Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення коштів. Позові вимоги обґрунтовує тим, що 31.10.2022р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідач як продавець зобов`язався передати позивачу однофазний інвентарний бензиновий генератор Konner & Sohnen KS 2000i SI, 2,0 КВт, 3,26 л.с., а позивач як покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар. Пунктом п.8.1. договору визначено трок дії договору - до 31.12.2022р., але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 4.3 Договору визначено, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі згідно накладної продавця. Відповідачем засобами електронного зв`язку була надана позивачу видаткова накладну № 78 від 31 жовтня 2022 року, на повну передоплату за генератор на загальну суму 41454,00 грн. 01.11.2022р. позивачем було сплачено 41454,00грн., що підтверджується копією квитанції 0.0.2727112055.1, код квитанції 9286-1527-9283-5923, АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач не виконав взятого на себе за договором зобов`язання щодо передачі позивачу генератору. 22.12.2022р. позивач направляв на адресу відповідача вимогу щодо повернення суми оплати за товар. Зазначену вимогу відповідач отримав 06.01.2023р., що підтверджується відміткою про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення, однак вимога залишена відповідачем без задоволення. Відповідач не виконав свій обов`язок по договору та не поставив позивачу генератор, тобто прострочив виконання зобов`язання з 01.01.2023р., чим порушив умови договору та безпідставно отримав грошові кошти у розмірі 41 454.00 грн., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти попередньої оплати у розмірі 41 454,00грн., інфляційні витрати у розмірі 331,63грн, 3% річних у розмірі 183,99грн., неустойки у розмірі 16 966,14грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00грн. витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00грн.. Ухвалою суду від 06.03.2023 відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач не скористався правом надання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 31.10.2022р. між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, згідно з яким відповідач як продавець зобов`язався передати позивачу однофазний інвентарний бензиновий генератор Konner & Sohnen KS 2000i SI, 2,0 КВт, 3,26 л.с., а позивач як покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар. Пунктом п.8.1. договору визначено трок дії договору - до 31.12.2022р., але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 4.3 Договору визначено, що розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі згідно накладної продавця. Відповідачем засобами електронного зв`язку була надана позивачу видаткова накладну № 78 від 31 жовтня 2022 року, на повну передоплату за генератор на загальну суму 41454,00 грн. 01.11.2022р. позивачем було сплачено 41454,00грн., що підтверджується копією квитанції 0.0.2727112055.1, код квитанції 9286-1527-9283-5923, АТ КБ "ПриватБанк". Відповідач не виконав взятого на себе за договором зобов`язання щодо передачі позивачу генератору. 22.12.2022р. позивач направляв на адресу відповідача вимогу щодо повернення суми оплати за товар. Зазначену вимогу відповідач отримав 06.01.2023р., що підтверджується відміткою про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення, однак вимога залишена відповідачем без задоволення. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що: договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частина 1ст. 6 Законом України «Про захист прав споживачів» передбачає, що продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. В пунктах 1, 2, 5, 6 ч. 1ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно ч.І та 2ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Держава створює умови для здобуття споживачами потрібних знань з питань реалізації їх прав, в тому числі шляхом розробки та проведення відповідних освітніх програм. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Положеннями ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Відповідно до частини 1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За приписами ст. 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар визначений договором купівлі-продажу. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Заст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1, 2ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Також, згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк. Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання Продавця перед Покупцем по поставці Товару (певної партії Товару) і виникає нове грошові зобов`язання. Таким чином, з огляду на вище наведені правові норми, між позивачем і відповідачем виникли договірні правовідносини, кожна із сторін мала виконати взяті на себе зобов`язанні до 31.12.2022р. (закінчення стоку дії договору). Позивач виконав своє зобов`язання по договору - сплатив кошти у розмірі 41 454,00 грн. на підставі видаткової накладної, виданої відповідачем. А відповідач - не виконав свій обов`язок по договору та не поставив позивачу генератор, тобто прострочив виконання зобов`язання з 01.01.2023р., чим порушив умови договору та безпідставно отримав грошові кошти у розмірі 41 454.00 грн. Враховуючи положення ч.2 ст. 693 ЦК України позивач має право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. Окрім того, згідно ч. З ст. 693 ЦК України, на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитор: зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, з яким погоджується суд, інфляційні втрати за січень 2023р. становлять 331,63грн., 3% річних за період з 01.01.2023р. по 23.02.2023р. становить - 183,99грн. Частиною 9 ст. 12 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Позивач направляв на адресу відповідача вимогу від 22.12.2022р., якою вимагав повернути повну передоплату за генератор у розмірі 41 454,00 грн. протягом 7 календарних днів з дня отримання даної вимоги. Зазначену вимогу відповідач отримав 06.01.2023р., що підтверджується відміткою про отримання на повідомленні про вручення поштового відправлення. З огляду на зазначене вище, останній день на повернення коштів припадав на 13.01.2023р. Коштів відповідачем повернуто не було, у зв`язку з чим,

Outcome: partial