Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - Компанія) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором. Ухвалою від 27.10.2022 року роз`єднано позовні вимоги Компанії до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором; виділено з цивільної справи № 382/1117/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №3159600097/310467 від 20.09.2020 року в окреме провадження; передано роз`єднані матеріали позовної заяви Компанії про стягнення заборгованості за кредитним договором №3159600097/310467 від 20.09.2020 року для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. У межах цієї справи № 382/1167/22 зареєстрована позовна заява Компанії про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3159600097/310467 від 20.09.2020 року. Позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №3159600097/310467 від 20.09.2020 року обґрунтований тим, що 20.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» (далі - Товариство) та [PERSON] укладено кредитний договір № 3159600097/310467, який підписано електронним підписом позичальника ( [PERSON] ), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. В подальшому, як зазначає позивач, 30.09.2021 року між Компанією (фактор) та Товариством (клієнт) укладено договір факторингу № 30092021, у відповідності до умов якого Товариство передає (відступає) Компанії за плату належні йому права вимоги, а Компанія приймає належні Товариству права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 30.09.2021 до договору факторингу № 30092021 від 30.09.2021 Компанія набула права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 8 000 грн, з яких 2 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 000 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 30.09.2021 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. З урахуванням цього, оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] (далі - Відповідач) на користь Компанії 8 000 грн заборгованості. Ухвалою від 06.12.2022 року відкрито провадження у справі № 382/1167/22, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд зазначає таке. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України). Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2)день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року). Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Відповідачу направлялися судові повістки на судові засідання, які він отримав особисто. Тож відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи тож мав цікавитися її розглядом. Будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про прававідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2020 року між Товариством та Відповідачем (клієнт, позичальник) укладено кредитний договір № 3159600097/310467 (далі - Договір), який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача. Відповідно до п.п. 1.1 п. 1 Договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Згідно з п.п. 1.4 п. 1 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Також, п.п. 1.7 п. 1 Договору передбачає, що клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим Договором не розповсюджується дія Закону України "Про споживче кредитування". Згідно з п.п. 2.3 п. 2 Договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кретитом. Відповідно до п.п. 1.6 п. 1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства - https://www.gofingo.com.ua/. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі. В подальшому, 30.09.2021 року між Компанією (фактор) та Товариством (клієнт) укладено договір факторингу № 30092021 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого Товариство передає (відступає) Компанії за плату належні йому права вимоги, а Компанія приймає належні Товариству права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1 Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за, кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 Договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (акт прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу від 30.09.2021). Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу від 30.09.2021 року Компанія набула право грошової вимоги до Відповідача. Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до Відповідача в сумі 8 000 грн, з яких 2 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 000 грн - сума заборгованості за відсотками. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов договорів. Правовою підставою заявлених Компанією вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, Відповідач не надав доказів повної або часткової сплати заборгованості за договором, не спростував розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості та власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень законодавства суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог Компанії у повному обсязі. Позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що судом роз`єднано позовні вимоги Компанії до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором ухвалою від 27.10.2022 року у справі № 382/1117/22 і Компанії відшкодовано судові витрати (сплачений судовий збір за подання одного позову в сумі 2 481 грн) в межах цієї ж справи (рішення від 04.05.2023 року у справі №382/1117/22), з огляду на положення п. 12 ч. 3 ст. 2, глави 8 "Судові витрати" ЦПК України, ч. 6 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір на відповідача не покладається.

Outcome: approved