Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

06.03.2023 року позивач звернувся суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 34276,68 грн заборгованості за договором позики, з яких 27000,00 грн сума позики, 796,98 грн 3 % річних, 6480,00 грн інфляційні витрати. Вимоги обгрунтовані тим, що 17.09.2021 року між сторонами укладено договір позики на суму 45000,00 грн, строком до 01.03.2022 року. З метою підтвердження отримання в позику коштів відповідач 17.09.2021 видав йому відповідну розписку. Відповідач повернув позивачу лише 18000,00 грн, решту суму боргу у розмірі 27000,00 грн відповідач не повернув. Крім цього, просить стягнути з відповідача у його користь судові витрати, які складаються із сплати судового збору та витрат на правничу допомогу. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 23.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній подав клопотання з проханням розглядати справу за їх відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву не подав. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до ст. 1046 ЦК України (далі ЦК) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК). Згідно з ч. 1\~ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Якщо позивач своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ч. 2\~статті 625 ЦК\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Відповідно до боргової розписки від 17.09.2021 р., відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 45000,00 грн та зобов`язався їх повернути до 01.03.2022 року. Як свідчать матеріали справи відповідач повернув позивачу 18000,00 грн, а грошові кошти у сумі 27000,00 грн не повернув. Доказів протилежного суду не надано. За таких обставин суд дійшов висновку про порушення відповідачем свого зобов`язання, яке підлягало виконанню до 01.03.2022 року. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком 3% річних, що становить 796,68 грн. Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою: (3 проценти) = (сума боргу) х (процентна ставка) : 100% : 365 днів х кількість днів. З урахуванням того, що прострочення зобов`язання по договору позики від 17.09.2021 року тривало 359 днів ( з 01.03.2021 року по 22.02.2023 року), а сума боргу становить 27000,00 грн, три проценти річних становить 796,68 грн (27000,00 грн х 3 : 100 : 365 днів х 359 днів). Наведене узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №373/2054/16-ц. Крім цього, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних витрат за період з 01.03.2022 року по 22.02.2023 року, що становить 6482,00 грн (27000,00х124%(індекс інфляції за цей період, розрахований шляхом множення всіх показників інфляції за даний період)/100% - 27000,00). Отже,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги є\~обґрунтованими та\~підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у справі, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач поніс витрати зі сплати судового збору та на професійну правову допомогу у сумі 1073,60 грн та 5000,00 грн відповідно. Розмір таких витрат підтверджується: договором про надання правничої (правової) допомоги від 15.02.2023 року, квитанцією № 9298-2422-5471-0498 від 02.03.2023 року. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.4-6 ст.\~137\~ЦПК України розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірності їх розміру. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено. Враховуючи задоволення позову, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності\~\~розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат\~\~зі\~\~складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на корить позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Наведене узгоджується із постановою Верховного Суду України у справі №826/2689/15 від 09.04.2019 року. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073,60,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved