Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 15.09.2018 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис №131. Від даного шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, шлюбні стосунки сторони не підтримують через відсутність любові, поваги, взаєморозуміння, спільних життєвих інтересів, різні погляди на ведення спільного господарства. За таких обставинпозивачка вважає примирення та збереження сім`ї неможливим. Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. В позовній заяві просить розглянути справу в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від нього до суду надійшла письмова заява, в якій він позовні вимоги визнає, просить розглянути справу в його відсутність. Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.09.2018, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 15.09.2018, про що зроблено актовий запис № 131 (а.с. 4). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Кинашівської сільської ради 24.12.2019 (а.с. 7). За змістом ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Ні позивач, ні відповідач не мають наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища суд не вбачає, оскільки вона виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1073, 60 гривень, що підтверджується квитанцією від 30.03.2023 (а.с. 1) За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, про що надав відповідну заяву, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 536, 80 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved