Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Зміст позовних вимог У січні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу на суму 36074,24 грн. Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 07 квітня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370005/4600/0000649, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням зокрема транспортним засобом «Honda Accord» державний номерний знак [NUMBER] . 03 січня 2018 року в м. Кисті по вул Зодчих, 10 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів: «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Volkswagen Golf», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року у справі № 759/685/18, в діях [PERSON] було встановлено факт порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Страховиком ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 96889,45 грн, що підтверджується платіжним порученням №005744 від 07 лютого 2018 року. Оскільки позивачем здійснено виплату страхового відшкодування, а цивільно- правова відповідальність відповідача, винуватця у ДТП, була застрахована, позивач 14 лютого 2018 року (вих. №1199) направив Претензію №21567 до АТ «Страхова група «ТАС» на виплату страхового відшкодування. AT «CT «ТАС» здійснила відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 60 815,21 грн. згідно з платіжним дорученням №72611 від 26 квітня 2018 року в порядку регресу. У позовній заяві зазначається, що загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля Honda Accord, д.н.з. [NUMBER] , склала 96 889,45 грн.; франшиза за договором КАСКО - 0,00 грн.; сума, відшкодована ПрАТ "Страхова група «ТАС» - 60 815,21 грн.; тому решта, що підлягає відшкодуванню безпосередньо відповідачем становить 36 074,24 грн. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві 03 квітня 2020 року було направлено Претензію №215675, однак ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Відзив на позовну заяву Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог вказуючи на те, що оскільки автомобіль відповідача було застраховано в АТ "Страхова група "ТАС", що визнає позивач у своєму позові, а страхова компанія відповідача відшкодувала тільки 60 815, 21 грн., тому страхова сума повністю повинна бути покрита лімітом страхової відповідальності, яку зобов`язана сплатити страхова компанія відповідача АТ "Страхова група - "ТАС"», при цьому позивач не вправі перекладати відповідальність страхової компанії на страхувальника. Відповідь на відзив на позовну заяву Представник позивача підтримує позовні вимоги та зазначає, що АТ «СГ «ТАС» здійснила відшкодування ПрАТ «СК «Уніка» у сумі 60 815,21 грн., із урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових. Рішення про відшкодування регламентується Законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Договором (Полісом), який укладається між страховиком та страхувальником. До ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації. Заперечення відповідача на відповідь на відзив Позивач вказує, що позивачем відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України не надано доказів того, що для відновлення попереднього стану автомобіля «Honda Accord», реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, тощо, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 15 січня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Від відповідача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в якому відповідач просить залучити до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. Ухвалою суду від 21 вересня 2021 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, [PERSON] . Ухвалою суду від 12.01.2022 у вказаній цивільній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою суду від 22.07.2022 поновлено провадження у справі, клопотання судових експертів про надання додаткових матеріалів для проведення судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі № 754/137/21 задоволено, а саме витребувано від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», [PERSON] та [PERSON] фотознімки (в електронному вигляді) автомобіля Honda, д/н [NUMBER] , на яких зафіксовано його стан та пошкодження після ДТП, яка сталася 03.01.2018, а також зобов`язано [PERSON] надати автомобіль Honda, д/н [NUMBER] , на дослідження до КНДІСЕ. 28.07.2022 представником позивача подано клопотання про долучення доказів на виконання вимог ухвали суду. Ухвалою суду від 28.07.2022 зупинено провадження у даній справі до закінчення проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.01.2022 у справі № 754/137/21. Направлено матеріали цивільної справи № 754/137/21 до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.01.2022 у справі № 754/137/21. 25.10.2022 на адресу суду надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, згідно з яким ухвала суду від 12.01.2022 залишена без виконання, а матеріали цивільної справи повернуто до суду, оскільки кошти за проведення експертизи на рахунок КНДІСЕ не надходили. Ухвалою суду від 26.10.2022 поновлено провадження у справі. 02.11.2022 від відповідача надійшло клопотання про призначення автотехнічної (автомобільно-товарознавчої) експертизи. Ухвалою суду від 30.11.2022 у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. 25.01.2023 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист про погодження більш розумних строків для проведення експертизи, лист з доданим рахунком на оплату за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи №198/23-56/199/23-52 у цивільній справі №754/137/21 та лист з клопотанням експертів Євгена Крилова та Сергія Копила про надання додаткових матеріалів. 21.02.2023 на адресу суду з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулись матеріали цивільної справи № 754/137/21. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року поновлено провадження у даній справі. Погоджено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз строк проведення судової експертизи у строк понад 90 календарних днів. Клопотання судових експертів про надання додаткових матеріалів для проведення судової експертизи у цивільній справі № 754/137/21 задоволено. Ухвалою суду від 24.02.2023 зупинено провадження у даній справі до закінчення проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.11.2022 у справі № 754/137/21. Направлено матеріали цивільної справи до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 30.11.2022 у справі № 754/137/21. 14.03.2023 на адресу суду надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з повідомленням № 198/23-56/199/23-52 від 06.03.2023 про неможливість надання висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 754/137/21. Матеріали цивільної справи № 754/137/21 повернуто до суду. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року поновлено провадження у даній справі та призначено судове засідання. 03.05.2023 від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи. У судовому засіданні 10.05.2023 представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, відповідач - заперечив щодо позовних вимог та просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа до суду не з"явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд встановив таке. Обставини встановлені судом 07 квітня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (далі Позивач, Страховик) та [PERSON] (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 370005/4600/0000649 (а.с. 12-13). Предметом вказаного Договору є майнові інтереси Страхувальника, які не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням, зокрема, транспортним засобом «Honda Accord» державний номерний знак [NUMBER] . Строк дії договору до 17.04.2018. Таким чином, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 08 лютого 2018 року у справі № 759/685/18 встановлено, що [PERSON] 03 січня 2018 року близько 14 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем «ФОЛЬКСВАГЕН», д.н.з. [NUMBER] , і рухаючись в м. Києві по вул. Зодчих, 10, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, при зміні напрямку руху не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем «ХОНДА», д.н.з. [NUMBER] , (водій [PERSON] ), який рухався в попутному напрямку, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження i завдано матеріальних збитків. Вищевказаною постановою суду [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власниця автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування № 00247366 від 05.01.2018 (а.с. 18). Відповідно до Звіту № 02-24/01 від 24.01.2018, складеного СПД [PERSON] , вартість відновлювального ремонту «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , на дату оцінки складає 100134,75 грн. Водночас, згідно з рахунком-фактурою № СФ-0000006 від 10.01.2018 та актом виконаних робіт № РН-0000060 від 27.02.2018, складеними ФОП [PERSON] , вартість ремонту транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , склала 96889,45 грн. Відповідно до страхового акту № 00247366 від 03.02.2018, позивачем визначено розмір страхового відшкодування в сумі 96889,45 грн. (а.с. 45). На підставі вказаного страхового акту та наказу № 00247366 від 03.02.2018 страхове відшкодування в сумі 96889,45 грн. було перераховано на рахунок ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №005744 від 07.02.2018. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була забезпечена згідно з полісом № АК6436333 в АТ «СК «ТАС» (а.с. 11). Позивач 14 лютого 2018 року направив до АТ «СК «ТАС» заяву на виплату страхового відшкодування № 21567 (вх. 1199) (а.с. 47). Відповідно до листа АТ «СК «ТАС» вих. № Г1400/1459 від 17.04.2018 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] (згідно рах. № СФ-6 від 10.01.2018, ФОП [PERSON] ), становить 96889,45 грн., в тому числі: вартість замінених складових 84285,6 грн.; вартість робіт - 7464,85 грн.; вартість матеріалів - 5139 грн. Коефіцієнт зносу замінених складових, згідно зі звітом № 02-24/01 від 24.01.2018, СПД [PERSON] , становить 0,428, що дорівнює 36074,24 грн. Розрахунок суми страхового відшкодування: 96889,45 грн. - 36074,24 грн. = 60815,21 грн. На підставі викладеного, належна ПрАТ «СК «УНІКА» сума страхового відшкодування 60815,21 грн. (а.с. 122). АТ «СК «ТАС» сплатило ПрАТ «СК «УНІКА» 60815,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 72611 від 26.04.2018 (а.с. 48). Позивач звернувся до відповідача з претензією № 21567 (вх. 14241-2) від 03.04.2020, в якій просив не пізніше 7 днів з моменту отримання претензії відшкодувати завдані збитки у розмірі 36074,24 грн., однак відповідач кошти не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с. 49-50). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Матеріалами справи підтверджується завдання шкоди відповідачем. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 31.05.2017 у справі № 6-2969цс16 року, де зазначено, що з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. У даній постанові зазначено, що, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц, одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. У постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18 зазначається, що «на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Разом з тим, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди не врахували, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. Якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то у такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, у загальному порядку. З указаного вбачається, що, ухвалюючи оскаржувані судові рішення про відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, суди з огляду на підстави та зміст позовних вимог не врахували принцип повного відшкодування шкоди». Також у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 у справі № 754/5129/15-ц йдеться про те, що «розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Установивши, що виплачений позивачеві розмір страхового відшкодування не покривав реальної вартості відновлювального ремонту автомобіля, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про те, що різниця невідшкодованої позивачу суми збитків підлягає стягненню з винної особи». Отже, Верховний Суд під час розгляду подібних справ дійшов висновку, що обсяг відповідальності страховика відповідальної особи (страховика потерпілої особи, якщо страховий випадок врегульовано згідно з Положенням про ПВЗ) обмежений вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на відміну від особи, яка завдала шкоду, а тому різниця невідшкодованої позивачу суми збитків має бути відшкодована саме винуватцем ДТП. Згідно із статтею 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 649/384/16-ц зазначено, що «положеннями Закону України «Про страхування» та ЦК України не встановлено обов`язку страховика при розрахунку розміру страхового відшкодування застосовувати коефіцієнт фізичного зносу щодо вартості пошкоджених деталей, які підлягають заміні. При цьому, предметом спору у цій справі є не стягнення матеріального збитку, визначеного відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, який завдано особі, а саме відшкодування шкоди у вигляді понесених витрат на відновлення транспортного засобу, які були перераховані, тобто реальних збитків, які відповідно до вимог частини другої статті 1192 ЦК України підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Законодавець розмежовує поняття «вартість відновлювального ремонту» та «матеріальний збиток, завданий унаслідок ДТП». Відповідальність винуватця ДТП за завдану шкоду обмежується реальним розміром збитків та у випадку відновлення транспортного засобу можуть відповідати вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу». Відповідно до п. 1.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика), вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Відповідно до вимог п. 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез), де: Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; Сс - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Ез - коефіцієнт фізичного зносу. Згідно з п. 7.38 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Між позивачем та страхувальником було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (майна). Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником та страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб), визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог та обставин справи, розмір позовних вимог було визначено позивачем на підставі рахунку-фактури № СФ-0000006 від 10.01.2018. Проведення відновлювального ремонту саме на суму 96889,45 грн. підтверджується актом виконаних робіт № РН-0000060 від 27.02.2018, що свідчить про фактичне виконання ремонтних робіт. Згідно з Договором добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370005/4600/0000649від 07 квітня 2017 року «фізичний знос деталей ТЗ - не враховується». Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Тому, на виконання умов Договору страхування та відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування № 00247366 від 05.01.2018 здійснив виплату страхового відшкодування саме на підставі рахунку-фактури № СФ-0000006 від 10.01.2018 у розмірі 96889,45 грн. Таким чином, АТ «СК «ТАС» визначено суму страхового відшкодування саме відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000006 з урахуванням коефіцієнт зносу замінених складових, визначеного у звіті № 02-24/01 від 24.01.2018, СПД [PERSON] , що становить 0,428, а саме 36074,24 грн. Матеріали справи підтверджують, що страховиком відповідача на користь позивача сплачено 60815,21 грн. (96889,45 грн. - 36074,24 грн.) У постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17 зазначено, що «висновки судів попередніх інстанцій, що єдиним належним доказом розміру заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди є висновок експерта про розмір збитків, у тому числі з урахуванням коефіцієнту зносу, заподіяних внаслідок пошкодження авто є неправильними, оскільки звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу». Слід зауважити, що у звіті № 02-24/01 від 24.01.2018, СПД [PERSON] визначено вартість відновлювального ремонту «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , на дату оцінки складає 100134,75 грн., в той час, як позивач при визначенні суми страхового відшкодування виходив з реальних витрат на відновлення транспортного засобу «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до умов Полісу винуватця ДТП складає 100 тисяч гривень, франшиза складає 0 грн. Однак ліміт відповідальності у розмірі 100 тисяч гривень не означає стовідсотково виплату страхового відшкодування у даному розмірі. Страхова сума (ліміт відповідальності) визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика у випадах, якщо до нього з заявою про виплату звернувся не безпосередньо потерпілий, а страховик за договором майнового страхування. Так, у постанові Верховного Суду від 07.02.2019 у справі № 645/3746/16 зазначено, що «доводи касаційної скарги відповідача про те, що заподіяна позивачу майнова шкода не перевищує ліміт відповідальності ПрАТ «Європейський страховий союз» як страховика, тому покладення на нього обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, не заслуговують на увагу, оскільки страхова компанія розрахувала та виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, тому у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки, як посилається відповідач, є меншими від ліміту відповідальності». За вказаних обставин, компенсація різниці між вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу має бути покладена саме на відповідача, а не його страховика. Враховуючи коефіцієнт фізичного зносу та різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та компенсованою позивачу сумою, сума фактичної завданої майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить 36074,24 грн. Таким чином, до стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»» підлягає сума грошових коштів у загальному розмірі 36074,24 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved