Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 р. в цивільній справі № 761/35668/21 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального кругу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис від 27.06.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, який зареєстрований в реєстрі за №5655, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 20.03.2018 , - таким, що не підлягає виконанню та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908,00 грн. Разом з тим, 08.03.2023 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Бабенко Яною Вікторівною подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а саме стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 51 000,00 грн. 02.03.2023 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Бабенко Яною Вікторівною подано до суду клопотання про долучення доказів витрат на професійну правничу допомогу. 24.04.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на заяву про ухвалення додаткового рішення у якій відповідач просила суд відмовити у задоволенні вказаної заяви у повному обсязі. У відзиві зазначено, що зважаючи на складність та ціну позову у цій справі, а також на те, що твердження представника [PERSON] щодо безгрошовості договору позики від 20.03.2018 року за результатами розгляду справи виявилися бездоказовими, а подані матеріали НСРД не мали жодного відношення до предмету доказування у даній справі, витрати сторони позивача підготовки позовної заяви є значно завищеними. В обґрунтування відзиву також вказано, що відсутність Актів прийому-передачі наданих юридичних послуг, якими згідно умов договору про надання юридичних послуг від 20.08.2021 року має фіксуватися фактичне надання юридичних послуг, не може вважатися належними доказами як факту надання таких послуг на користь [PERSON] та їх обсягу, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Позивач в судове засіданні не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяву про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених у відзиві на заяву про ухвалення додаткового рішення. Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 270 ч. 3, 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали вищезазначеної справи, судом встановлено наступне. Так, Шевченківського районного суду м. Києва від 02.03.2023 р. в цивільній справі № 761/35668/21 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального кругу Гуревічов Олег Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Бережний Ярослав Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис від 27.06.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, який зареєстрований в реєстрі за №5655, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 20.03.2018 , - таким, що не підлягає виконанню та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908,00 грн. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі «Баришевський проти України», "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Частинами першою, третьою статті 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК (у редакції 2004 року ); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України) Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"). Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ( надалі - Закону) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону За змістом частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема у Главі 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару; Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». В своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 51 000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду наступні документи: копія договору про надання юридичних послуг від 20.09.2021 року укладеного міс АО «Мітракс» та [PERSON] (Т. 1 а.с. 84-87), рахунок на оплату №227 від 23.09.2021 на суму 10 000,00 грн., копія квитанції №0.0.2285097225:1 від 30.09.2021 на суму 10 000,00 грн. (Т.1 а.с. 88), рахунок на оплату №112 від 23.08.2022 на суму 13 500,00 грн., копія квитанції №0.0.2656869717.1 про оплату рахунку №112 на суму 13 500,00 грн., рахунок на оплату №130 від 29.09.2022 на суму 4500,00 грн., копія меморіального ордеру №@2PL185742 від 27.02.2023 про оплату рахунку №130 на суму 4500,00 грн., рахунок на оплату №168 від 09.11.2022 на суму 4500,00 грн., копія меморіального ордеру №@2PL185750 від 27.02.2023 про оплату рахунку №168 на суму 4500,00 грн., копія квитанції №0.0.2882949316.1 про оплату рахунку №22 від 13.02.2023, копія квитанції №0.0.2882944808.1 про оплату рахунку №22 від 13.02.2023, копія рахунку №37 від 03.03.2023 на суму 8000,00 грн., копія квитанції №0.0.2888703548.1 на суму 8000,00 грн. Вказані рахунки містять опис наданих послуг та вартості кожної з них окремо, а також кількість годин, витрачену на кожну з цих послуг. Суд звертає увагу позивача на те, що за змістом ч.3 ст. 2 ЦПК України одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є змагальність сторін, суть якого визначена у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин другої - четвертої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже позивач як учасник судового процесу, звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, зобов`язаний був керуватися передбаченим процесуальним законом принципом змагальності, тобто мав відповідно до цього принципу довести наведені у зазначеному клопотанні підстави. Зокрема суд зазначає, що позивач,

Outcome: partial