Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 11.02.2022 [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому з урахуванням відмови від позову в частині позовних вимог, просить: визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ "Смарт індастріал сістемс" № 9а-к від 28.01.2022 "Про звільнення з роботи за згодою двох сторін" в частині звільнення [PERSON] ; поновити [PERSON] на посаді швачки ТОВ "Смарт індастріал сістемс" з 01.02.2022; стягнути з ТОВ "Смарт індастріал сістемс" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу; всі судові витрати пов`язані з розглядом справи в суді стягнути з відповідача. Позов обґрунтовано тим, що згідно наказу від 24.10.2018 №59-к [PERSON] була прийнята з 25.10.2018 на посаду швачки у ТзОВ «Миропільська фабрика «Веснянка», яке в подальшому перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Смарт Індастріал Сістемс». 31.01.2022 [PERSON] звільнена з роботи за згодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України згідно наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смарт Індастріал Сістемс» від 28.01.2022 №9а-к. Про вказану обставину та зміст наказу відповідач повідомив позивача, повернувши трудову книжку, 04.02.2022. На момент звернення до суду з позовом [PERSON] з вказаним наказом ознайомлена не була та повний розрахунок із нею проведений не був. Звільнення відбулося на підставі її заяви, написаної позивачем 03.02.2022. Написанню нею заяви слугували наступні обставини. 01.02.2022 керівник товариства повідомив колектив про те, що товариство «закривається» та буде скорочення, оскільки у зв`язку з коронавірусом зменшилися замовлення на їх продукцію. Керівник звернувся до колективу з вимогою, щоб усі написали заяви про звільнення з роботи. При цьому пригрозив, що якщо заяви не будуть написані, то роботодавець звільнить із роботи за вигаданий брак та стягне кошти за шкоду, отже працівники залишаться без заробітної плати. Злякавшись погроз, вона та інші працівники «під диктовку» 03.02.2022 написали заяви на звільнення, які датували 28.01.2022. Тобто, заяву на звільнення позивач через погрози та тиск роботодавця написала «заднім числом», хоча насправді бажання звільнятися не мала. 03.02.2022 позивачу та решті колективу (загалом 21 людина) був наданий для ознайомлення наказ відповідача від 01.02.2022 №10-к «Про введення карантинних заходів». При цьому їх було повідомлено, що вони можуть продовжити роботу. Ознайомлення із наказом про карантинні заходи позивач сприйняла так, що заява про звільнення, написана «задніми числами», до уваги відповідачем не взята. Наступного дня, 04.02.2022 всі працівники вийшли на робочі місця та виконували свою роботу. Приїхав водій і сказав поставити підписи в журналі та пояснив, що це буде підпис про ознайомлення з повідомленням про скорочення. Після того, як позивач та інші працівники поставили підписи в журналі, їм роздали трудові книжки. З запису в трудовій книжці позивач дізналася, що звільнена з 31.01.2022. Станом на 08.02.2022 повний розрахунок із позивачем не проведений. Позивач не мала бажання звільнятися з роботи, враховуючи, що вона має сім`ю і це її єдине джерело заробітку починаючи з 2018. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 15.02.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, які були усунені позивачем 18.04.2022. Ухвалою суду від 25.04.2022 позивача звільнено від сплати судового збору, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 17.05.2022 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, розгляд справи відкладено. 19.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти задоволення позову заперечив, вказавши, що згідно наказу № 9а-К від 28.01.2022 була звільнена з роботи у ТОВ «Смарт індастріал сістемс» з 31.01.2022 на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Згода сторін щодо звільнення викладена у поданій позивачем власноруч написаною заявою про звільнення з роботи за згодою сторін, що підтверджує наявність реального волевиявлення на звільнення як позивачки, та і відповідача. Дата звільнення також погоджена сторонами угоди, як власноруч позивачем, так і уповноваженою особою відповідача - директором Товариства На зборах трудового колективу 27.01.2022 працівникам було проінформовано про тяжке фінансове становище підприємства в результаті епідемії СОVID-19 та доведено до працівників два варіанта виходу із зазначеного положення: ліквідація Бердичівської філії із продажем обладнання або «консервація» філії до відновлення виробництва та прийняттям на роботу працівників, які звільнені за власним бажанням або за згодою сторін. Відповідач наполягає, що позивач, як і багато інших колег, забажала бути звільненою за угодою сторін ще з тим, щоб стати на облік в центр зайнятості та отримувати допомогу по безробіттю. Стосовно перебування позивача після звільнення за згодою сторін на підприємстві, то цей факт не можна оцінювати як одностороннє анулювання досягнутої угоди між сторонами про звільнення з роботи за згодою сторін з боку відповідача, бо відповідач лише задовольнив прохання позивача про надання можливості доробити взятий на себе обсяг робіт за січень та отримати заробітну платню за січень 2022 у повному розмірі вже після звільнення. Ухвалою суду від 13.02.2023 клопотання представника позивача задоволено, прийнято відмову від позовної вимоги про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з 01.01.2022 по 31.01.2022. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт індастріал сістемс" в частині позовної вимоги - про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 закрито. У судовому засіданні 13.02.2023 позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позові. Позивач, допитана як свідок, у судовому засіданні пояснила, що працювала у відповідача, починаючи з 2018 по 2022. Умови праці її влаштовували. 1.02.2022 були збори трудового клективу, приїхав керівник і повідомив, що буде консервування підприємства, скорочення працівників. А 3.02.2022 директор приїхва злий і сказав: якщо не напишуть заяви про звільнення за згодою сторін за наданим зразком - звільнять по статті. Сказав писати, бо ніхто не вийде з приміщення, поки не напише. Всі написали і вона також. 04.02.2022 вона вийшла на роботу працювати і в цей же день отримала трудову книжку, де побачила, що звільнена. При цьому бажання звільнятися не мала. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову із підстав, вказаних у відзиві. Тиску із боку керівництва не було. Щодо невідповідності дати і часу у заяві, то це не є підставою для визнання незаконним наказу. У подальшому розгляд справи відкладався. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.\~36\~КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. Законодавством не встановлено відповідного порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і власником або уповноваженим ним органом у кожному конкретному випадку. Припинення трудового договору за п. 1 ч. 1 ст.36\~КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за п. 1 ч.1 ст.\~36\~КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за п. 1 ч.1 ст.\~36\~КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на п. 1 ч.1 ст.36\~КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення. За таких підстав, передбачена п. 1 ч. 1 ст.36\~КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу тим, що в цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27.03.2019 в справі №524/3490/17-ц викладений висновок про те, що при розгляді спорів щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за угодою сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України) суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін. Відповідно до положень ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом установлено, що сторони з 24.10.2018 по 31.01.2022 перебували у трудових відносинах. Наказом № 59-к від 24.10.2018 [PERSON] з 25.10.2018 була прийнята на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю «Миропільська фабрика «Веснянка» на посаду швачка. Відповідно до наказу № 35-К від 28.04.2021 у зв`язку зі зміною назви підприємства ТОВ «Миропілька фабрика «Веснянка» на ТОВ «Смарт Індастріал Сістемс» з 29.04.2021 наказано внести зміни в усі облікові документи та трудові книжки. Згідно протоколу зборів трудового колективу від 27.01.2022 ТОВ «Смарт Індастріал Сістемс» збори рекомендували адміністрації ТОВ «СІС» зберегти виробничий підрозділ філї м. Бердичів, шляхом його консервування та рекомендувати працівникам прийняти рішення про звільнення з підприємства на взаємовигідних умовах, як самий кращий шлях. Наказом директора ТОВ «СІС» № 9а-К від 28.01.2022, серед інших, [PERSON] звільнено з роботи із 31.01.2022 за згодою двох сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно поданої заяви. У матеріалах справи міститься ксерокопія власноручної заяви позивача на ім`я директора ТзОВ «Смарт Індрастріал Сістемс» [PERSON] про звільнення її за згодою двох сторін з 31.01.2022, яка датована 28.01.2022. Відповідно до доповідної Завальної Ірини від 31.01.2022 працівники філії м. Бердичів, серед який [PERSON] , при звільнені отримали копії трудових книжок та були ознайомлені із наказом про їх звільнення від 28.01.2022. Відповідно до наказу ТОВ «Смарт Індастріал Сістемс» від 01.02.2022 № 10-к наказано вивести на зупин працівників підрозділу м. Бердичева ТОВ «Смарт Індастріал Сістемс» з 01.02.2022 до 31.03.2022. Керівникам підрозділів довести до відома працівників. Змінити режим роботи підприємства. Оплату праці проводити за фактично відпрацьований час. Серед підписів працівників, ознайомлених із наказом наявний підпис [PERSON] . Згідно листа від 12.07.2022 за №861 Бердичівського міського центру зайнятості, [PERSON] , [INFO] з 01.02.2022 по даний час до центру зайнятості з метою отримання допомоги у працевлаштуванні не зверталася та на обліку як безробітна не перебувала. У судовому засіданні 13.02.2023 за клопотанням представника позивача були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] пояснила, що працювала у відповідача з 2019 по день звільнення. 1.02.2022 були збори працівників і повідомлено, що буде скорочення працівників. 2.02.2022 працівники працювали, а 3.02.2022 приїхав директор, роздав зразки заяв на звільнення. Були погрози, що якщо не напишуть, то він звільнить працівників по статті. Вказує, що працівники хотіли працювати, оскільки відношення й умови були гарні. 04 лютого всі дізналися про звільнення, коли їм видали трудові книжки. Свідок [PERSON] пояснила, що працювала швеєю у відповідача, все було добре. У лютому 2022 проведено збори трудового колективу, на яких повідомлено про консервування підприємства, буде скорочення, а вже 3.02.2022 директор сказав, щоб написали заяву на звільнення, в іншому випадку звільніть по статті. Але після звільнення працівники ходили на роботу. Наміру звільнятися ніхто з працівників не мав. Отже, на момент винесення оспорюваного наказу про звільнення від 28.01.2022 волевиявлення [PERSON] на припинення трудового договору на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України\~не було, оскільки насправді заява про звільнення була написана позивачем не 28.01.2022, а 03.02.2022, що підтверджується показами свідків, та не спростовано представником відповідача.. Відповідно на момент винесення оспорюваного наказу про звільнення дата звільнення позивача (31.01.2022) також домовленою не була. За таких обставин, звільнення [PERSON] на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України відбулося за односторонньої ініціативи ТОВ «Смарт Індастріал Сістемс», а тому наказ ТОВ «Смарт Індастріал Сістемс» від 28.01.2022 №9а-К в частині звільнення [PERSON] є незаконним та позивач підлягає поновленню з 01.02.2022. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку, суд виходить з наступного. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарних місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотримання вимог законодавства. Крім того, положеннями розділу 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, передбачені види виплат, які підлягають урахуванню і які не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати. Середньоденна заробітна плата позивача складає 288,64 грн (6100 грн (за листопад 2021 року) + 6600 грн. (за грудень 2021 року) :44 дня. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 01.02.2022 по 09.05.2023 становить 95539,84 грн (288,64 грн. *331 р.дн.). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 95539,84\~ грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів. Пункт 2 та 4 частини 1\~статті 430 ЦПК України\~вказує на те, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Відповідно рішення щодо стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі позивача підлягає негайному виконанню. V. Розподіл судових витрат Судовий збір у сумі 1984,80 грн відповідно до ст.141 ЦПК України покладається на відповідача та стягується на користь держави пропорційно до задоволених вимог, оскільки ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду від сплати такого звільнений.

Outcome: approved