Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відноси, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] , був двоюрідним братом [PERSON] , [INFO] ; визнати за позивачкою право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,05 га. в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її двоюрідний брат [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Будучи єдиним спадкоємцем за законом, після поховання двоюрідного брата [PERSON] , 29 квітня 2022 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. із заявою про прийняття спадщини (спадкова справа № 10/2022), що вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68867428 від 29.04.2022. [PERSON] та [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані в [ADDRESS] , про що свідчить довідка видана Пустомитівською міською Радою за №101 від 11.05.2022 року. Факт родинних відносин позивача з спадкодавцем підтверджується наступними документами: - батько позивачки [PERSON] [INFO] , був рідним братом [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] ; архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м. Львів № 0-33 від 15.07.2022 року, про народження та хрещення [PERSON] ; \~ \~ \~ \~свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] [NUMBER] виданим Районним Бюро запису актів громадянського стану Виконкому Пустомитівської Районної Ради депутатів трудящих Львівської області УРСР 12 липня 1961 року; свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] , виданим Виконкомом Містківської сільради депутатів трудящих Пустомитівського району Львівської області (Райбюро ЗАГС ) 03.11.1961 року. У свідоцтві графа «мати» зазначено [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України м. Львів № 0-32 від 15.07.2022 року; свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] виданим Бюро запису актів громадянського стану Шевченківської Районної Ради депутатів трудящих м. Львова УРСР 14 березня1974 року; свідоцтвом про одруження [PERSON] [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому 15.02.1997 року. Спадкова маса, після померлого [PERSON] складає житловий будинок за адресою [ADDRESS] , який збудований в 1947 році, а також земельна ділянка для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,05 га., яку він успадкував за законом після смерті [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав, що підтверджується довідкою виданою Пустомитівською міською Радою за №102 видана 11.05.2022 року. Позивачка прийняла спадщину після померлого [PERSON] , оскільки у встановлений законом 6-місячний термін звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що інформація про реєстрацію нерухомого майна за адресою [ADDRESS] відсутня і спадкоємцем не надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності померлого на вищевказаний житловий будинок. Позивачка забезпечує догляд житлового будинку (будинок потребує капітального ремонту) за адресою [ADDRESS] , а також земельну ділянку для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,05 га та своєчасно проводить (і проводила раніше) поточний ремонт будинку та здійснює догляд за прибудинковою територією. Також позивачкою був замовлений і встановлений пам`ятник для її тітки [PERSON] і її чоловіка [PERSON] у ФОП [PERSON] , який був встановлений 15 квітня 2022 року, про що свідчить акт приймання-передачі пам`ятника від 15.04.2022р. Підтвердити факт родинних відносин [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] можуть свідки: [PERSON] (чоловік моєї двоюрідної сестри [PERSON] ) та [PERSON] (сусідка), яка проживає [ADDRESS] . Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України, на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , а також земельна ділянка для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,05 га. Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом, зокрема спадкоємцем першої черги спадкування за законом даної спадщини був рідний син - [PERSON] , який помер [INFO] . З свідоцтва про народження позивачки вбачається, що її батьками були [PERSON] та [PERSON] і позивачка є двоюрідною сестрою [PERSON] . Після смерті двоюрідного брата позивачка є спадкоємцем другої черги за законом відповідно до ст. 1262 ЦК України, оскільки інших живих родичів немає, брат був неодружений і дітей у нього не було. 02.08.2022 року провадження у справі відкрито. 03.11.2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 18.11.2022 року справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав у ньому наведених, просять позов задоволити у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності покладається на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В. в судове засідання не звилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. За змістом п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до вимог ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.06.1952 року вбачається, що у батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] . З архівної довідки № О-33 від 15.07.2022 року вбачається, що [INFO] у батьків [PERSON] , сина [PERSON] та [PERSON] , та [PERSON] , доньки [PERSON] та [PERSON] , народилась дочка [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. З архівної довідки № О-32 від 15.07.2022 року вбачається, що 27.01.1940 року [PERSON] та [PERSON] одружились, взявши шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] , що вбачається із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 03.11.1961 року. З копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 14.03.1974 року вбачається, що у батьків [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилась донька [PERSON] . З копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15.02.1997 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 15.02.1998 року зареєстрували шлюб, прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] . Таким чином очевидним для суд є те, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є двоюрідними братом та сестрою. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50). Відповідно до ст. ст. 124, 129 Конституції України і ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспрюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду із позовом позивачка зазначає, що її тітка [PERSON] померла [INFO] , після смерті тітки спадщину, до складу якої увійшов житлвоий будинок, який збудований у 1947 році та земельна ділянка для обслуговування житлового будинку в розмірі 0,05 га. в [ADDRESS] , прийняв двохрідний брат позивачки [PERSON] , який помер [INFO] , не оформивши своє право на спадкове майно, яке успадкував після смерті матері, на підтвердження чого суду представлено довідки Пустомитівської міської ради № 101. Та 102 від 11.05.2022 року. Разом з тим до матеріалів справи не долучено свідоцтва про смерть [PERSON] . Позивачка звертається до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, яке увійшло до скаладу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , однак в матеріалах справи відсутні відомості про усіх спадкоємців за законом чи за заповітом, які прийняли спадщину після смерті спадкодавиці, [PERSON] , матері [PERSON] , який зі слів позивачки прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав із нею, що вбачається із копії будинкової книги, наявної в матеріалах справи, однак свої спадкові права належним чином не оформив. Зокрема, в матеріалах справи відсутні відомості про відсутність заведеної спадкової справи, а позивачем не заявлено клопотання про витребування копії заведеної спадкової справи після смерті матері [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла [PERSON] , що вбачається із наявної в матеріалах справи копії спадкової справи № 10/2022, заведеної після смерті [PERSON] . Окрім того, в судовому засіданні позивачкою стверджено той факт, що окрім [PERSON] , у [PERSON] був ще один син, відомостей про якого до матеріалів справи не долучено. Таким чином, стороною позивача не надано суду доказів відсутності інших спадкоємців [PERSON] , яка померла [INFO] , та чи прийнята після її смерті спадщина ними. Відсутність відомостей про заведення спадкової справи та прийняття спадщини після смерті спадкодавиці унеможливлює суд належним чином визначити коло спадкодавців [PERSON] за законом чи за заповітом та встановити можливість визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Будь яких доказів наявності майна, що увійшло до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , спадщину після смерті якого прийняла позивачка у справі [PERSON] , до матеріалів справи не долучено, клопотань про витребування таких стороною позивача не заявлено. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст.\~4,\~5 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову. У відповідності до вимог ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, позивач на підтвердження своїх вимог про визнання права власності в порядку спадкування не представив суду належних доказів відсутності інших спадкоємців, права яких можуть бути порушені у випадку задоволення судом позову. Жодних клопотань про витребування таких доказів, стороною позивача суду не заявлялося. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що позивачкою не представлено суду доказів наявності визначеного кола спадкоємців до майна спадкодавиці [PERSON] , таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні позову в частині визнання права власності за позивачкою на житловий будинок та земельну ділянку, слід відмовити.

Outcome: dismissed