Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що з 2004 року по червень 2008 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає з позивачем. Дитина є повнолітньою, однак продовжує навчатися на денній формі у Відокремленому структурному підрозділі «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій», в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що вона матеріально утримує сина, надає йому посильну допомогу, однак цих коштів недостатньо для утримання повнолітнього сина, який навчається. Разом з тим, відповідач працює, має доходи, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Оскільки [PERSON] добровільно не надає допомогу на утримання сина, тому позивач звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2023 року. В судов засідання позивач не з`явилася, проте подала до суд заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та пояснила, що у [PERSON] є сім`я яка складається з: дружини [PERSON] , дочки [PERSON] , сина [PERSON] , дочки [PERSON] та дочки [PERSON] . Діти [PERSON] та [PERSON] є спільними дітьми відповідача та його дружини [PERSON] . Разом з тим, сім`я відповідача складається і з дітей його дружини, зокрема син [PERSON] змінив своє прізвище та по батькові на « [PERSON] », вважаючи фактичного саме відповідача своїм батьком. Таким чином, [PERSON] має на своєму утриманні ще двох рідних дітей зі своєю дружиною та двох дітей, які також являються для нього сім`єю та яких він сприймає, як рідних. Також представник зазначила, що відповідач має на своєму утриманні і непрацездатних батьків, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Витрати на утримання батьків, зокрема коли вони хворіють, лягають на відповідача. Матеріальне становище відповідача є незадовільним з часу початку війни. Він офіційно не працює, змушений шукати підробітки. Більше того, у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів на спільного сина з позивачем у розмірі 27944,80 грн, яка наразі зменшилась на 3-5 тисяч гривень. З огляду на викладене, стягнення аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, заробітку відповідача призведе до подальшого збільшення розміру заборгованості зі сплати аліментів. Просила позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] до закінчення навчання сином [PERSON] . У зв`язку з надходженням відзиву на позовну заяву, позивачем було надано суду відповідь на відзив, відповідно до якого дочка відповідача [PERSON] є повнолітньою та перебуває у зареєстрованому шлюбі, тому на її думку вона не перебуває на утриманні батька. Щодо дітей [PERSON] та [PERSON] , то у них є батько [PERSON] , який зобов`язаний утримувати своїх дітей. Вказана відповідачем обставина щодо перебування на його утримання непрацездатних батьків, то вона не може братись до уваги, оскільки не підтверджена будь-якими доказами. Крім того, батьки відповідача проживають в іншому районі, мають домашнє господарство, працюють, а тому не перебувають на його утриманні. Також позивач зазначила, що наявність у відповідача заборгованості перед нею зі сплати аліментів не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім аліментів відповідач не надавав синові будь-якої допомоги. На сьогоднішній день [PERSON] вважає, що дитині, яка є студентом, достатньо аліментів в розмірі 1/6 частки, що складатиме 1750,00 грн. Позивач матеріально утримує сина, надає йому допомогу по мірі можливостей, однак цих коштів недостатньо для утримання повнолітнього сина, який навчається. На її дімку, відповідач може та повинен сплачувати аліменти на період навчання сина до 30 червня 2023 року, оскільки його матеріальний стан з січня 2023 року не змінився та не погіршився, і він може сплачувати аліменти на час навчання сина в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу). Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 02.02.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 09.06.2008 року, про що складено актовий запис №107 (а.с. 6). Слід відзначити, що дошлюбне прізвище позивача є « [PERSON] » (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що відповідач, згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.05.2005 року, є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Факт батьківства відносно [PERSON] відповідачем не заперечується. З довідки про склад сім`ї Відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення Вороновицької селищної ради Вінницького районну Вінницької області № 57/01-15/23, виданої 10.01.2023 року вбачається, що дитина проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем (а.с. 9). Також факт проживання дитини з матір`ю, відповідачем не заперечується. Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом №2-1472/2007, виданим Вінницьким районним судом Вінницької області, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 23.12.2007 року (а.с. 11-12). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1472-2008 станом на 13.01.2023 року заборгованість відповідача складає 27944,80 грн. (а.с. 41). Син сторін навчається на четвертому курсі денної, державної форми навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій». Період навчання з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с. 10). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів у відповідності до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитини до досягнення нею повноліття, а у випадках передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. На підтвердження сімейного стану [PERSON] , представником відповідача надано ряд доказів зі змісту яких вбачається, що він 12.08.2013 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с. 32). Їх сім`я є багатодітною (а.с. 30) та складається з: дочки [PERSON] , [INFO] ; сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] ; дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 31, 37). Дочка відповідача - [PERSON] наразі є повнолітньою та перебуває у зареєстрованому шлюбі (а.с. 38). Спільною їх неповнолітньою дитиною є лише [PERSON] (а.с. 33-36), а син [PERSON] змінив своє прізвище та по батькові на « [PERSON] ». Суд погоджується з твердженням позивача відносно того, що батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] зобов`язаний утримувати своїх дітей. З приводу твердження представника відповідача про те, що відповідач має на своєму утриманні непрацездатних батьків, які потребують витрат на їх утримання, то слід зазнчити таке. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано свідоцтво про його народження (а.с. 90) та дві копії пенсійних посвідчень батьків (а.с. 39). Таким чином, батьки відповідача отримують дохід у вигляді пенсії. При цьому, належних та допустимих доказів з дотриманням норм ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України, щодо потребування батьків у сторонньому догляді, [PERSON] суду не надано. Так само, як і не надано доказів на підтвердження систематичних витрат відповідача на придбання ліків для батьків тощо. Крім того, у постанові Верхового Суду від 15.05.2018 року по справі №234/6207/17 зазначено, що той факт, що один з батьків не працює та на його утриманні перебуває непрацездатна матір, не звільняє його від обов`язку утримувати до досягнення повноліття дитину. Щодо посилання представника на те, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку відповідача призведе до подальшого збільшення розміру заборгованості зі сплати аліментів, то суд не приймає його до уваги, оскільки наявність існуючої заборгованості не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги ті обставини, що на утриманні відповідача є інші неповнолітні діти. Визначаючись щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що син сторін проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні та продовжує навчання, що потребує значних коштів. Разом з тим, зважаючи на розмір заявлених вимог, часткове визнання відповідачем позову, суд вважає можливим встановити аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач при подачі позову була звільнена від його сплати. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial