Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Рибовод В.В., через засоби поштового зв`язку, звернувся до суду з позовом у якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 24.05.2021 приватним нотаріусом Грисюк О.В. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Рибовод В.В. вказує, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. перебуває виконавче провадження, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 40846 від 24.05.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Грисюк О.В.. Позивачка [PERSON] позовні вимоги не визнає, оскільки не укладала нотаріального договору з відповідачем, а стягнення боргу за оспорюваним виконавчим написом порушує її права та інтереси. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, а саме ст. ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат», та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014р. № 622. З огляду на вказані обставини, представник позиваки просить визнати спірний виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. 07.03.2023 суддею Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач ТОВ "ФК «Онлайн Фінанси» подав до суду заперечення на клопотання представника позивачки про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн.. Дане клопотання мотивує, окрім іншого тим, що повноваження представника позивачки адвоката Грибовода В.В. на представництво останньої в Диканському районному суду Полтавської області належним чином не підтверджено, а копії документі, які додані на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу належним чином не завірені. Третя особа - приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області копію позову з додатками до нього та копію ухвали про відкриття провадження не отримала, конверт з даними документами повернувся до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Разом з тим третя особа у справі, повідомлена про розгляд справи, згідно ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Зважаючи на вище вказані обставини, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.10.2020 між позивачкою [PERSON] та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» укладено договір №860064299, яким надано останній кредит в сумі 5\~800 без конкретної споживчої суми, строк дії 15 днів, який укладений у простій письмовій формі (а.с.15-17). 24.05.2021 на підставі п.2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за 40846 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси», яке є правонаступником «ТОВ «Талшіон Плюс», що набула право вимоги від ТОВ «»Манівео швидка фінансова допомога» заборгованості за період з 16.04.2021 по 21.05.2021 за вказаним вище кредитним договором в сумі 15 167 грн. 00 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 800 грн. 00коп., прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за 1200 грн. (а.с.14). 27.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області відкрито виконавче провадження за № 68396024 з примусового виконання виконавчого напису № 40846 від 24.05.2021 року, що вчинив приватний нотаріус Грисюк О.В. на підставі заяви відповідача (а.с.13). Того ж дня, вказаним приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника позивача по справі. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис нотаріусом виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Згідно з пунктом 2 зазначеної Постанови встановлено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів, надаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника, із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, вказаний пункт, яким було доповнено Перелік, шляхом внесення змін до нього, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року № 662, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14 визнано незаконним та не чинним, про що мається відповідний запис у преамбулі Переліку. Таким чином, враховуючи, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року № 826/20084/14 набрала чинності з моменту її проголошення та залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, Переліком з 22 лютого 2017 року не передбачено переліку документів, за якими стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В той же час, слід зазначити, що пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі. Як встановлено судом, що укладений між позивачем та ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» кредитний договір № №860064299 від 22.10.2020, копія якого знаходиться в матеріалах справи, не посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 87 Закону України Про нотаріат перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 ст. 88 Закону України Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Доказів безспірності заборгованості суду не надані. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису [PERSON] мала безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт направлення і отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості та її усунення та чи була така надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, зокрема копії надісланої останній вимоги погашення боргу, розрахунку заборгованості, тощо. Отже, у даному випадку, відсутні підстави вважати про безпірність заборгованості, а нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, крім того кредитний договір за яким вчинено спірний виконавчий напис нотаріально не посвідчений, та не міг бути вчинений на підставі такого, тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Що стосується розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Представником відповідача\~ТОВ\~«ФК «Онлайн Фінанс» подано до суду заперечення на клопотання представника позивачки адвоката Грибовода В.В. про стягнення з відповідача витрат понесених на правову допомогу, оскільки копії документів, які подані представником позивачки до матеріалів справи є неналежними та недопустимими та оформленими з порушенням вимог чинного законодавства. Представник позивачки [PERSON] просить стягнути на її користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем [PERSON] до суду подано сам Договір про надання правової допомоги № 16-02 від 16.02.2023, Додаткову угоду до нього, Акт прийняття-передчаі виконаних робіт, квитанцію та Ордер на надання правничої допомоги. Однак, вимога позивачки [PERSON] про стягнення на її користь витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн., не відповідає критерію розумності, є не співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом роботи та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, представник позивачки - адвокат Рибовод В.В. участі в судових засіданнях не приймав,\~у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати\~до 2000 грн., що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04). Вказане взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 873/212/21. Згідно зі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по справі в сумі 1073 грн. 50 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового зборку , сплачених при подачі позовної заяви. \~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved