Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач, зазначає, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 07.02.2017 з відповідача стягнуто аліменти на утримання спільного з позивачем малолітнього сина у розмірі 1 / 4 всіх видій його заробітку. Однак, дитині було поставлено діагноз цукровий діабет І типу, важка форма. У зв`язку з цим позивач просить суд збільшити розмір аліментів та присудити стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1 / 3 всіх видів його заробітку. 15.02.2023 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області надійшла відповідь на запит суду про підтвердження зареєстрованого місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.02.2023 відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. 04.05.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Баришівського районного суду Київської області між позивачем та відповідачем розірвано шлюб та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до її повноліття, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви. Після розірвання шлюбу з відповідачем, у відповідності до рішення Баришівського районного суду Київської області, мені було присвоєно дівоче прізвище « [PERSON] ». У жовтні місяці 2018 року дитині було встановлено діагноз « [PERSON] діабет 1 типу», «вперше виявлений, ДЖВШ, функціональні закрепи»., що підтверджується копією Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №9786/770 та копією посвідчення серія [NUMBER] від 07.12.2018 на отримання соціальної допомоги. У зв`язку з цим позивач просила суд збільшити аліменти, оскільки дитина потребує постійного лікування та систематичного проведення аналізів. Таким чином, позивач просить суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Як визначено ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Змінюючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує додаткової матеріальної допомоги, а відповідач є працездатним та може таку надати. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Пунктом 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. Щодо вимоги позивача присудити стягнення аліментів у більшому розмірі з дня подачі даної позовної заяви, то така вимога не підлягає задоволенню, оскільки аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили (пункт 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Outcome: partial