Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У травні 2022 року представник [PERSON] - адвокат Іващенко І.Ю. звернувся до суду із заявою, якою просить рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.07.2020 року в порядку ст. 425 ЦПК України скасувати, ухвалити судове рішення. Зазначив, що підставою для перегляду вищевказаного рішення за ново виявленими обставинами згідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, а також скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.05.2022 року у задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Іващенко І.Ю. про розстрочення сплати судового збору по справі за заявою [PERSON] про перегляд судового рішення від 06.07.2020 року за нововиявленими обставинами - відмовлено. Заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда 14.06.2022 року у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору по справі за його заявою про перегляд судового рішення від 06.07.2020 року за нововиявленими обставинами - відмовлено. Заяву визнано неподаною та повернуто. Згідно постанови колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 22.08.2022 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.06.2022 року скасовано як таку, що перешкоджає подальшому провадженню з розгляду заяви [PERSON] про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Цивільну справу №404/8699/19 направлено до Кіровського районного суду м. Кіровограда для продовження розгляду. 13.09.2022 року ухвалою суду у поновленні процесуального строку для подання [PERSON] заяви про перегляд судового рішення від 06.07.2020 року за нововиявленими обставинами - відмовлено. Заяву залишено без розгляду. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20.02.2023 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 вересня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.03.2023 року звільнено [PERSON] від сплати судового збору при подачі заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, поновлено строк на подання заяви та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судове засідання [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись, причини неявки не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 429 ЦПК України справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. В суді встановлено, що 06.07.2020 року Кіровським районним судом м. Кіровограда розглянуто справу за позовною заявою [PERSON] до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, та ухвалено рішення, яке постановою Кропивницького апеляційного суду від 02.02.2021 року залишено без змін, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), Головного управління Державної казначейської служби України в Кіровоградській області про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 19 234 грн. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. - відмовлено у повному обсязі. При ухваленні рішення судом враховано, що постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2017 року по справі №404/4174/16-а визнано незаконною та скасовано постанову в.о. начальника Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 38/90100/16 від 19 квітня 2016 року відносно [PERSON] . 21.09.2017 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, постанова Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2017 у справі №405/4174/16-а, була скасована та постановлена нова, якою позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Кіровоградської митниці ДФС про визнання незаконною та скасуванню постанови у справі про порушення митних правил від 19.04.2016 року №38/90100/16. Однак, постановою Верховного Суду від 28.08.2021 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року скасовано. Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2017 року залишено в силі. По даній справі заявник посилається як на підставу перегляду рішення за нововиявленими обставинами на те, що рішення суду, на підставі якого у задоволенні позовних вимог відмовлено, скасовано. Згідно ст.\~423\~ЦПК України рішення,\~постанова або\~ухвала суду,\~якими закінчено\~розгляд справи,\~що набрали\~законної сили,\~можуть бути\~переглянуті за\~нововиявленими або\~виключними обставинами. Підставами\~для перегляду\~судового рішення\~за нововиявленими\~обставинами є: істотні\~для справи\~обставини,\~що не\~були встановлені\~судом та\~не були\~і не\~могли бути\~відомі особі,\~яка звертається\~із заявою,\~на час\~розгляду справи.\~Не є\~підставою для\~перегляду рішення\~суду за\~нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Необхідними умовами для визначення відповідної обставини нововиявленою, передбаченою п. 3 ч. 2 ст. 423 ЦПК України є те що, скасовано судове рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. З огляду на те, що постановою Верховного Суду від 28.08.2021 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року скасовано. Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2017 року залишено в силі, згідно якої постанова в.о. начальника Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 38/90100/16 від 19 квітня 2016 року відносно [PERSON] , скасована, тому рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.07.2020 року слід скасувати та ухвалити нове рішення. Судом встановлено, що Кіровоградською митницею ДФС 19.04.2016 року винесена постанова у справі про порушення митних правил №38/90100/16, якою позивача визнано винним у порушенні митних правил передбачених ч.3 ст.481 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС м. Кіровограда ГТУЮ Кіровоградської області Саманчук Т.В. від 29.05.2016 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаної постанови, надано боржнику час для виконання рішення до 06.06.2016 року. Так як боржником не було виконано в добровільному порядку вказану постанову, 07.06.2016 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Барахманською А.М. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1 700 грн. Згідно постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2017 року по справі №404/4174/16-а визнано незаконною та скасовано постанову в.о. начальника Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України [PERSON] у справі про порушення митних правил № 38/90100/16 від 19 квітня 2016 року відносно [PERSON] . Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Барахманською А.М. від 15.03.2017 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з відсутністю у боржника майна і коштів, на які можливо звернути стягнення. Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк 15.06.2017 року. 21.09.2017 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, постанова Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2017 у справі №405/4174/16-а, була скасована та постановлена нова, якою позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог до Кіровоградської митниці ДФС про визнання незаконною та скасуванню постанови у справі про порушення митних правил від 19.04.2016 року №38/90100/16. 03.04.2019 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Компанійцем Віталієм Сергійовичем стосовно позивача винесена постанова ВП №58796317 про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови Кіровоградської митниці ДФС від 19.04.2016 №38/90100/16 та стягнення з нього на користь Кіровоградської митниці ДФС штрафу у сумі 17000 грн. Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Барахманською А.М. від 18.04.2019 року закінчено виконавче провадження у зв`язку із повним та фактичним виконанням штраф, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачено у повному обсязі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.05.2019 року, яке набрало законної сили 26.07.2019 року, задоволено позов [PERSON] до Компанійця Віталія Сергійовича - державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області та Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Визнано протиправною та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.04.2019 року ВП №58796317, винесену державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Компанійцем В.С., з підстав порушення строків пред`явлення виконавчого документа. Згідно постанови Верховного Суду від 28.08.2021 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року скасовано. Постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2017 року залишено в силі, згідно якої постанова в.о. начальника Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 38/90100/16 від 19 квітня 2016 року відносно [PERSON] , скасована. Як вбачається із матеріалів справи, 30.09.2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда заяву [PERSON] про поворот виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року у справі № 405/4174/16-а в порядку ст. 380 КАС України у справі за адміністративним позовом [PERSON] до В.о. начальника Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України Скібіцького Є.Г. про скасування постанови у справі про порушення митних правил задоволено частково. Повернути [PERSON] сплачений штраф в розмірі 17000 грн. та виконавчий збір в розмірі 1700 грн. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодження речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно. Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків. Отже, з урахуванням вказаних норм законодавства підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає такі складові елементи як шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Враховуючи вищевикладене та ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2022 року про поворот виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 року, суд приходить до висновку, що [PERSON] спричинено матеріальну шкоду в розмірі 534 грн., яка підлягає відшкодуванню на його користь. Крім того, суд приходить до висновку, що позивачу спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з неправомірними рішеннями відповідача. У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс 18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. За правилами ч. 3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості, а тому суд визначає розмір моральної шкоди в сумі 2 500 грн. За вказаного, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з Державного\~бюджету України\~шляхом списання\~коштів з\~єдиного казначейського\~рахунку Державної\~казначейської служби\~України на\~користь [PERSON] \~відшкодування матеріальної\~шкоди в\~розмірі 534\~грн., відшкодування моральної\~шкоди в\~розмірі 2\~500\~грн.У задоволенні решти вимог позову необхідно відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача підлягають судові витрати, понесені ним та підтверджені наданими квитанціями в сумі 1 536,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial