Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області, [PERSON] , про надання згоди на зміну реєстрації місця проживання дитини без згоди батька. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 06.06.2013 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати із позивачем за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка належить матері позивача [PERSON] . З метою належного оформлення місця проживання позивача та неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася із заявою про зняття з місця реєстрації та реєстрацію за місцем фактичного проживання, однак в проведенні вказаної дії позивачу було відмовлено, оскільки відсутня згода батька дитини. Відповідач проживає за кордоном, згоди на перереєстрацію дитини не дає, а тому позивач змушена була звернутись до суду з даним позовом, в якому просить надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.04.2023 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просить суд розглядати справу без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає та надає згоду на зміну реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи Ватутінської міської ради Черкаської області у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, при прийнятті рішення просить врахувати інтереси дитини відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась. У відповідності з ч.2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК Україниу разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того\~законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст.\~82\~ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч.1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Так, судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . ЇЇ батьками згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.06.2022 року є: мати\~ [PERSON] , батько\~ [PERSON] . Відповідно до договору дарування серія ВВА №375402 від 26.12.2003 року квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.08.1997 р. реєстраційний номер 1778, будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 27 Конвенції про права дитини закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, у відповідності до ч.1 ст.18 даної Конвенції, повинен бути забезпечений принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Закон України\~«Про охорону\~дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Статтею 242\~ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Статтею 33 Конституції України\~встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.3\~ст.160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. В свою чергу, відповідно до приписів ч.2\~ст.29 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У відповідності до ч.1\~ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до\~ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1\~ст.2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання (перебування) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання (перебування), поданою особою в паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання (перебування) особи. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів визначає Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року № 265\~(далі\~Порядок). Дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди (п.14 Порядку). У разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування)особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти (п.32 Порядку). У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників особи віком до 18 років задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається (п.34 Порядку). Отже, як вбачається з п.32 Порядку, дитина віком з 14 до 18 років обмежена правом на місце реєстрації та, відповідно, й на вільне обрання місця проживання згодою того з батьків, який проживає окремо. Статтею 9\~Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа Вайт і Кеннеді проти Німеччини (пункт 67), Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини (пункт 45). Відповідно до ст. 3 Конвенції Про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Хабровські проти України від 17.01.2016 року Суд зазначив, що важливою метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку державних органів. Крім того, існують позитивні обов`язки, властиві ефективному "дотриманню" права на повагу до сімейного життя. В обох контекстах треба зважати на справедливий баланс, який слід зберігати між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому; та в обох контекстах держава користується певною свободою розсуду. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а тому ухвалює надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , без згоди батька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.\~141,142 ЦПК України\~суд проводить розподіл витрат у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Позивач у позові зазначила вимогу з відповідача судові витрати не стягувати.

Outcome: approved