Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач в особі ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», що є правонаступником ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відповідно до договорів факторингу, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] 10.01.2020 року був укладений Кредитний договір № 465940507 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 8 600 грн. 00 коп. строком на 28 днів зі сплатою 1,65% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Уподальшому сторони уклали додаткову угоду до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року за умовами якого було збільшено суму кредиту на 1 150 грн. 00 коп. з 11.01.2020 року на строк дії Договору № 465940507 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Згідно додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року за умовами якого було збільшено суму кредиту на 3 000 грн. з 25.01.2020 року на строк дії Договору № 465940507 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 1 050 гн. 00 коп. з 30.01.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 1 850 грн. 00 коп. з 01.02.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 2 000 гн. 00 коп. з 05.02.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 2 050 гн. 00 коп. з 06.02.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Надання кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»кредитних коштів на суми: 8 600 грн. 00 коп., 1 150 грн. 00 коп., 1 050 гн. 00 коп.,1 850 гн. 00 коп., 2 000 грн. 00 коп., 2 050 гн. 00 коп. позичальнику [PERSON] підтверджується платіжними дорученням. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором - № 465940507 від 10.01.2020 року, й у подальшому 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладеного договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 3 від 29.01.2021 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 52 042 грн. 72 коп., яка складається із таких складових: 19 700 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 32 342 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 23.12.2022 року загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором становить 52 042 грн. 72 коп., яка складається із таких складових: 19 700 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 32 342 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками. В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов`язань за кредитним договором та його умов, з можливим ухваленням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судої влади (суду). Відзив на позов відповідачем не поданий. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, вид судочинства - спрощеного провадження, вжиті судом заходи щодо направлення сторонам повідомлення про час та місце розгляду справи, копії позовної заяви з додатками до відповідача, із роз`ясненим правом надання відзиву на позов, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності сторін. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Розгляд справи відбувся у порядку спрощеного позовного провадження. Так, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 279 ЦПК України) Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 279 ЦПК України). Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних (зобов`язальних) правовідносинах. Так, між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] 10.01.2020 року був укладений Кредитний договір № 465940507 у формі електронного документу з використанням електронного підпису за умовами якого [PERSON] отримала кредит в сумі 8 600 грн. 00 коп. строком на 28 днів зі сплатою 1,65% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Уподальшому сторони уклали додаткову угоду до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року за умовами якого було збільшено суму кредиту на 1 150 грн. 00 коп. з 11.01.2020 року на строк дії Договору № 465940507 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Згідно додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року за умовами якого було збільшено суму кредиту на 3 000 грн. з 25.01.2020 року на строк дії Договору № 465940507 на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 1 050 гн. 00 коп. з 30.01.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 1 850 гн. 00 коп. з 01.02.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 2 000 гн. 00 коп. з 05.02.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Відповідно до додаткової угоди до Договору № 465940507 від 10.01.2020 року сторони домовились збільшити суму кредиту на суму 2 050 гн. 00 коп. з 06.02.2020 року на строк дії Договору № 465940507 від 10.01.2020 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. Надання кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»кредитних коштів на суми: 8 600 грн. 00 коп., 1 150 грн. 00 коп., 1 050 гн. 00 коп.,1 850 гн. 00 коп., 2 000 грн. 00 коп., 2 050 гн. 00 коп. позичальнику [PERSON] підтверджується платіжними дорученнями. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором - № 465940507 від 10.01.2020 року, й у подальшому 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладеного договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 3 від 29.01.2021 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача в сумі 52 042 грн. 72 коп., яка складається із таких складових: 19 700 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 32 342 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками (а.с. 4-26, 27-49) Відповідно до умов вказаного кредитного договору позивач зобов`язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, рухом коштів по рахунку позичальника (а.с.27), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов`язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов`язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 27). Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 23.12.2022 року загальна заборгованість відповідача перед кредитною установою за кредитним договором становить 52 042 грн. 72 коп., яка складається із таких складових: 19 700 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 32 342 грн. 72 коп. - заборгованість за відсотками (а.с.27). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи позивача, які наведені у позові, запереченні на позов, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2 481 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 6, 526, 527, 530, 627, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved