Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя» звернулося до відповідачів з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення заборгованості, в якому зазначило, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] у розмірі по 4914,68 грн. з кожного відповідача. 13.06.2016 проведені збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , за результатами яких складено протокол №1 від 13.06.2016, зі змісту якого убачається, що співвласниками будинку визначено управителя будинку, затвердження умов договору з управителем, обрання уповноважених осіб співвласників для укладення від імені співвласників договору з управителем. 28.12.2016 між ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя» та уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28.12.2016, за умовами якого управитель зобов`язався надавати послуги з управління будинком, а співвласники зобов`язались оплачувати управителю зазначені послуги. Згідно акту прийняття-передачі житлового будинку №20 від 25.01.2017, будинок за адресою [ADDRESS] , передано в управління ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя». Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, зобов`язання виконує належним чином, житлово-комунальні послуги надаються безперебійно. Натомість відповідачі свої зобов`язання не виконують, не здійснюють платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка за період з серпня 2020 року по березень 2021 року становить 9829,36 грн., та яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження (головуючий суддя Банасько І.М.). Розпорядженням керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Шаровар М.В. №116 від 21.11.2022 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав перебування судді Банасько І.М. з 21.11.2022 на тривалому лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022 визначено головуючим суддю Дибу О.В. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. В матеріалах справи міститься відзив відповідача, у якому він заперечував у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно рішень суду його право власності на квартиру, по сплаті житлово-комунальних послуг за якою у нього виникла заборгованість, набуто тільки з 20.01.2021, в той час як позивач просить стягнути з нього заборгованість починаючи з серпня 2020 року. Крім того, вказував, що договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком ним не укладався, жодних представників на укладання вказаного договору він не уповноважував, у зв`язку чим пункти цього договору щодо встановлення розмірів внесків та платежів є нікчемними по відношенню до його особи. Зазначав також, що матеріали позову не містять рішення загальних зборів, яким би передбачались внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності. У відповіді на відзив представник позивача вказував, що звертаючись до суду з позовом стороною позивача було надано копію протоколу №1 від 13.06.2016 зборів співвласників багатоквартирного будинку, яким позивача визначено управителем будинку, а також копію протоколу №3 від 23.03.2019, яким відповідно встановлено ціну послуг з управління. Також зазначав, що відповідач безпідставно посилається на набуття нею права власності на квартиру, по якій виник борг, лише з моменту набрання рішенням апеляційної інстанції про поділ майна подружжя законної сили, оскільки відповідач будучи співвласником у справі спільної сумісної власності була зобов`язана, зокрема, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. В матеріалах справи містяться копії квитанцій від 15.07.2022 та від 19.07.2022 відповідно до змісту яких, [PERSON] сплатив на користь позивача 4 125 грн. заборгованості за житлово - комунальні послуги. Також в матеріалах справи міститься клопотання [PERSON] зі змісту якого убачається, що він не погоджується із розміром нарахованої заборгованості та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до нього. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] в рівних долях, що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2020, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20.01.2021. Так, ухвалюючи вказані рішення, судами було встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, придбана на підставі договору №1331031 про участь у фонді фінансування будівництва «Столиця-1» виду А, укладеного 19.12.2006 між [PERSON] та ТОВ КБ «Столиця», на момент придбання квартири сторонами не оспорювався факт спільності набутого майна. 13.06.2016 проведені збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , за результатами яких складено протокол №1 від 13.06.2016, зі змісту якого вбачається, що співвласниками будинку визначено управителя будинку, затвердження умов договору з управителем, обрання уповноважених осіб співвласників для укладення від імені співвласників договору з управителем (а.с.23-38). 28.12.2016 між ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя» та уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 28.12.2016, за умовами якого управитель зобов`язався надавати послуги з управління будинком, а співвласники зобов`язались оплачувати управителю зазначені послуги (а.с.7-24). Відповідно до п.4 договору послуга полягає у забезпеченні управителем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб в межах здійсненої співвласниками оплати відповідно до п.8 договору. Перелік складових послуги визначено у додатках 3-5 цього договору (а.с.17-24). Згідно п.10 договору ціна послуги становить 4,16 грн. на місяць за 1 кв.м, при сплаті до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим надається знижка і ціна послуги в наступному місяці становить 3,97 грн. на місяць за 1 кв.м, витрати на утримання і проведення ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території - 3,79 грн. за 1 кв.м, винагорода управителю - 0,37 грн. за 1 кв.м (0,18 грн. за 1 кв.м у разі надання знижки). Згідно акту №20 прийняття-передачі житлового будинку [ADDRESS] вказаний будинок 25.01.2017 передано в управління ТОВ «Управляюча компанія «Затишна Оселя» (а.с.39-41). 23.03.2019 проведені збори співвласників багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , за результатами яких складено протокол №3 від 23.03.2019, зі змісту якого убачається, що співвласниками будинку вирішено реалізувати проект по встановленню шлагбаумів з метою обмеження в`їзду сторонніх транспортних засобів на прибудинкову територію, замінено уповноваженого з контролю за виконанням договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 28.12.2016 з [PERSON] на [PERSON] , погоджено зміну ціни послуги з управління будинком на 6,94 грн. за 1 кв.м, надано повноваження на встановлення засобу тривожної сигналізації (а.с.23-38). Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно ч.1 сти. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових право на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація права) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченим державою вже набутого особою права власності, що спростовує твердження відповідача про набуття ним права власності на квартиру, за якою обліковується заборгованість, лише з моменту набрання законної сили рішенням стосовно поділу майна подружжя відповідачів. Таким чином, відповідачі як власники квартири та споживачі житлово-комунальних послуг згідно ст.ст. 156, 162 ЖК України зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. Відповідачі свої зобов`язання не виконують, не здійснюють платежів за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим за період з серпня 2020 року по березень 2021 року у відповідачів утворилась заборгованість, яка становить 9829,36 грн., тобто по 4914,68 грн. на кожного (а.с.147). На момент розгляду справи, відповідач [PERSON] сплатив заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі 4 125 грн., що підтверджується копіями квитанцій від 15.07.2022 та від 19.07.2022. Відповідач [PERSON] посилаючись на необґрунтованість розміру заборгованості, не надав суду жодного доказу на підтвердження заявлених обставин, тому суд, такі посилання до уваги не бере. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] заборгованість за житлово - комунальні послуги у розмірі 789, 68 грн. (4 914, 68 - 4 125). Відомостей про виконання [PERSON] зобов`язань по сплаті за житлово - комунальні послуги, матеріали справи не містять. Посилання на те, що її право власності виникло лише з 20.01.2021 (момент набрання законної сили рішення Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2020 ун. №756/13734/17), тому підстав для стягнення заборгованості за вказаний період, суд до уваги не бере, оскільки вказаним рішенням було змінено статус її права власності (зі спільної сумісної на спільну часткову), а саме право власності виникло з моменту набуття колишнім подружжям [PERSON] право власності на обслуговуване майно. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за житлово - комунальні послуги в розмірі 4 914, 68 грн. Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує умови договору належним чином, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає частковому задоволенню. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. На підставі викладеного,

Outcome: partial