Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 27 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 685. За період сумісного проживання дітей не мають. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що з січня 2005 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини у них відсутні, особисте господарство ведуть окремо, міжособистих стосунків не підтримують. Подальше збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним та явно не можливим. Зі свого боку вважає, що збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому що подружніх стосунків між ними не існує. Позовна заява подається до суду у зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від подання відповідної спільної заяви про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Вимоги про зміну прізвища чи стягнення судових витрат позивачкою не заявлялись. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на вебпорталі судової влади України. Відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 27 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 685, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні стосунки припинені з січня 2005 року через те, що між ними зникли подружні стосунки, любов та почуття один до одного. Спір про розподіл майна на даний момент відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved