Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя у них є одна повнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] та одна неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із ним та перебувають на його утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не приймає участі в їх вихованні. [PERSON] здорова, інших утриманців не має. Вона має змогу сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки працює за кордоном. Добровільно між сторонами домовленості щодо сплати аліментів досягнуто не було. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до його повноліття. Ухвалою суду від 30.05.2022 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до судового розгляду. 30.06.2022 року по справі ухвалено заочне рішення. 09.03.2023 року представник відповідача звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою суду від 21.03.2023 року заочне рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.06.2022 року було скасовано та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у відповідності до п.5 ст.279 ЦПК України. Представником відповідача 04.04.2023 року подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник частково із вимогами позивача не погодилась. Зазначила, що [PERSON] 04.04.2021 року поїхала на заробітки до Єгипту. Із вказаної дати по 18.09.2022 року відповідач перебувала у [PERSON] , перебуваючи за кордоном, підтримувала зв`язок із дітьми та позивачем через месенджери Вайбер та Телеграм шляхом здійснення дзвінків та надсилання повідомлень. Відповідач просила позивача відпустити доньку та сина до неї у Єгипет, проте [PERSON] відмовився. Після від`їзду за кордон [PERSON] постійно бере участь у вихованні та утримання своїх дітей, купує та надсилає їм ліки та одяг, періодично надсилає дітям кошти на різноманітні потреби та розвиток. Також зазначила, що відповідач 23.05.2021 року уклала шлюб з громадянином Республіки Ємен [PERSON] . Від шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з народженням доньки [PERSON] не працює та не має дозволу на офіційне працевлаштування в республіці Єгипет. Жодного доходу, окрім отримання допомоги при народженні дитини, вона не одержує. Таким чином, відповідач не працює, доходу не має та перебуває на утриманні свого чоловіка [PERSON] . Тому остання не має змоги сплачувати аліменти у розмірі ј частки від доходу, що становить 2831 грн. 50 коп. Враховуючи те, що розмір середньої заробітної плати для працівника нашої місцевості становить 11326 грн., просить визначити розмір аліментів у розмірі 1/7 частки від її доходу, що становить 1618 гривень та перевищує 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вважає, що такий розмір аліментів є розумною сумою для утримання сина та не порушує право дитини на гідний рівень життя. Звертала увагу на те, що позивач є фізичною особою підприємцем та отримує дохід. З огляду на вказане, має існувати баланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, щоб тягар однаково лягав як на матір дитини, так і на батька. Ухвалою суду від 07.04.2023 року витребувано відомості з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину державного кордону відповідачем. У\~статті 190 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому\~статтею 272 цього Кодексу, одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів та з додержанням вимог частини 5\~статті 128 цього Кодексу. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, cторони до суду не подавали. Відповідно до ч.1\~ст.128 ЦПК України\~суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Частиною 6\~ст.128 ЦПК України\~передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку (п.2 ч.7\~ст.128 ЦПК України). При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8\~статті 279 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 4\~статті 268 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступні фактичні обставини справи та спірні правовідносини. Так, сторони з 10.08.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.08.2020 року (а.с.6). Від шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] .(а.с.7). Відповідач [PERSON] записана як мати в свідоцтві про народження дитини, запис про материнство не оспорювала. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частинами першою та другою\~статті 141 СК України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу). Згідно з частиною другою\~статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як було встановлено судом, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом із батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Мати [PERSON] з 04.04.2021 року проживає за кордоном в Республіці Єгипет, що підтверджується інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.04.2023 року. Вказані обставини представник відповідача у поданому до суду відзиві не заперечувала. З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку наявні підставі для стягнення аліментів з відповідача. Окрім того, аліменти повинні бути визначені у частці від доходу матері. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі статтями\~182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. З урахуванням наведених положень Закону суд враховує, що [INFO] у відповідачки [PERSON] народилася донька [PERSON] від другого шлюбу. Відповідач на даний час не працює, оскільки доглядає за малолітньою донькою, перебуває на утриманні свого другого чоловіка. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік", прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить - 2833 гривень. Одночасно частиною другою статті 182 СК України в редакції від 08.07.2017 року встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на даний час з урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» становить 1416 грн. 50 коп. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття\~ та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачу також лежить обов`язок по утриманню дитини. При цьому суд акцентує увагу на тому, що [PERSON] є повнолітньою особою працездатного віку та зобов`язана матеріально утримувати власну дитину. Частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE,\~№ 31111/04, § 54, ЄСПЛ,\~від 07 грудня 2006 року). З огляду на зазначене, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, наявність у відповідача на утриманні малолітньої доньки, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, стягнувши із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частки від доходу, оскільки саме такий розмір не ущемляє будь-чиїх прав та законних інтересів. Положенням\~ст. 191 Сімейного кодексу України\~визначено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до\~Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial