Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 14.02.2023 він звернувся до відповідача із запитом на інформацію стосовно типу поховання та розмірів земельних ділянок, на яких поховані його родичі. Листом від 166.02.2023 відповідач надав відповідь, яка не є повною та вичерпною. 28.02.2023 у зв?язку із наданням неповної відповіді він звернувся до відповідача із повторним запитом. Зміст відповіді на нього був тотожний попередньому інформації про розмір земельної ділянки місця родинного поховання та про норму права, на підставі якої відведена земельна ділянка на кладовищі не надано. Посилаючись на порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», зазначає, що підприємство не виклало мотивів відмови у наданні інформації, не роз?яснило порядку оскарження дій відповідача. Просить визнати протиправними дії відповідача щодо неповного надання йому відповіді на заявлені у запитах на інформацію від 14.02.2023 та від 28.02.2023 питання у відповідності до вимог Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян», зобов?язати відповідача надати повну відповідь на всі заявлені у запитах на інформацію питання з урахуванням висновків суду. Ухвалою суду від 24.03.2023 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечував. Зазначив, що звернення позивача від 14.02.2023 було розглянуто та 16.02.2023 була надана повна і вичерпна відповідь. 28.02.2023 до відповідача надійшов черговий запит позивача у якому він повторно просив повідомити інформацію. Незважаючи на положення ч. 2 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян», за якими не розглядаються повторні звернення, якщо перше вирішено по суті, позивачу було надано обгрунтовану повторну відповідь. Доводи позивача, зазначені у позові, є безпідставними. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених підстав, додатково пояснив, що на кладовищі поховані поряд його бабуся та батько. На похованні, яке розташоване поруч, поставлено було намогильну споруду, яка перекриває підхід до могил його родичів. Зазначає, що могили родичів є двома окремими похованнями, неодноразово звертався до відповідача із запитами, оскільки невідомо, яка сумарна площа двох поховань родичів. Вичерпної відповіді на поставлені питання не отримав. У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову. Пояснив, що підприємство не володіє іншою інформацією, аніж та, що була надана позивачеві у відповідях. У 1987 році була похована бабуся позивача, у 1991 році поряд був похований батько позивача. При цьому земельну ділянку як окреме поховання [PERSON] ніхто не виділяв, оскільки кладовище є закритим з 1990 року, тому тип поховання [PERSON] не визначено. Розміри родинної огорожі померлих родичів позивача є 3м. на 2,71 м. тобто фактичні, які маються на даний момент та є більшими за нормативні. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 14.02.2023 позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, просив: - повідомити який тип (найменування) поховання відведено для поховання на Василівському кладовищі померлого у 1991 році [PERSON] та померлої у 1987 році [PERSON] , та які розміри ділянок під кожну з зазначених могил було відведено і на підставі яких норм законодавства, діючих на момент проведення цих поховань (із зазначенням повних реквізитів нормативно-правового акту); - направити копії сторінки спеціальної Книги реєстрації поховань про внесення до неї відомостей про поховання його родичів померлого у 1991 році [PERSON] та померлої у 1987 році [PERSON] та договору про надання послуг по виготовленню, монтажу, демонтажу намогильних споруд та облаштуванню могил, укладеного з КП «Спеціалізований комбінат» на підставі якого у 1993 році спеціальною бригадою підприємства було виготовлено та встановлено намогильні споруди та елементи благоустрою могил (а.с. 12-13). 16.02.2023 листом №01-11/17-Б повідомив, що за результатами огляду родинної огорожі було встановлено, що в огорожі площею 2,71м. на 3м. знаходяться дві могили на померлих [PERSON] (померла [INFO] ) та [PERSON] (помер [INFO] ). Ці поховання огороджені металевим ланцюгом. На момент проведення першого поховання [PERSON] діяла «Інструкція про порядок поховання та утримання кладовищ у населених пунктах Української РСР» (РДИ 204 УРСР 007-79). Згідно п. 1.3.8 цієї інструкції для одинарного (дорослого) поховання померлої була відведена земельна ділянка 2,5м. на 2,0м. (довжиною та шириною), площею 5 кв.м., з урахуванням проходу. Огорожа навколо цього поховання була передбачена розміром 2,1м. на 1,8м. У 199 році на підставі звернення родичів на вільному місці поруч з могилою [PERSON] було дозволено провести поховання померлого [PERSON] . З огляду на викладене, слід зазначити, що розмір встановленої огорожі на цих похованнях самовільно збільшено на довжину 0,61 м. у відповідності до цієї інструкції Зазначено також, що раніше заявнику було рекомендовано у добровільному порядку відновити межі встановленої огорожі у відповідності до вимог діючого законодавства. Повідомлено, що по обліковим даним ритуальної служби КП «Спецкомбінат» намогильна споруда встановлена на могилі [PERSON] в «Книзі реєстрації намогильних споруд» не зареєстрована, а намогильна споруда, яка встановлена ФОП Пісний на могилі [PERSON] зареєстрована під п/н 5 від 15.09.2006. В «Книзі реєстрації поховань та перепоховань» поховання [PERSON] зареєстровано під п/н 2188, а [PERSON] під п/н 1621 (копії сторінок додано). Зазначено, що відомості (договори) про надання послуг по виготовленню, монтажу, демонтажу намогильних споруд та облаштуванню могил в КП «Спецкомбінат» відсутні у зв?язку із закінченням терміну зберігання. До відповіді на звернення додано копії сторінок з «Книгі реєстрації поховань та перепоховань» та «Книгі реєстрації намогильних споруд» (а.с. 14-17). 28.02.2023 позивач звернувся із повторним запитом до відповідача, у якому зазначив, що розпорядником було надано неповну відповідь на звернення. Просив повторно повідомити який тим (найменування) поховання та розмір земельної ділянки було відведено на поховання на Василівському кладовищі [PERSON] та на підставі яких норм законодавства, діючих на момент проведеня цих поховань (із зазначенням повних реквізитів нормативно-правового акту). Зазначити розмір земельної ділянки місця його родинного поховання на Василівському кладовищі з дотриманням санітарних правил облаштування та утримання кладовищ, що діяли на момент згаданих вище поховань, а також зазначити норму права на підставі якої зведена земельна ділянка на кладовищі, що існує з 1912 року, виділяється з урахуванням проходу та огорожі (а.с. 20-21). 10.03.2023 відповідачем була надана відповідь, відповідно до якої повідомлено (повторно) про те, що на момент проведення першого поховання померлої [PERSON] (померла у 1987 році) діяла «Інструкція про порядок поховання та утримання кладовищ у населених пунктах Української РСР» (РДИ 204 УРСР 007-79) Для поховання померлої у відповідності до п. 1.3.8. цієї інструкції було відведено однарне поховання (доросле) розміром 2,5м. шириною, 2,0м. довжиною, площею 5кв.м. з урахуванням проходу. Згідно таблиці до цього ж пункту навколо одинарного (дорослого) поховання дозволялось встановити огорожу розміром: довжиною 2,1 та шириною 1,8 м. У 1991 році на підставі звернення родичів на вільному місці поруч з могилою [PERSON] в межах існуючої огорожі було дозволено провести поховання [PERSON] , що відповідає вимогам діючого законодавства. Під час огляду та обстеження родинної огорожі було встановлено розмір родинної огорожі складає довжиною 3м. та шириною 2,71м., де знаходяться дві могили померлих. Оскільки довжина відведеної земельної ділянки, незалежно від назви поховання: «одинарне», «подвійне» або «родинне» не може бути більше 2,2м., слід додатково уточнити, що розмір встановленої огорожі на цих похованнях самовільно збільшено на довжину відведеної земельної ділянки на 0,8м. (3м-2,2м), а не 0,6м., як було повідомлено раніше. Повідомлено, що земельна ділянка для проведення поховання (одинарне, подвійне чи родинне) відводиться тільки на момент проведення першого поховання. