Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

04 квітня 2023 року позивач звернувся з вищеназваною позовною заявою до відповідачки, яка проживає на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що поза шлюбу з відповідачкою, яка проживає окремо, народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] , яка на час подання позову проживає з позивачем. Між сторонами виник спір, щодо проживання малолітньої дитини, з урахуванням ставлення відповідачки до виховання дитини, матеріального становища позивача, він просить визначити місце проживання малолітньої дитини разом з позивачем. В ході судового розгляду позивач позов підтримав та направив заяву в якій зазначив, що на позові наполягає, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідачка копію позову отримала належним чином, та направила заяву з якої вбачається, що позов вона визнає. Третя особа орган опіки та піклування до суду не з`явився, до суду направили письмові пояснення з яких вбачається, що висновок надати не можливо просять прийняти рішення в інтересах дитини. Рух справи. 04 квітня 2023 року судом першої інстанції, було відкрито цивільне провадження. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Обставини, які встановлені судом Позивач [PERSON] , [INFO] , громадянин України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у нарколога та психіатра на обліку не перебуває, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , офіційно не працює. Сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , фактично перебуває на утриманні та проживає разом з позивачем [PERSON] , у якого житлово-побутові умови відповідають санітарним та іншим будівельним нормам, а саме: у користуванні позивача є нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який складає з: житлова площа 83.0 кв.м., загальна 102.4 кв.м., та навчається в Одеському ліцеї №28 у 2-В класі. Між сторонами виник спір щодо проживання дитини, що підтверджується запереченнями з боку відповідачки. Думка неповнолітньої дитини в порядку ст. 171 СК України під час судового розгляду не з`ясовувалась, з урахуванням позиції сторін та з урахуванням інтересів віку дитини, стану її здоров`я та розумового розвитку. Орган опіки та піклування висновок щодо місця проживання не надали посилаючись на те, що в повноваженні служби дане питання не відноситься. З урахуванням того, що позивач піклується про розвиток дитини, прихильність дитини до кожного з батьків, вік дитини стан його здоров`я, способу життя позивача, наявність у позивача постійного місця проживання та відсутність постійного місця проживання у відповідачки. Суд вважає необхідним визнати місце проживання дитини за місцем проживання позивача (батька). Даний висновок суду не суперечить принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р.: малолітня дитина не повинна бути розлученою з матір`ю, крім випадків, коли є виключні обставини. Виключними обставинами можуть бути: відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, що може зашкодити розвиткові дитини, дані обставини не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Декларація прав дитини не є міжнародним договором, не є нормативним документом обов`язкового характеру у правовій системі України, у той час, відповідно до ст. 9 Конституції України, ЗУ «Про міжнародні договори України» та Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, Конвенція про права дитини є частиною національного законодавства. Позивач фактично ставить питання про відбирання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав, неповнолітня дитина фактично проживає разом з позивачем, а тому підстав для розгляду позовних вимог в цій частині відсутні та права та інтереси позивача не порушуються. Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню. Судові витрати При поданні позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1073.60 грн., суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, а тому відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в повному обсягу.

Outcome: approved