Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

16.03.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оратівської селищної ради Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , котра заповіту не залишила. Спадкоємцем майна за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , окрім позивача [PERSON] , є чоловік спадкодавця [PERSON] , котрий помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1436 га, кадастровий номер 0523180400:05:005:0035, розташовану за межами населеного пункту с. Балабанівка Вінницького району Вінницької області, належну померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 874562, виданого 06.08.2012 Оратівською РДА та відділом Держкомзему у Оратівському районі. Однак, оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачено та, окрім того, право власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано, нотаріально оформити прийняття спадщини позивач позбавлена можливості. Таким чином, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,1436 га, кадастровий номер 0523180400:05:005:0035, розташовану за межами населеного пункту с. Балабанівка Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 10.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи на 09.05.2023. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 09.05.2023 не з`явилась. При цьому, 09.05.2023 на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Панасюк Н.А. від 09.05.2023 про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач Оратівська селищна рада Вінницької області, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 09.05.2023 року не з`явилася, повноважного представника до суду не направила. При цьому, 09.05.2023 до суду надійшла заява селищного голови Лошак Г.В. №1471/03.01-11 від 08.05.2023 року про розгляд справи без участі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Як вбачається із матеріалів справи, від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані документи і матеріали справи № 141/194/23, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.1975 Дніпровським РАГС м.Київ, [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038293282, 26.01.2021 Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 100. Прізвище дружини після одруження « [PERSON] ». Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2015 вбачається, що [PERSON] померла [INFO] в м. Київ, про що відділом реєстрації смерті у м. Києві 02.04.2015 складено актовий запис № 6103. [PERSON] помер [INFO] в м. Бердичів Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 08.07.2017 та про що Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 08.07.2017 складено актовий запис № 661. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 874562, виданого 06.08.2012 Оратівською РДА та відділом Держкомзему у Оратівському районі, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,1436 га, яка розташована на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області (за межами населеного пункту), цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0523180400:05:005:0035. Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0000232952023 від 10.02.2023, земельна ділянка кадастровий номер 0523180400:05:005:0035 площею 3,1436 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, форма власності приватна. Власником земельної ділянки є [PERSON] . Згідно Витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9914418602023 від 08.03.2023, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 0523180400:05:005:0035 становить 102147,90 грн. Як вбачається з оголошення у газеті «Обрій Оратівщини» №7 (1336) від 17.02.2023, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 874562, виданий на ім`я [PERSON] , вважати недійсним. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71414330 від 08.02.2023, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена 20.08.2015 Десятою Київською державною нотаріальною конторою за № 57837546, стан чинний, номер у нотаріуса 1003-2015. Згідно заяви від 20.08.2015, зареєстрованої в реєстрі за № 2654, [PERSON] , який є спадкоємцем за законом спадкового майна, яке залишилось після смерті дружини [PERSON] , померлої [INFO] , від прийняття спадщини відмовляється. Як вбачається з довідки ЖЕК № 401, наявної в матеріалах спадкової справи № 1003/2015, померла [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] по день смерті. На день смерті і протягом шести місяців після її смерті, за вказаною адресою проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71414254 від 08.02.2023, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена приватним нотаріусом Київського міського округу Кирилюк О.Ю. за № 61304349, стан чинний, номер у нотаріуса 14/2017. З матеріалів спадкової справи № 14/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] убачається, що справу розпочато 28.09.2017 року за заявою [PERSON] . Оскільки позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на спадкове майно в нотаріальному порядку у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно втрачено та право власності не зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, [PERSON] звернулася до суду із даним позовом про визнання права власності на земельну ділянку площею 3,1436 га, кадастровий номер 0523180400:05:005:0035, розташовану за межами населеного пункту с. Балабанівка Вінницького району Вінницької області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Визначаючись щодо встановлених обставин та спірних правовідносин, суд керується наступним. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 вказаної Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Згідно вимог ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.ч. 1, 3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У разі, коли спір виникає у зв`язку з неможливістю документального оформлення права на спадщину, за відсутності спору про безпосереднє право на неї, спадкоємець може оскаржити відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій у судовому порядку. Крім того, як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Так, за наявності умов, передбачених ст. 49 Закону України «Про нотаріат», на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства. Згідно з п. 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» відмова у вчиненні нотаріальної дії за загальним правилом здійснюється в усній формі, а у випадку наявності вимоги особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії, - виноситься відповідна постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи норми ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та норми Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, справи щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні повинні розглядатися в порядку позовного провадження як спір про право. Також в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» має місце роз`яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Як установлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи № 141/194/23 доказами, позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на спадкове майно, а саме земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1436 га, кадастровий номер 0523180400:05:005:0035, розташовану за межами населеного пункту с. Балабанівка Вінницького району Вінницької області, яка прийняла спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак, у зв`язку з втратою правовстановлюючого документу, а також оскільки право власності на спірне спадкове майно не зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, позивач не може реалізувати свого законного права на нотаріальне оформлення спадщини. При цьому, відповідач, згідно поданої заяви від 08.05.2023 № 1471/03.01-11 не заперечує проти задоволення позовних вимог. За вказаних обставин, суд, враховуючи норм чинного цивільного законодавства України на час виникнення спірних правовідносин, та той факт, що спадкодавець [PERSON] за час свого життя набула право власності на спадкове майно, але в силу об`єктивних причин не встигла здійснити державну реєстрацію права власності вказаного нерухомого майна у компетентних органах, а також приймаючи до уваги повне і безумовне визнання позову відповідачем, та те, що задоволення позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, доходить висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню з метою захисту спадкового майнового права позивача. На підставі ст.ст. 16, 346, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved