Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

В жовтні\~2022\~року позивачка\~звернулася до\~суду з\~позовною заявою\~до відповідача\~про розірвання\~шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, релігійний та різні політичні погляди. З кінця 2020 року вони припинили сімейні стсоунки, відповідач негативно реагував на її рішення вивезти трьох спільних дітей з зони бойових дій. На час подачі позову спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки ат їх спільних неповнолітніх дітей. В грудні 2022 року відповідач подав відзив на позов, в якому заперечував проти позову та викладених в ньому обставин. Так, зазначив, що через початок війни в Україні позивачка з трьому смпільними неповонолітніми дітьми виїхада у Францію. потім він поїхав також у Францію, щоб бути поближче до дітей, він спеціально оселився недалеко від дружини, періодично бачиться з дітьми, які його радісно зустрічають та тягнуться до нього. Ні він, ні дружина ніколи не були релігійними фанатиками, відвідували православну церкву, за її пропозицією вони обвінчалися , хрестили дітей. Ніколи религійним фанатиком він не був. Він завжди працював, прикладав всі зусилля для забезпечення потреб родини , ніс всю відповідальність за матеріальне та побутове забезпечення сім`ї, а дружина вела домашнє господарство. Також відсутні різні політичні погляди, адже вони вазагалі ніколи політикою не цікавилися. Також неправдою є те, що вони припинили подружні відносини з кінця 2020 року, оскільки їх спільна донька народилася [INFO] , і він був присутній і на пологах. До початку війни вони мали добрі сімейні стосунки. Він категорично заперечує, що збереження сім`ї суперечить інтересам дітей, адже вони для нього сенс життя. Він щиро любить свою дружину і бажає надалі нести відповідальність як за неї, так і за дітей і збереження родини, не бажає розлучатися . Він наразі перебуває, як і вона у Франції в статусі біженців, отже він не може приїхати в Україну для особистої участі в судовому засіданні. 07.12.2022 року від представника позивача на електрону адресу суду надійшла відповідь на відзив , в якій зазначає, що позивачка не бажає бути примушеною до спільного життя з відповідачем, таке суперечить її інтересам. Згідно норм міжнародного права , шлюб грунтується на добровільній згоді подружжя, ніхто не можк бути примушений до перебування у шлюбі. На теперішній час між ними складаися стосунки, які унеможливлюють подальше спільне проживання через різні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Ухвалою від\~\~\~\~12.10.2022 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. За клопотанням відповідача судовий розгляд справи був відкладений на 27 лютого 2023 року, та на 17 лютого 2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Представник позивача надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Зазначає про відсутність причин для примирення сторін, подальше спільне подружнє життя з відповідачем є неможливим з об`єктивних обставин. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився, належним чином був повідомлений неоднарозово, про поважність причин своєї неявки в останнє судове засідання не повідомив. За аткого, судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємні обов`язки сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 09 жовтня 2015, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статі 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). На час звернення до суду сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечать інтересам позивача, сторонам за клопотанням відповідача надавалося достатньо часу для примирення, проте проти такого категорично заперечує позивачка, що має істотне значення, - у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий сбір сплачений позивачем при подачі позову до суду

Outcome: approved