Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

04 квітня 2023 року представник Гулько А.В. в інтересах ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №701730 від 12.04.2020 року в розмірі 12 464 грн. 00 коп. та 2 684 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що 12.04.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір №701730 про надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту у електронному вигляді, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у сумі 3\~800 грн., а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у Відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором, у розмірі 12 464 гривень. 16.11.2020 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», відповідно до умов Договору та у відповідності до глави 73 ЦК України, уклали Договір факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року. Згідно даного Договору та у відповідності до глави 73 ЦК України ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором, що підтверджується Реєстром боржників до Договору факторингу №ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 квітня 2023 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача за довіреністю Гулько А.В. будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи здійснювати у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ч.7 ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 12.04.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено електронний договір № 701730 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 3 800 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] , строком на 30 днів (дата повернення 12.05.2020 року), зі сплатою 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією листа від 23.03.2023 року. 12.05.2020 року [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахування процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору. Вищевказані умови кредитування визначені в Договорі №701730 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 12.04.2020 року та в додатку №1 до Договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту №701730 від 12.04.2020 року. 12.04.2020 року Договір №701730 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 12.04.2020 року та додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах фінансового кредиту №701730 від 12.04.2020 року були підписані представником ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Факт перерахування відповідачеві коштів, обумовлених договором, підтверджено листом - довідкою ТОВ «Лінеура Україна», відповідно до якої за транзакцією в системі iPay.ua - 53079596 від 12.04.2020 року о 16:53:05 на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано грошові кошти в сумі 3 800 грн., операція проведена успішно. 16.11.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу №ККЛУ-16112020, та Додаток №1 до даного договору факторингу, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №701730 від 12.04.2020 року укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , згідно якого вбачається, що в реєстрі боржників за порядковим №6697, розмір заборгованості становить 12 464 грн., яка складається з: 3 800 грн. (тіло кредиту), 2 166 грн. (залишок по відсотках) та 6\~498 грн. (залишок по прострочених відсотках). Про відступлення права вимоги та прохання про погашення кредитної заборгованості [PERSON] було повідомлено належним чином, а саме шляхом направлення на адресу, зазначену при укладенні кредитного договору, претензію №20232160/1 від 24.12.2020 року. Як вбачається з матеріалів наявних в даній справі, [PERSON] порушила умови договору, в результаті чого має заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 12 464 грн., яка складається з: 3 800 грн. (тіло кредиту), 2 166 грн. (залишок по відсотках) та 6\~498 грн. (залишок по прострочених відсотках). За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості. Досліджуючи наявні у справі докази, суд доходить висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № 701730 від 12.04.2020 року. Отже, оскільки відповідачем прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним кредитним договором в повному обсязі відповідачем суду не надано, у зв`язку з чим суд вважає, що позивач має право на стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором тому слід задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене,\~та

Outcome: approved