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про звернення громадян України» письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Як передбачено положеннями ч.1 ст.20 Закону «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення,- невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Відповідно до\~статті 18\~Закону України\~«Про звернення\~громадян» громадянин,\~який звернувся\~із заявою\~чи скаргою\~до органів\~державної влади,\~місцевого самоврядування,\~підприємств,\~установ,\~організацій незалежно\~від форм\~власності,\~об`єднань\~громадян,\~медіа,\~посадових осіб,\~має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги. Статтею 1 Закону України "Про інформацію"\~передбачено поняття терміну інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді, а терміну документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі. Статтею 5 цього закону\~передбачено, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів утримання документів. Судом встановлено, що позивач, звертаючись із запитом до відповідача, поставив ряд питань, на які просив надати відповідь, у тому числі: - тип поховання його батька та бабусі; - розміри земельних ділянок виділених під кожну із зазначених могил; - на підставі яких норм законодавства, діючих на момент проведення поховань ділянки були виділені. Повторно звертаючись із запитом зазначив, що на деякі з поставлених питань (перелічені вище) відповідь у листі від 16.02.2023 не була надана, у зв?язку з чим просив надати відповідь про: - тип (найменування) поховання його батька; - розмір земельної ділянки яку було відведено на поховання його батька; - на підставі яких норм законодавства, діючих на момент проведення поховання це було визначено; - зазначити розмір земельної ділянки його родинного поховання з дотриманням санітарних правил облаштування та утримання кладовища на момент поховань; - зазначити норму права на підставі якої відведена земельна ділянка виділяється з урахуванням проходу та огорожі. У наданих відповідях не міститься інформація щодо типу поховання батька позивача та розміру відведеної для поховання [PERSON] земельної ділянки. Зазначення у відповіді про те, що [PERSON] був похований поруч із могилою [PERSON] у межах можливої існуючої огорожі не є відповіддю на поставлене питання. У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що тип поховання не може бути визначений, оскільки на момент поховання батька позивача кладовище мало статус закритого на підставі рішення Сумської міської ради, а [PERSON] був похований поряд із [PERSON] без виділення окремо під його поховання земельної ділянки. Вказані пояснення не можуть бути розцінені судом як відповідь на заяви позивача у порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки цих пояснень відповіді на заяви позивача не містять. У відповідях зазначено нормативний акт, який діяв на момент поховання [PERSON] . Вказане не є відповіддю на запитання, які норми законодавства діяли на момент поховання [PERSON] . У відповіді зазначено розмір земельної ділянки родинної огорожі - довжина 3м. та ширина2,71м., де знаходяться дві могили померлих. При цьому відповідач керувався фактичними розмірами земельної ділянки, на якій розташовані могили бабусі та батька позивача. Тобто на питання який розмір земельної ділянки родинного поховання була надана відповідачем відповідь. Незгода позивача із суттю відповіді на поставлене питання не є предметом дослідження у даній справі, оскільки предметом судового розгляду є питання дотримання відповідачем під час розгляду заяв вимог Закону України «Про звернення громадян». На запитання на підставі якої норми права відведена земельна ділянка виділяється з урахуванням проходу та огорожі відповідь була надана що вказане передбачене пунктом 1.3.8 «Інструкції про порядок поховання та утримання кладовищ у населених пунктах Української РСР» (РДИ 204 УРСР 007-79). Таким чином, за результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідачем не в повній мірі було надано відповідь на всі поставлені у заявах позивача запитання, що є порушенням Закону України «Про звернення громадян». Тому суд вважає необхідним зобов?язати відповідача надати позивачу відповіді на питання, які були поставлені у запитах та на які не була надана відповідь: щодо типу (найменування) поховання його батька; розміру земельної ділянки яку було відведено на поховання його батька; на підставі яких норм законодавства, діючих на момент проведення поховання це було визначено. У зв?язку із частковим задоволенням заявлених вимог немайнового характеру, враховуючи, що при зверненні до суду з позовом позивач був звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню половина судового збору, який підлягав сплаті при зверненні до суду, тобто 536,80 грн.

Outcome: partial