Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 29.07.1995 року виконкомом Білицької міської ради народних депутатів м. Добропілля Донецької області за актовим записом № 43. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, почали виникати сварки, на даний час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та суперечить її інтересам, тому звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26.04.2023 року було прийнято позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження та призначено до судового засідання. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач [PERSON] надіслала на електрону адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, спроб до примирення родити не бажає, строк на примирення просила не надавати, також просила сплачений судовий збір залишити за нею та не стягувати з відповідача. Відповідач [PERSON] також надіслав на електрону адресу суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, строк на примирення просить не надавати, спроб до примирення родити не бажає. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 29.07.1995 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, про що виконкомом Білицької міської ради народних депутатів м. Добропілля Донецької області було зроблено відповідний запис № 43 від 29.07.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.07.1995 року. (а.с.4) Сторони мають спільних дітей від шлюбу: повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . (а.с.10) Стаття 21 Сімейного кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач та відповідач у своїх поданих заявах до суду строк на примирення просили не надавати. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно частини другої ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне також роз`яснити сторонам, що згідно з абз.2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, позивач в заяві від 25.04.2023 року просила суд судові витрати залишити за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved