Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

23.02.2022\~позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовною заявоюдо [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» про відшкодування шкоди, в якій просив стягнути з відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача завдану шкоду в розмірі 59 263,38 грн., стягнути з відповідача [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.10.2022 о 14:30 год. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER] по вул. Клочківській буд. 188 в м. Харкові не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2110» д/н [NUMBER] , належного позивачу, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Peugeot Boxer» д/н [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Згідно Звіту № 431/2021 про оцінку автомобіля «ВАЗ 21101» д/н [NUMBER] , вартість заподіяного позивачу матеріального збитку складає 59\~263,38 грн. Позивач зазначає, що відповідальність відповідача [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «СГ Ю.БІ-АЙ-КООП», яке на даний час припинило членство в МТСБУ та знаходиться в стані ліквідації, у зв`язку з чим він має право на звернення за даним позовом саме до МТСБУ. Таким чином, позивач вважає, що з МТСБУ підлягає стягненню матеріальна шкода в результаті пошкодження автомобіля у розмірі 59\~263,38 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн., яка полягає у неприємних спогадах, страх, негативних емоціях та переживаннях, погіршенні життєвих зв`язків та матеріального добробуту. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2022 справу передано для розгляду судді Ляху М.І. (а.с.50). Ухвалою суду від 07.07.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с.51). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.54-55). Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 26.10.2022 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с.56). 16.11.2022 від представника МТСБУ Проц А.В. до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER] була застрахована у ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» страховий поліс ЕР 202255977 з лімітом відповідальності 130\~000,00 грн. У доданих до позовної заяви документах відсутні відомості про визнання банкрутом та/або ліквідацію ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (код ЄДРПОУ 31113488), а також відсутні докази, що недостатньо коштів та майна ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного з [PERSON] . Таким чином, саме ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» зобов`язана відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу внаслідок ДТП і саме ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» є належним відповідачем у цій справі. Розгляд справи просить проводити без участі представника відповідача та розподілити судові витрати, у відповідності до ст..141 ЦПК України та стягнути з позивача витрати, які планує понести МТСБУ у зв`язку з розглядом справи у розмірі 2000,00 грн. (а.с. 68-71). 25.11.2022 від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позов, в якому останній зазначає, що позов не визнає у повному обсязі і заперечує проти доводів, викладених позивачем у позовній заяві, оскільки позивач не посилається на жодний конкретний доказ, який підтверджував би завдання йому моральної шкоди, а тому вважає, що зазначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає характеру правопорушення, є неспівмірним та завищеним. (а.с.97-98). 19.12.2022 до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про заміну первісного відповідача Моторне (транспортне)\~страхове\~бюро\~України належним відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» (а.с.113-114). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2022 заяву позивача [PERSON] про заміну неналежного відповідача задоволено. Замінено відповідача Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України належним відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група Ю.БІ.АЙ-КООП» (а.с.116). 04.01.2023 до суду надійшов додатковий відзив від [PERSON] , в якому відповідач просив відмовити у позові в частині стягнення з відповідача відшкодування моральної шкоди, в іншій частині покладався на розсуд суду. На обґрунтування відзиву зазначив, що позовна заява у частині обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди містить один абзац, в якому не зазначено жодних конкретних обставин, у чому полягає моральна шкода. Відповідач вважає, позивач не довів, що внаслідок ДТП йому були заподіяні душевні страждання (а.с. 123-124). Представник МТСБУ Гусєєв П.В. 25.04.2023 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №953/2985/22, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь МТСБУ витрати на правову допомогу у розмірі 2\~000 грн. Вказав, що при постановленні ухвали про заміну неналежного відповідача не було вирішено питання про розподіл судових витрат. На виконання вимог ст. 134 ЦПК витрати були заявлені разом з відзивом на позовну заяву. Посилаючись на ст.ст.133, 314, 137, 141, 270 ЦПК України просить ухвалити додаткове судове рішення. 08.05.2023 до суду від [PERSON] надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, в яких просив залишити заяву без задоволення (а.с.186-187). На обгрунтування заперечень позивач вказує, що МТСБУ не є учасником справи, оскільки ухвалою від 21.12.2022 МТСБУ замінено на належного відповідача, представник МТСБУ адвокат П. Гусєв не брав участь у справі, тому його вимоги про стягнення судових витрат, які не досліджувалися в судовому засіданні 21.12.2022 не можуть слугувати підставою для ухвалення додаткового рішення у даній справі. Посилаючись на ст.ст. 13, 16, 51, 133, 137 ЦПК України вказує, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки позивач звернувся до суду за захистом порушеного права і тому не можуть вважатися не обґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені витрати на правову допомогу. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, в поданій 16.05.2023 до суду заяві просили розгляд справа проводити за їх відсутності, зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.203). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив розглядати справу за його відсутності (а.с.97-98). Представник відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлялись своєчасно та належним чином (а.с.122,133,142,145,152,156,160,195,200), відзиву на позовну заяву не подано. Частиною 1 ст. 131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів, без участі належно сповіщених сторін та їх представників. З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2021 о 14:30 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER] по вул. Клочківській буд. 188 в м. Харкові не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2110» д/н [NUMBER] , належного позивачу, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем «Peugeot Boxer» д/н [NUMBER] , який рухався попереду, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого\~ст. 124 КУпАП\~та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 850,00 грн. (а.с. 4). Згідно ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. На момент вчинення ДТП 29.10.2021 цивільно-правова відповідальність автомобіля «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER] була застрахована в ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» страховий поліс ЕР 202255977, що підтверджується роздруківкою витягу з ЄЦЮД МТСБУ (а.с. 83). Відомості про те, що позивач [PERSON] звертався до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 29.10.2021 в матеріалах справи відсутні. Так само як і відсутні будь-які докази того, що позивач звернувся до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом ЕР 202255977, який був чинним станом на 29.10.2021, тобто на дату настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 1 Закону України «Про страхування»\~передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до\~статті 980 ЦК України\~предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у\~статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема\~Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої\~статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Так, підпункт 33.1.4 пункту 33.1\~статті 33 вказаного Закону, передбачав, що у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1\~статті 38 зазначеного Закону). Статтею 1194 ЦК України\~передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована. Таким чином, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~порядку. В матеріалах справи відсутні докази, що після ДТП позивач письмово звертався до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з повідомленням про страховий випадок. Відсутні докази й щодо виплати [PERSON] страховою компанією ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» страхового відшкодування, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність на момент ДТП власника транспортного засобу «Volkswagen Caddy» д/н [NUMBER] [PERSON] . Таким чином, впродовж передбаченого\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. N 1961-IV\~з подальшими змінами, строку страхова компанія ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» належним чином не була повідомлена про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю застрахованого транспортного засобу. Дорожньо-транспортна пригода, що трапилася 29.10.2021, яка є страховим випадком. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстави звернення до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з вимогами про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, а тому не вбачає правових підстав для задоволення позолву в частині стягнення з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» матеріальної шкоди в розмірі 59 263 грн. 38 коп. Щодо заявлених позивачем вимог до [PERSON] про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивачу протиправними діяннями відповідача [PERSON] була спричинена моральна шкода, яка полягала у порушенні звичного устрою життя позивача, стресі від пережитої дорожньо-транспортної пригоди, довготривалій неможливості мати автомобіль та його використовувати. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Outcome: partial