Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

01 лютого 2023 року представник позивача адвокат Старовойт В.П. звернувся до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу в розмірі 95124 (дев`яносто п`ять тисяч сто двадцять чотири) гривні 93 копійки, судовий збір в сумі 1095 гривень, 07 копійок, а також зазначити у рішенні органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, здійснювати нарахування 3% річних на суму боргу в розмірі 95 124 гривні 93 копійки до моменту виконання рішення суду №367/897/23, провадження №2/367/3277/2023, за формулою: Сх3%хД:К:100, де С - сума непогашеної заборгованості, Д кількість днів прострочення, К кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2022 року [PERSON] за усним договором позики надав у борг [PERSON] суму коштів у розмірі 95\~000 гривень, строком на два тижні, про що остання в цей же день написала власноруч розписку в присутності свідків. Також процес складання розписки був зафіксований на мобільний телефон. Згідно розписки [PERSON] зобов`язалась повернути борг до 15 січня 2023 року, проте станом на день звернення до суду позику не повернула, чим порушила виконання свого зобов`язання. За звернення позивача з проханням повернути кошти, відповідач жодним чином не реагує та ухиляється від повернення боргу. Сума боргу, яку позивач просить стягнути з [PERSON] , складається з основної суми боргу 95\~000 гривень та нарахованих на цю суму 3% річних, які нараховано за 16 днів прострочення (95\~000х3%х16:365:100), що становить 124 гривні 93 копійки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача надала суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що вона буде перебувати у відрядженні в Новодністровському міському суді Чернівецької області. До заяви не долучено жодних доказів на підтвердження зазначеної в ньому інформації. Вислухавши думку представника позивача [PERSON] , суд вважає за необхідне визнати причини неявки представника відповідача такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки в заяві не зазначено інформацію про дату судового засідання та дані справи, в провадженні якого судді перебуває справа. Представником позивача надано інформацію з сайту «Судова влада» про те, що судових засідань на 28 квітня 2023 року в Новодністровському міському суді Чернівецької області не призначено. З огляду на зазначене, суд відмовляє у задоволенні клопотання. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого остання отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 95000 гривень, які зобов`язувалася повернути у визначений сторонами строк, що підтверджується розпискою про отримання грошових коштів (а.с. 7). [PERSON] до 15 січня 2023 року не виконала умови укладеного договору позики, до моменту звернення позивача до суду суму боргу не повернула. Доказів на спростування доводів та обставин, викладених у позові, стороною відповідача не надано. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, в даному випадку грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позику з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Таким чином, укладений у письмовій формі договір позики, за яким сторони домовилися про всі істотні умови позики та розписки, які є також договором позики, укладеним у простій письмовій формі, відповідають змісту статті 1047 ЦК України. Отже [PERSON] як позичальник зобов`язана повернути позикодавцеві [PERSON] позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані їй позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] цього обов`язку не виконала. Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно з вимогами статті 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами були укладено договір позики, а тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за розпискою у сумі 95\~000 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача 3% річних, відповідно до статті 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Відповідно до Постанови ВС від 25 січня 2019 року, згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Отже, розмір трьох відсотків річних - штрафні санкції за законом від простроченої відповідачем суми грошового зобов`язання в сумі 95\~000 гривень за час прострочення виконання грошового зобов`язання, починаючи від 16 січня 2023 року станом на 31 січня 2023 року становить 123 гривні 93 копійки (95\~000 (сума боргу)х3% х16 днів (період прострочення):365:100). Таким чином загальна сума грошового зобов`язання відповідача становить 95 124 гривні 93 копійки. Відповідно до частин 10, 11 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Представник позивача просить суд зазначити в рішенні суду органу, що буде здійснювати примусове виконання, також про здійснення нарахування 3 % річних до моменту виконання рішення суду за формулою: Сх3%хД:К:100, де С - сума непогашеної заборгованості, Д кількість днів прострочення, К кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю.

Outcome: approved