Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

20 березня 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 24 січня 2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 23; визначити постійне місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за фактичним її місцем проживання. Свої вимоги мотивує наступним. Шлюб між сторонами зареєстровано 24 січня 2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 23. У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] . За доводами позивача протягом останнього року сімейне життя поступово погіршувались, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. У них абсолютно різні погляди на сімейне життя. З кінця минулого року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. Крім того, позивач зазначила, що їхній син протягом усього часу проживав разом з нею та залишається проживати з нею. Вона жодним чином не перешкоджає та не буде перешкоджати побаченням батька з сином. Станом на сьогоднішній день вона з сином проживає у приватному будинку, має стабільну, добре оплачувану роботу, оскільки працює в АТ «Кредобанк» на посаді менеджера клієнта малого та середнього бізнесу, у зв`язку з чим і надалі зможе забезпечити достойний рівень проживання сину. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, надала пояснення аналогічні викладеному, просила такі задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, 05.05.2023 позивачем долучено заяву відповідача, у якій позовні вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини визнав в повному обсязі, просив такі задовольнити та розгляд справи проводити за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, встановивши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши усі докази у справі, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 24 січня 2015 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 23, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 3). У шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 4). Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2023/002090197, син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрований за адресою матері - позивача [PERSON] [ADDRESS] (а. с. 6). Сторонами визнано і не спростовано, що вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що має істотне значення, а тому слід шлюб розірвати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні питання про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким з батьків вона бажає проживати. Суд, виходячи з рівності прав та оборв`язків батька й матері щодо свої дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд повинен врахувати хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Судовим розглядом встановлено, що малолітній син сторін постійно проживає із позивачем за її зареєстрованим місцем проживання. Відповідач [PERSON] у заяві, котра подана на адресу суду позовну вимогу щодо визначення місця проживання дитини визнав. Суд приймає визнання відповідачем позовної вимоги щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , - за місцем її проживання. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову - 496,20 грн.

Outcome: approved