Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.02.2013 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з подальшою зміною кредитного ліміту. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. У порушення умов Договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15.01.2023 заборгованість за кредитом становила 47425,46 грн., яка складається з наступного: 38798,55 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 00,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 8626,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. З цих підстав АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 47425,46 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 10.02.2022 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся. При цьому, представник позивача разом з поданням позовної заяви подав заяву, у якій просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлявся, шляхом направлення судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 11.02.2013 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Відповідач погодився, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг. На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав: копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 11.02.2013, підписаної відповідачем; Витяг з Умов та правил надання банківських послуг; розрахунок заборгованості за договором №б/н від 11.02.2013; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видані платіжні картки на ім`я відповідача; виписку з відповідного карткового рахунку. Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що 11.05.2021 відповідач підписав довідку про умови кредитування. Таким чином, підписана відповідачем довідка про умови кредитування містить усі істотні умови кредитного договору. Наведене свідчить, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, а 11.02.2013 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено саме кредитний договір. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.46), вбачається, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримав картки: № [NUMBER] , дата відкриття 11.02.2013, термін дії до 8/16; № [NUMBER] , дата відкриття 14.02.2014, термін дії до 10/17; № [NUMBER] , дата відкриття 14.02.2014, термін дії до 02/18; № [NUMBER] , дата відкриття 05.11.2015, термін дії до 03/19; № [NUMBER] , дата відкриття 14.11.2016, термін дії до 01/20; № [NUMBER] , дата відкриття 05.12.2016, термін дії до 05/20; № [NUMBER] , дата відкриття 01.07.2020, термін дії до 02/24; № [NUMBER] , дата відкриття 05.10.2020, термін дії до 09/24; № [NUMBER] , дата відкриття 03.11.2020, термін дії до 09/24; № [NUMBER] , дата відкриття 11.05.2021, термін дії до 10/24. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем надано відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача, кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався, складав станом на 11.02.2013 - 300,00 грн., 11.02.2013 - 300,00 грн., 05.11.2015 - 500,00 грн., 06.11.2015 - 500,00 грн., 13.11.2015 - 1500,00 грн., 25.03.2016 - 3000,00 грн., 24.10.2016 - 3500,00 грн., 25.10.2016 - 3500,00 грн., 05.12.2016 - 3500,00 грн., 05.10.2017 - 15000,00 грн., 17.02.2018 - 25000,00грн., 06.03.2019 - 50 000,00грн., 22.07.2021 кредитний ліміт становив 00,00 грн. (а.с. 45). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором від 11.02.2013 станом на 15.01.2023 становить 47425,46 грн., яка складається з наступного: 38798,55 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 00,00 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 8626,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.6-14). Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі Сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк. У матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що одна зі сторін чи обидві сторони зверталися з заявами про припинення дії кредитного договору. Отже, строк дії договору не припинився. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З аналізу норм ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг банку надано право вимагати, зокрема, повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотків за фактичний строк його користування, в разі невиконання боржником своїх обов`язків за кредитним договором. Судом встановлено, що позичальник прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 11.02.2013 б/н шляхом пред`явлення позову до суду. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача, слід стягнути заборгованості за договором про надання банківських послуг від 11.02.2013 у розмірі 47425,46 грн., яка складається з: 38798,55 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 8626,91 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved