Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12 квітня 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдорс» про стягнення заборгованості при звільненні та середній заробіток за час затримки розрахунку. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що в період з 2005 по 16.01.2023 року працювала в ТзОВ «УКРДОРС»прибиральником службових приміщень. 16.01.2023 року її звільнено з роботи за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні відповідач не провів повністю розрахунок. За таких обставин просить стягнути з ТОВ «УКРДОРС» на її користь заборгованість по заробітній платі за вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та січень 2023 року, компенсацію за не використану відпустку, компенсацію за затримку виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.01.2023 року по день подання позову до суду. Крім цього, просила стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та оплату професійної правничої допомоги. 08 травня 2023 року позивачем було подану до суду клопотання про уточнення позовних вимог, зокрема просить стягнути з ТОВ «УКРДОРС» на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 35748,99 грн., що включає компенсацію за невикористану щорічну відпустку , компенсацію за затримку виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.01.2023 року по день фактичного винесення судом рішення, визначаючи середньоденний заробіток в сумі 426,95 грн. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач подав відзив на позов, згідно якого визнає існування боргу. Однак, просить зменшити розмір відшкодування за час затримки розрахунку, з огляду, зокрема, на труднощі підприємства в умовах воєнного стану. Рух справи в суді. Позовна заява подано до суду 12 квітня 2023 року. Ухвалою судді від 17.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10.05.2023 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Позиція учасників судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, врахуванням уточнених позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з`явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Наказом № 26/К від 16.01.2023 року позивач [PERSON] звільнена з посади робітника, прибиральника службових приміщень ТОВ «УКРДОРС» за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 16.01.2023 року. З довідки про доходи та довідки про часткову виплачену заборгованість по заробітній платі виданою ТОВ «Укрдорс» від 26.04.2023 року вбачається, у відповідача перед позивачем заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2022 року по 16.01.2023 року, з врахуванням виплаченої заборгованості по заробітній платі та сплачених податків та зборів, становить 35748,99 грн. Крім цього встановлено, щовідповідачем на користь позивача частково була виплачена заборгованість по заробітній платі та компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату в розмірі 5171,43 грн. Висновки суду і мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони не оспорюють факту наявності трудового спору із остаточного розрахунку при звільненні, також не оспорюють і розмір нарахованої зарплати, включаючи суму компенсації за невикористану відпустку. Розмір середньоденного заробітку розрахований відповідачем, позивач також не оспорює. Одже спірне питання полягає лише у співмірності нарахування середнього заробітку, за час затримки розрахунку, оскільки відповідач покладає тягар своєї відповідальності на обставини пов`язані із війною. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Судом встановлено, що в день звільнення належні позивачу суми не були виплачені повністю. Відповідач, надавши документи щодо розміру заборгованості, довів, що заборгованість складає 35748,99 грн., що включає компенсацію за невикористану щорічну відпустку . Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку. Згідно ч.2 ст.117 КЗпП України, при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суду належить вирішити питання про розмір відшкодування позивачу за час затримки розрахунку. Для визначення цього розміру необхідно визначити середньоденний заробіток, який належить розрахувати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995. Відповідач, на підставі наданих ним документів, розрахував цей розмір і визначив його у 426,95 грн. ((9449,60 грн. + 9336,51 грн.) : (22+22) = 426,95 грн.). Позивач у клопотанні про уточнення вимог підтвердила такий розрахунок. Число робочих днів за період з 17.01.2023 року (з дня звільнення) по 12.04.2023 становить 61 дні. Сума середнього заробітку за вказаний період складає: 426,95грн. (середньоденний заробіток позивача) х 61 = 26043,95 грн.(без вирахування податків та обов`язкових платежів). Велика Палата Верховного Суду зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідно до позиції Палати, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). На основі цих висновків,

Outcome: partial