Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з розміру частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частку усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 01.03.2023 було відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 14.03.2023 до суду надійшов письмовий відзив на позов, а в подальшому 21.03.2023 і відповідь на відзив. 22.03.2023 до суду надішли письмові заперечення на відповідь на відзив, а 31.03.2023 - додаткові письмові пояснення позивача. Ухвалою суду від 31.03.2023 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду на 28.04.2023. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у сторін під час шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON] . Судовим наказом від 06.03.2023 на користь відповідачки на утримання дитини стягнуто аліменти в розмірі частки усіх доходів позивача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що за власним розсудом регулярно оказує матеріальну допомогу дитині, здійснює грошові перекази на картку відповідачки, купує одяг, взуття, забезпечує дитячі розваги. Позивач має проблеми зі здоров*ям, взимку перебував на стаціонарному лікуванні, потребує ендопротезування обох кульгових суглобів, що є дуже дороговартісним, та тривалої реабілітації, а також отримав направлення для вирішення питання щодо встановлення групи інвалідності. Також позивач оказує матеріальну підтримку своїй матері, яка є пенсіонером та має проблеми зі здоров*ям. На підставі викладеного позивач просить суд зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з розміру частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частку усіх видів його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. У відзиві на позов відповідачка вказала, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач має медичну страховку за місцем роботи (Хмельницька АЕС), по якій ліміт страхового відшкодування складає 200000 грн., після відрахування аліментів (1/4 заробітку) в позивача залишається 21 000 грн., чого цілком достатньо для його утримання та утримання його матері. Таким чином відповідачка вважає, що сімейний та матеріальний стан позивача не змінився, а стан його здоров*я на даний час не впливає на зменшення його матеріального стану, тому підстав для задоволення позову немає. У письмовій відповіді на відзив позивач фактично підтримав свої позовні вимоги та заперечував викладене у відзиві відповідачки, вказує, що окрім аліментів він має сплачувати внески на ЗСУ, профспілкові внески, страхові внески, тому заробітна плата не є значною. Вартість оренди житла позивача складає 4000 грн. на місяць. Також позивач стверджує, що вартість ендопротезу прийнятної якості складає 2400 - 2800 дол.США, вартість 2-ох 5000 дол.США, а також він має оплатити медикаменти на операцію та післяопераційний період приблизно на суму 30 000 36 000 грн. та інш. За твердженням позивача ендопротезування не підпадає під дію договору страхування. У письмових запереченнях на відповідь на відзив відповідачка звертає увагу на значний розмір доходу позивача, заперечує твердження позивача про те, що ендопротезування не підпадає під дію договору страхування, вказує, що позивач має власне житло та просить в задоволенні позову відмовити. У письмових поясненнях позивач підтримує свої позовні вимоги та заперечує доводи відповідачки, вважає, що сума стягуваних аліментів є для нього занадто великою, підтверджує з посиланням на відповідь страхової компанії, що здійснення операції із заміни кульгових суглобів не гарантується згідно з умовами страхування, вказує, що орендує квартиру за 4000 грн. щомісячно та перебуває у черзі на поліпшення житлових умов, просить позовні вимоги задовольнити. Позивач надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідачки адвокат Процик В.В. надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність та у відсутність відповідачки, просив відмовити в задоволенні позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно з ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи складність справи, виготовлення судового рішення відкладено, таким чином датою ухвалення рішення є 02.05.2023. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що вони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 06.01.2023 на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти в розмірі частки усіх доходів позивача щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачений обов`язок кожної із сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається кожна із сторін як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач поєднує підстави позову з наступними обставинами: значне погіршення його здоров*я, що викликає значних витрат на придбання ендопротезів, операції, тривала реабілітація тощо, перебування на його утриманні матері-пенсіонерки, оренда житла, сплата, окрім аліментів інших виплат, зокрема, виплат на ЗСУ, тому вважає, що у нього погіршився майновий стан та стан його здоров*я і він не в змозі сплачувати аліменти у раніше визначеному судом розмірі. Відповідачка поєднує заперечення на позов з тим, що позивач має медичну страховку. тому не буде нести значних витрат на протезування та інш., позивач має достойну зарплату, не потребує оренди житла тощо, тобто, обставини, викладені позивачем, не є підставою для зменшення розміру аліментів до того розміру, як про це вимагає позивач. Проводячи оцінку представлених доказів, досліджених судом обставин, суд не приймає посилання позивача на суттєве зменшення доходів у зв*язку з відрахуванням, зокрема, з зарплати виплат на ЗСУ, оскільки такі відрахування є добровільними. Також суд не приймає до уваги посилання позивача щодо витрат на оренду житла, оскільки такі нічим не підтверджені. Як вбачається з матеріалів справи та фактично не заперечується позивачем, він має стабільний достойний дохід, що дозволяє йому утримувати себе, допомогати матеріально за потреби матері-пенсіонерці, яка мешкає окремо і також отримує пенсію, та сплачувати аліменти на утримання власної дитини. Однак, вирішуючи справу, суд також виходить з того, що доказом погіршення стану здоров*я позивача та й, відповідно, його матеріального стану є факт наявності в нього захворюванння асептичний некроз голівок обох стегон. Двобічний ДОА кульшових суглобів 2-3 ст. Згинально-привідні контрактури обох кульшових суглобів, скорочення лівої нижньої кінцівки на 4 см. та рекомендації ендопротезування кульшових суглобів, що підтверджується випискою із медичної картки (а.с.24, 25). Суд також вважає доведеним, що таке захворювання потребує тривалого та вартісного лікування, яке не підпадає під дію страхового договору, що підтверджено наданими документами (а.с.49-59, 67). На підставі викладеного, враховуючи доводи та надані докази сторін, необхідно дійти висновку про доцільність зменшення розміру аліментів, які підлягають до стягнення з позивача на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/5 частину його заробітку (доходу) щомісячно, що буде розумним, достатнім і справедливим та відповідатиме інтересам дитини, і водночас таким, що не порушить права та інтереси позивача та відповідачки, задвольнивши при цьому позов частково. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У справі судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., тому, з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у сумі 858,40 грн. У позові позивач вказує, що вартість підготовки позовної заяви склала 2400 грн., проте не надає жодних доказів на підтвердження цього, тому вказана сума стягненню з відповідачки не підлягає.

Outcome: partial