Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

15 серпня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до[PERSON] , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи вимоги тим, що в 2007 році позивач почав проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з відповідачем, [PERSON] [INFO] у них народилась спільна дитина [PERSON] . Від народження дочки до 2012 року вони всі разом проживали в с. Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області в будинку баби відповідачки. Але сімейне життя не склалось. В 2012 році позивач з дочкою переїхав проживати в місто Васильків Київської області. Дочка [PERSON] почала ходити в школу в м. Васильків, а відповідач залишилась проживати в селі Жорнівка. В 2017 році після закінчення 3-го класу позивач з дочкою переїхав на постійне місце проживання в с. Аврамівка на той час Монастириіценського району (тепер Уманський район Монастирищенська ОТГ) Черкаської області. З 01.09.2017 року та по даний час дочка навчається в Монастирищенському ліцеї-інтернаті «Обдарованість» Монастирищенської міської ради. Фактично з 2012 року дочка [PERSON] постійно проживає з позивачем. За час проживання в м. Василькові відповідач лише двічі відвідувала дочку, приїздила на один день і уїхала. За час їхнього з дочкою проживання в селі Аврамівка відповідач взагалі не відвідувала дочку, не телефонувала. Тому позивач вважає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків від народження дочки. Не цікавиться умовами проживання, здоров`ям та вихованням своєї дочки, матеріально не утримує, взагалі не приділяє ніякої уваги її розвитку, не виявляє бажання спілкуватись із нею та не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. На підставі викладеного, позивач просить позбавити[PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09.09.2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Монастирищенської міської ради про позбавлення батьківських прав залишено без руху. 28.09.2022 року, через канцелярію суду, від позивача надійшла уточнена позовна заява на виконання вимог ухвали суду, які були підставою для залишення позовної заяви без руху. 30 вересня 2022 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. За клопотаннями представника позивача [PERSON] - [PERSON] ухвалами суду від 19.01.2023, 23.01.2023, 21.02.2023, 20.03.2023 було вирішено проводити судові засідання в режимі відео конференції з Монастирищенським районним судом Черкаської області. Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач, представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується розміщеними оголошеннями на офіційному веб-порталі Фастівського міськрайонного суду Київської області про її виклик до суду. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, у зв`язку з віддаленістю території, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Надали до суду відповідний висновок. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази у межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Судом встановлено, що від спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24.06.2008 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області /а.с.9/. Відповідно до Висновку № 900/03-01-37 від 31.10.2022, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради, Монастирищенська міська рада, як орган опіки та піклування вважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] /а.с.49-50/ Згідно довідки про фактичний склад сім`ї виконавчого комітету Монастирищенської міської ради №87 від 03.03.2022 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом із батьком, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.12/. Відповідно до довідки Монастирищенського ліцею-інтерната «Обдарованість» Монастирищенської міської ради № 78 від 05.07.2022 року вбачається, що [PERSON] , учениця 9-го класу, [INFO] , дійсно навчається в Монастирищенському ліцеї-інтерната «Обдарованість» Монастирищенської міської ради з 01.09.2017 року та проживає в неповній сім`ї біля батька, [PERSON] . Мати, [PERSON] з 2017 року не відвідує освітній заклад (загальношкільні, класні батьківські збори, святкові заходи), з адміністрацією ліцею та з педагогічними працівниками не співпрацює. Зі слів батька вона не приймає участі у вихованні, утримання, оздоровлення доньки /а.с.13/. Згідно Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 25.01.2022 року вбачається, що дівчинка охайна, охоче розповідає про свої справи. Забезпечена всім необхідним (батьком та бабусею). Мати дівчинки не приймає участі у вихованні дочки і майже не спілкується з нею /а.с.14-18/. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 900/03-01-37 від 31.10.2022 в якому зазначено, що комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради, Монастирищенська міська рада, як орган опіки та піклуваннявважає доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . Також, в судовому засіданні, за клопотанням представника позивача, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , яка є сусідкою [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] сам виховує доньку, матір дитини вона бачила тільки один раз. Дитину вона бачить щодня, [PERSON] відвідує школу, секції. Дитина дуже вихована, хороша. Дівчинка з мамою не спілкується, про маму нічого не говорить. Тільки казала, що давно не спілкувалася з мамою, мама живе в своєму світі і її життям не цікавиться. Разом з [PERSON] живе його дочка [PERSON] та його мати. В Аврамівці [PERSON] живе з 4 класу, зараз дитина вже в 9 класі. Свідок [PERSON] , яка також є сусідкою позивача суду пояснила, що [PERSON] бачила один раз в 2009 році, їхній дочці тоді був один рік. До дочки матір не приїжджає, не дзвонить. Дитиною опікується батько і бабуся, батько повністю з дитиною у них теплий зв`язок, бачить їх щодня. [PERSON] проживає в їхньому селі останні 5 років, дитина ходить до школи, займається спортом. З дитиною постійно спілкується, про матір дитина не згадує. Також суд, звертає увагу на Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» в якому встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої дочки. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що, дійсно, відповідач по справі досить тривалий час, вихованням своєї доньки не займається і ухиляється від своїх обов`язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з нею і не проявляє турботи, тому, з урахуванням інтересів дитини є необхідність у позбавленні батьківських прав відповідача відносно своєї доньки - [PERSON] .

Outcome: approved