Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до відповідача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення позики, посилаючись на те, що 14.11.2019 року [PERSON] взяла під розписку у [PERSON] кошти в сумі 20000 грн. та зобов`язувалась повернути в термін трьох місяців 1. грудень; 2. січень; 3. лютий. Тобто граничний термін повернення позики був останній день лютого 2020 року тобто 29.02.2020 року. У вказану дату відповідач суму богу не повернула і [PERSON] звернувся був у 2020 р. до Полтавського районного суду Полтавської області з вимогою про стягнення боргу з [PERSON] на його користь. 28.01.2021 заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по справі №545/3280/20 було задоволено позов [PERSON] (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення боргу за договором позики, яким: \~ \~ \~ \~Позов [PERSON] - задоволено. \~ \~ \~ \~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 14.11.2019 року в розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок). \~ \~ \~ \~Стягнуто з [PERSON] на користь держав судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок). 03.03.2021 Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист по справі № 545/3280/20, після чого його було пред`явлено для примусового виконання до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та відкрито виконавче провадження №64881075, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2021 за ВП №64881075. Згідно відповіді на адвокатський запит Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №3277 від 10.02.2023 повідомлено наступне: «Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляє, у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №64881075 з примусового виконання виконавчого листа №545/3280/20 від 28.01.2021 виданого Полтавським районним судом Полтавської області, про Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 14.11.2019 року в розмірі 20 000 грн. Заборгованість по ВП №64881075 станом на 08.02.2023 складає 22 269, 00 грн., з яких 20 000,00 грн. сума заборгованості згідно виконавчого документа, 2000, 00 грн. - виконавчий збір, 269,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій». Тобто станом на 27.02.2023 року відповідач не сплатила жодної копійки за своїм боргом і повинна відшкодувати позивачу інфляційні втрати та 3 % річні в прядку ч.2 ст.625 ЦК України. Таким чином, позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України Позивач та його представник адвокат Хворост Д.М. у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримала, прохала задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи, про що маються докази в матеріалах справи, зокрема копія оголошення на сайті «Судова влада». Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявними матеріалами справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.11.2019 року [PERSON] взяла під розписку у [PERSON] кошти в сумі 20000 грн. та зобов`язувалась повернути в термін трьох місяців 1. грудень; 2. січень; 3. лютий. Тобто граничний термін повернення позики був останній день лютого 2020 року тобто 29.02.2020 року. У вказану дату відповідач суму богу не повернула і [PERSON] звернувся був у 2020 р. до Полтавського районного суду Полтавської області з вимогою про стягнення боргу з [PERSON] на його користь. 28.01.2021 заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області по справі №545/3280/20 було задоволено позов [PERSON] (далі - Позивач) до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення боргу за договором позики, яким: \~ \~ \~ \~Позов [PERSON] - задоволено. \~ \~ \~ \~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 14.11.2019 року в розмірі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок). \~ \~ \~ \~Стягнуто з [PERSON] на користь держав судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок). 03.03.2021 Полтавським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист по справі № 545/3280/20, після чого його було пред`явлено для примусового виконання до Полтавського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та відкрито виконавче провадження №64881075, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 22.03.2021 за ВП №64881075. Згідно відповіді на адвокатський запит Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №3277 від 10.02.2023 повідомлено наступне: «Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомляє, у відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №64881075 з примусового виконання виконавчого листа №545/3280/20 від 28.01.2021 виданого Полтавським районним судом Полтавської області, про Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 14.11.2019 року в розмірі 20 000 грн. Заборгованість по ВП №64881075 станом на 08.02.2023 складає 22 269, 00 грн., з яких 20 000,00 грн. сума заборгованості згідно виконавчого документа, 2000, 00 грн. - виконавчий збір, 269,00 грн. - витрати на проведення виконавчих дій». Тобто станом на 27.02.2023 року відповідач не сплатила жодної копійки за своїм боргом і повинна відшкодувати позивачу інфляційні втрати та 3 % річні в прядку ч.2 ст.625 ЦК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Прострочення виконання відповідачем його зобов`язань з повернення позивачу боргу складає період часу з 01.03.2020 року по 27.02.2023 року, що становить 1094 днів. Вказане дає підстави для стягнення на користь позивачки інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час невиконання рішення суду про стягнення суми. Оскільки законом встановлено обов`язок боржника на вимогу кредитора сплатити кредитору суму боргу із урахуванням рівня інфляції та 3% річних від простроченої суми за увесь час прострочення виконання ним свого грошового зобов`язання у зв`язку з чим таке зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає у кредитора за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, тобто до моменту сплати ним всієї суми боргу та проведення повного розрахунку. Крім того, відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Зі змісту позовної заяви убачається, що позивач заявив вимоги про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних до 27.02.2023. Відповідно до частин 1, 2 статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сума індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення). Загальний розмір інфляційних втрат за весь час прострочення складає 9510,96 грн. (дев`ять тисяч п`ятсот десять гривень 96 копійок). Загальна сума 3% річних від простроченої суми простроченого грошового зобов`язання за період з 01.03.2020 року по 27.02.2023 складає 1796,98 грн. (одна тисяча сімсот дев`яносто шість грн.98 коп.) Таким чином, на користь позивача підлягає стягнення трьох процентів річних та суми інфляційних втрат за весь час прострочення, за 1094 дні (три проценти річних за період з 01.03.2020 року по 27.02.2023 року включно, інфляційні втрати за період з березня 2020 року по січень 2023 року включно). Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням і правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Суд, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши всі надані докази, приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача 3-х відсотків річних, інфляційних втрат за невиконання боржником зобов`язання щодо повернення стягнутої матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на норми чинного законодавства, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги № 8 від 30.01.2023 року з розрахунком витрат адвоката на фіксовану суму 5000,00 грн. та квитанцію про фактичну оплату послуг адвоката, у зв`язку з чим слід стягнути зазначену суму з відповідача. /т. 1 а.с. 31-33/ Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь держави, згідно ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved