Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

\~ \~ [PERSON] , звернувся 28.03.2023 до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до Поромівської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з господарськими спорудами. Позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться позивачу рідним дядьком. За життя спадкодавець залишив заповіт на ім`я позивача на все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі і житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкодавцем, оскільки у його дядька більше нікого з рідних не було. Померлий [PERSON] , який не зареєстрував на своє ім`я права власності на житловий будинок, прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу у Волинській області Башинської Л.П. з заявою щодо видачі йому свідоцтва про спадщину за заповітом. Постановою приватного нотаріуса від 23.12.2022 позивачу відмовлено у вчинені відповідних нотаріальних дій, оскільки у справі відсутні правовстановлюючі документи, котрі б підтверджували належність домоволодіння [ADDRESS] спадкодавцеві. Позивач позбавлений можливості здійснити оформлення своїх майнових прав на спадкове майно в позасудовому порядку, оскільки документи на спірний об`єкт нерухомого майна не збереглись, в державних реєстрах відсутні відомості щодо реєстрації права власності на нерухомість за попередніми власниками. З огляду на це, [PERSON] вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позивач для участі в судовому засіданні не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Будь-які клопотання чи заяви від нього не надходили. Відповідача Поромівську сільську раду Володимирського району Волинської області, було повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом. Відповідачем не направлено до суду уповноваженого представника для участі в судових засіданнях, надано 25.04.2023 клопотання щодо здійснення розгляду справи без участі такого представника. При прийнятті рішення відповідач покладається на розсуд суду. Відзиву на позов не надав. Ухвалою судді від 03.04.2023 прийнято до розгляду позов [PERSON] до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна в порядку спадкування, відкрито провадження в справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.04.2023 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 08.05.2023 на 11 год. 00 хв., з витребуванням додаткових доказів у приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Башинської Л.П. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.02.2022 [PERSON] помер [INFO] в с. Поромів, Володимир-Волинського району (а.с.5) \~ \~ \~ \~Згідно з свідоцтвом про народження батьками спадкодавця [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 9) \~ \~ \~ \~Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла мати [PERSON] - [PERSON] (а.с.6) \~ \~ \~ \~Як вбачається із повідомлення [PERSON] [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер від триманих поранень. (а.с. 10) \~ \~ \~ \~За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 29.06.2021 секретарем Поромівської сільської ради Іваничівського району Волинської області, згідно з яким заповідав все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, все те, що буде належати йому на день смерті і на яке він матиме право по закону, в тому числі житловий будинок розташований по [ADDRESS] (а.с. 7) \~ \~ \~ \~Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі в приватного нотаріуса зареєстрована спадкова справа під номером №69763657, спадкодавцем згідно вказаної справи є [PERSON] (а.с.8) \~ \~ \~ \~Згідно з постановою приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу у Волинській області Башинської Л.П. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS] (а.с.11) \~ \~ \~ \~Як вбачається із довідки Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області після смерті [PERSON] спадкоємцем є його племінник [PERSON] , який постійно доглядав за його майном. Від імені [PERSON] посвідчувався заповіт секретарем Поромівської сільської ради Володимирського району Волинської області 29.06.2021 за реєстровим номером 19. Пережилого подружжя немає. (а.с.12) \~ \~ \~ \~Згідно з відповіддю та наданими Поромівською сільською радою документами району житловий будинок по [ADDRESS] побудований у 1968 році. Станом на 15.04.1991 рік двір був колгоспний. Головою колгоспного двору була [PERSON] , яка проживала разом із сином [PERSON] , який також був зареєстрованим в даному житловому будинку. Інших зареєстрованих осіб не було. Також, як вбачається із згаданої відповіді, свідоцтво на право власності на житловий будинок [ADDRESS] Поромівською сільською радою не видавалось. Крім того, згідно з витягом з рішення Поромівської сільської ради №18 від 22.10.1993 «Про приватизацію земельних ділянок» [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,40 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд 0,10 га. (а.с.14) \~ \~ \~ \~Як вбачається із висновку про оціночну вартість майна ринкова вартість об`єкта оцінки визначена на основі дохідного і порівняльного підходів станом на 01.03.2023 становить 112431 грн. (а.с.41) Зі змісту документів спадкової справи № 52/2022 (заведеної після смерті [PERSON] ), наданих на запит суду приватним нотаріусом Володимирського районного нотаріального округу у Волинській області Башинською Л.П., убачається, що [PERSON] постійно мешкав у [ADDRESS] , помер [INFO] , після нього залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований у [ADDRESS] . Згідно з заявою від 05.10.2022 [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] (а.с.65-76) \~ \~ \~ \~Вирішуючи заявлені позивачем [PERSON] вимоги по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ст. 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності визнано непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Нормами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Як зазначено в ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). В свою чергу, за змістом ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Предметом судового розгляду в цивільній справі є констатація наявного речового права позивача на домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] . Право власності на вказане домоволодіння на теперішній час не є зареєстрованим за жодною особою. Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3\~ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4\~ст. 3 зазначеного Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5\~і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, що пов`язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Крім того,\~згідно з п.37 Постанови\~Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК України\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Наведене, з урахуванням зазначених вище норм\~ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Враховуючи зазначені норми\~ЦК України, роз`яснення\~постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7\~та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. \~ \~ \~ \~У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень\~статей 1296-1299 ЦК України\~питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в розглядуваному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у нього правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 ЦК України). Статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ст.ст.\~1233,\~1234 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. На теперішній час позивач звернувся до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу у Волинській області Башинської Л.П. з метою\~отримання свідоцтва\~про прийняття\~спадщини,\~однак йому\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~у зв`язку\~із відсутністю\~правовстановлюючого документу\~на спадкове\~майно -\~житловий будинок\~ [ADDRESS] . Судом встановлено,\~що на\~момент відкриття\~спадщини спадкодавцю\~ [PERSON] \~належав житловий\~будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~розташований за\~вище вказаною\~адресою,\~а тому\~суд \~приходить до\~висновку,\~що право\~власності на\~нього переходить\~до позивача\~ [PERSON] \~як до\~спадкоємця за\~заповітом і\~за ним\~необхідно визнати\~право власності\~на вказаний\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями та\~спорудами,\~адже матеріалами справи підтвержено, що позивач набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями шляхом спадкування.

Outcome: approved