Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

02.02.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені з серпня 2015 року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна, спільних неповнолітніх дітей немає, але відповідачка до органу РАЦС для розірвання шлюбу не з`являється, тому він, позивач, змушений звернутися до суду за захистом свого права. . Сторони у судове засідання не прибули, позивач надав суду заяву про розгляд позову за його відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, що була повідомлена судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибула, не надала суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Крім того, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, оскільки відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , що було видане 10.10.2002р. Виноградівською сільською радою Болградського району Одеської області, між громадянами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а/з№13), дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с.5). Відомостей про наявність від цього шлюбу в сторін неповнолітніх дітей - матеріали справи не містять, позивач у позові зазначив, що спору про майно сторони не мають, просить про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в ним з відповідачкою та втрату почуття любові та поваги один до одного, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин з відповідачкою, повідомивши, що до органу РАЦС відповідачка для розірвання шлюбу не з`являється, чим порушує його права. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідачки не надійшло заперечень на позов, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.

Outcome: approved