Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

16.01.2023 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~смерті матері\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] ,\~право власності\~на житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та надвірними\~спорудами,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] \~ у\~рівних частках\~за кожним. Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , за життя заповіт він не залишив, як спадкоємець першої черги, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, спадщину прийняла [PERSON] , шляхом постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, [INFO] померла [PERSON] , за життя вона залишила заповіт та заповіла все її майно - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивачі спадщину прийняли шляхом звернення з відповідною заявою у встановлений строк до нотаріальної контори, [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачів, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Гіренко М.М. № 8/02-14 від 12.01.2023 року їм було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] їх матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Позивачі в судове засідання не з`явилися, представник позивачів надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору забудови від 12.04.1960 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Широквасовою Г.К., зареєстрованого в реєстрі за № 3-165, що також підтверджено відповіддю на запит № 189 від 20.03.2023 року, наданою КП «Ізмаїльське МБТІ». Відповідно до довідки № 1323 від 20.12.2022 року, наданої КП «Ізмаїльське МБТІ», житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами побудовані відповідно до листа Державної архітектурно будівельної інспекції України від 01.09.2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 05.08.1992 року» житлові будинки збудовані до 05.08.1992 року не підлягають до здачі в експлуатацію та не є самочинним будівництвом. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71685950 від 04.03.2023 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24.04.1958 року Ленинським райбюро РАЦС м. Ростов - на -Дону; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.02.1959 року міським райбюро РАЦС м. Ізмаїла; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.10.1961 року міським райбюро РАЦС м. Ізмаїла; - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21.01.1967 року міським райбюро РАЦС м. Ізмаїла та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 16.09.1986 року Ізмаїльським міським відділом РАЦС, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено будинковою книгою на вищезгаданий житловий будинок, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявами не звертались та постійно за однією адресою зі спадкодавцем не проживали, тобто спадщину після смерті батька не прийняли. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.02.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина, до якої входить наступне спадкове майно: -житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який вона фактично прийняла у спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , але юридично не оформила. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 05.08.2011 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3564, [PERSON] заповіла усе її майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право - [PERSON] , 1959 року народження, [PERSON] , 1961 року народження, [PERSON] , 1967 року народження. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71670010 від 02.03.2023 року, наданої приватним нотаріусом Гіренко М.М., заповіт [PERSON] від 05.08.2011 року, зареєстрований за № 3564, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особи, які мають право на обов`язкову частку відсутні. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини за заповітом, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину (спадкова справа № 75/2022). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом та законом (спадкова справа № 75/2022). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. № 8/02-14 від 12.01.2023 року, позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої [INFO] їх матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved