Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивачзвернулась до суду з позовомдо [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. В обґрунтуваннявимогпосилається на те, щоз 12 січня 2007 року по 26 березня 2010 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Відшлюбумають доньку - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з жовтня 2009 року відповідач виїхав на постійне місце проживання до м. Києва і з цього часу будь-яке спілкування між сторонами та між батьком та донькою припинено. Участь в житті доньки обмежувалась наданням відповідачем дозволів на виїзд за кордон доньки на вимогу матері. Жодного разу з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач не надавав матеріальної допомоги, ухиляється від виконання свого обов`язку по матеріальному утриманню доньки, не займається її вихованням, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи, не провідує доньку, не опікується її здоров`ям, інтересами та потребами дитини.Тому просить суд, позбавитибатьківськихправ [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Варакіною Н.Б. від 15 лютого 2023року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивач Просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Селіванов М.до суду надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Дослідивши матеріалисправи, суд вважає, щопозовпідлягаєзадоволенню з наступнихпідстав. Судом встановлено, що з 12.01.2007 по 26.03.2010 [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.03.2010 рокушлюбміж[PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Від шлюбу позивач та відповідач мають доньку- [PERSON] , [INFO] . 14 лютого 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки від 25.01.2023 року № 35 ТОВ «Кадіум-Сервіс» дитина проживає з донькою за адресою [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до Довідки від 25.01.2023 року, виданої Асоціацією спортивного танцю Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] , у період з 2013 по 2022 рік була дійсним членом Асоціації спортивного танцю Кіровоградської області, відвідувала тренування на базі «Дитячо-юнацького танцювального клубу Олімп» та неодноразово брала участь у змаганнях регіонального та всеукраїнського рівня зі спортивних танців та концертних програм. Протягом вказаного періоду часу батько [PERSON] не підтримував жодного контакту з клубом, не цікавився досягненнями дитини. Супроводження дитини на заняття, турніри та інші заходи, організовані клубом, здійснювала мати - [PERSON] . Батьківські збори також відвідувала матір (а.с. 9). Згідно Довідки, виданої директором КЗ «Ліцей імені Тараса Шевченка Кропивницької міської ради», батько дитини [PERSON] , [INFO] , учениці 9-Б класу, контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує.Протягом всього часу навчання в школі з 2014 року, дитину приводила до школи і забирала матір, участь у батьківських зборах та шкільному житті дитини теж брала матір (а.с.10). Згідно Довідки, виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради», [PERSON] , [INFO] має підписану декларацію на медичне обслуговування з лікарем педіатром КНП ЦПМСД № 2 м. Кропивницького, АЗПСМ № 4. На прийом до лікаря з дитиною звертається мати [PERSON] . Відносно інших видів піклування про здоров`я дитини, у тому числі тих, які здійснюють їхнім батьком у КНП ЦПМСД № 2 інформація відсутня (а.с. 11). Згідно письмових пояснень [PERSON] встановлено, що біологічний батько [PERSON] [PERSON]. з 2009 року не підтримує жодних стосунків з донькою, не бере участі у її вихованні, вихованням дитини займається лише її матір, а з 2013 року разом з матір`ю її чоловік - [PERSON] (а.с. 12-14). Згідно письмових пояснень [PERSON] , встановлено, що з 2009 року батько [PERSON] [PERSON] , не бере жодної участі у вихованні доньки, не підтримує спілкування з дитиною та не цікавиться її життям. Протягом вказаного часу вихованням дитини займається її матір, а з 2013 року чоловік матері - [PERSON] (а.с. 15-17). Згідно письмових пояснень [PERSON] , встановлено, що протягом періоду його проживання поряд із родиною, батько [PERSON] - [PERSON] , не брав участі у вихованні доньки, не цікавився життям та розвитком дитини. Родина проживає з чоловіком матері - [PERSON] , який опікується дитиною (а.с. 18-21). Згідно висновку № 2257/49-13-24 від 04.04.2023 року Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] . Отже, з викладеного випливає, що батько дитини - [PERSON] в порушення ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» ухиляється від піклування про навчання, здоров`я своєї доньки починаючи з 2009 року. Припинив цікавитися життям доньки, не приймає ніякої участі у її вихованні, всіляко уникає будь-якого спілкування з нею. В постанові КЦС ВС від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Верховний Суд виходить з того, щоякщопредставникисторінчиіншихучасників судового процесу не з`явилися в судовезасідання, а суд вважає, щонаявних у справіматеріалівдостатньо для розглядусправи та ухвалення законного і обґрунтованогорішення, не відкладаючирозглядусправи, вінможевирішитиспір по суті. Основною умовоювідкладеннярозглядусправи є не відсутність у судовому засіданніпредставниківсторін, а неможливістьвирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судовезасідання, за умовиналежногоповідомленнясторони про час і місцерозглядусправи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутностіпредставникасторони спору. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядаєсправи не інакше як за зверненням особи, поданимвідповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставідоказів, поданихучасникамисправиабовитребуваних судом у передбаченихцим Кодексом випадках. Статтею 11 Закону України «Про охоронудитинства» встановлено, щосім`я є природнимсередовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціальногорозвиткудитини, їїматеріальногозабезпечення і несевідповідальність за створенняналежних умов для цього. Кожнадитинамає право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклуваннябатьків. Батько і матимаютьрівні права та обов`язкищодосвоїхдітей. Предметом основноїтурботи та основнимобов`язкомбатьків є забезпеченняінтересівсвоєїдитини. Принципом 6 Декларації прав дитини (Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року ) передбачено, що для повного і гармонійного розвитку своєї особистості, дитина потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і, безперечно, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч. 7, 8 ст. 7 СК Українидитинамає бути забезпеченаможливістюздійсненняїї прав, установленихКонституцієюУкраїни, Конвенцією про права дитини, іншимиміжнародними договорами України, згода на обов`язковістьякихнадана Верховною Радою України. Регулюваннясімейнихвідносинмаєздійснюватися з максимально можливимурахуванням інтересівдитини. Статтею 3 Конвенції про права дитинивід 20.11.1989 року зізмінами, схваленимирезолюцією 50/155 ГенеральноїАсамблеї ООН від 21.12.1995 року, яка ратифікованапостановоюВерховної Ради № 789-X11 від 27.02.1991 року, вказано в усіхвипадкахщододітей, незалежновід того, здійснюються вони державнимичиприватнимиустановами, щозаймаютьсяпитаннямсоціальногозабезпечення, судами, адміністративнимичизаконодавчими органами, першочерговаувагаприділяєтьсяякнайкращомузабезпеченнюінтересівдитини. Статтею 9 Конвенції про права дитинипередбачено, щодержави-учасниціповажають право дитини, яка розлучається з одним чиобома батьками, підтримувати на регулярнійосновіособистівідносини і пряміконтакти з обома батьками, за виняткомвипадків, коли цесуперечитьнайкращимінтересамдитини. Відповідно до статті 51 КонституціїУкраїни, статті 5 СК України, держава охороняєсім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечуєохорону прав матері та батька, створюєумови для зміцненнясім`ї. Ніхто не можезазнавативтручання в йогосімейнежиття, крімвипадків, встановленихКонституцієюУкраїни. Згідно до змісту ст. 150 СК України батьки зобов`язанівиховуватидитину, піклуватися про здоров`ядитини, їїфізичний, духовний та моральнийрозвиток, готувати до самостійногожиття. Статтею 155 СК Українипередбачено, щоздійснення батьками своїх прав та виконанняобов`язківмаютьґрунтуватися на повазі до прав дитини та їїлюдськоїгідності. Батьківські права не можутьздійснюватисявсуперечінтересамдитини. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК Українимати, батькоможуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, вінухиляютьсявідвиконаннясвоїхобов`язків по вихованнюдітей. Згідно ст.165 СК України право на зверненнядо суду з позовом про позбавленнябатьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`їякоїпроживаєдитина, заклад охорониздоров`я, навчальнийабоінший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досяглачотирнадцятироків. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охоронудитинства», визначено, щовиховання в сім`ї є першоосновоюрозвиткуособистостідитини. На батьківпокладаєтьсявідповідальність за виховання, навчання і розвитокдитини. Батьки мають право і зобов`язанівиховуватидитину, піклуватися про їїздоров`я, фізичний, духовний і моральнийрозвиток, навчання, створюватиналежніумови для розвиткуїїприроднихздібностей, поважатигідністьдитини, готуватиїї до самостійногожиття та праці. Ізаналізудіючогозаконодавствавбачається, щопозбавленнябатьківських прав є, з одного боку, засобомзахисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, якіненалежним чином виконуютьсвоїбатьківськіобов`язкистосовнодитини. Позбавленнябатьківських прав можливевиключно на підставірішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановленовичерпнийперелікпідстав для позбавленнябатьківських прав, а саме: не забрали дитину з пологовогобудинкуабо з іншого закладу охорониздоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявлялищодонеїбатьківськогопіклування; ухиляютьсявідвиконаннясвоїхобов`язків по вихованнюдитини; жорстокоповодяться з дитиною; є хронічнимиалкоголікамиабо наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушуютьїї до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчиненняумисногокримінальногоправопорушеннящододитини. Відповідно до п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновленнябатьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на вихованнядитини, захист її інтересів, на відібраннядитини в іншихосіб, які незаконно їїутримують, та ін.), щонадані батькам до досягненнядитиноюповноліття і ґрунтуються на фактіспорідненості з нею, є крайнімзаходом впливу на осіб, які не виконуютьбатьківськихобов`язків, а тому питання про йогозастосуванняслідвирішуватилишепісляповного, всебічного, об`єктивного з`ясуванняобставинсправи, зокремаставленнябатьків до дітей. Ухиленнябатьківвідвиконаннясвоїхобов`язківмаємісце, коли вони не піклуються про фізичний і духовнийрозвитокдитини, їїнавчання, підготовку до самостійногожиття, зокрема: не забезпечуютьнеобхідногохарчування, медичного догляду, лікуваннядитини, що негативно впливає на їїфізичнийрозвиток як складовувиховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаютьдитині доступу до культурних та іншихдуховнихцінностей; не сприяютьзасвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляютьінтересу до їївнутрішньогосвіту; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначеніфактори, як коженокремо, так і в сукупності, можнарозцінювати як ухиленнявідвихованнядитинилише за умовивинноїповедінкибатьків, свідомогонехтування ними своїмиобов`язками. Зазначенетакожузгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постановівід 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181, ст. 182 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 183 СК України, передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Враховуючи, викладенепозовнівимогипідлягаютьзадоволенню. На підставі ст. 150, 164-167 СК України,

Outcome: approved