Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Адвокат Гончаров В.М., який діє від імені та в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до ТОВ «Везем Шиппінг» про захист прав споживачів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в грудні 2021 року [PERSON] для особистих потреб та потреб членів своєї родини вирішив придбати легковий автомобіль. Здійснюючи пошуки потрібної моделі в мережі Інтернет, позивач знайшов оголошення про продаж ТОВ «Везем Шиппінг» автомобіля потрібної йому марки. З метою придбання автомобіля в найкоротший термін, позивач зателефонував до відповідача, де позивачеві запропонували укласти попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу. Необхідність укладення попереднього договору відповідач обґрунтував необхідністю транспортування автомобіля з іншого міста, в якому він знаходиться на складі відповідача, та зазначив, що після внесення позивачем оплати по виставленому рахунку, ним будуть надані відповідні послуги з підбору авто на аукціоні в США, по доставці в Україну та розмитненню. Попередній договір відповідач вислав позивачу поштою на адресу міста проживання, який було підписано позивачем та відправлено на адресу відповідача, але останній підписаний екземпляр зі свого буку не надіслав. З договором також було вислано рахунок на оплату послуг № 11234-ВШО250 від 17 грудня 2021 року. Згідно з умовами цього договору позивач та відповідач зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний відповідачеві транспортний засіб строком до 30.04.2022 року.Продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 214008,12 гривень та сплачується позивачем в безготівковій формі на поточний рахунок відповідача.На виконання зазначеного Договору 17.12.2021 року [PERSON] сплачено на користь ТОВ «Везем Шиппінг» грошові кошти в розмірі 214008,12 гривень. Пізніше позивачу стало відомо, що транспортний засіб відповідачу взагалі не належить і до теперішнього часу, право власності на нього відповідач не набув, що робить неможливим виконання в подальшому умов Договору. На теперішній час, термін дії договору закінчився, позивач сплатив кошти, але відповідач свої зобов`язання не виконав. Він неодноразово здійснював спроби вирішити конфлікт з відповідачем у позасудовому порядку шляхом усного спілкування, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Представник зазначає, що укладаючи попередній договір, позивач бажав настання реальних наслідків якнайшвидшого отримання у власність бажаного автомобіля. У випадку повідомлення його правдивої інформації про те, що автомобіль на час укладання попереднього договору не належить відповідачу, а також про те, що він не отримає автомобіль у власність в строки, передбачені Договором, [PERSON] ніколи не укладав би з відповідачем спірного договору. Крім того, представник позивача вказує, що пізніше виявилось та стало очевидним, що за спірним договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги з викупу транспортного засобу за кошти позивача з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення, як зазначено в п. 1.5. Договору, та розрахунку вартості автомобіля, який складається з наступного: вартість лоту + аукціонний збір + доставка суша + море; брокерські послуги; вивантаження з порту; розмитнення; дилерські послуги; сертифікація. Отже, відповідач не мав на меті здійснювати продаж належного йому транспортного засобу. Його метою було надання послуг, які зазначені в розрахунку вартості як «Дилерські послуги». Тим самим він ввів позивача в оману стосовно основних характеристик товару, який позивач бажав придбати, а саме його належності відповідачу та поставки в майбутньому, а тому відповідно до ч. 1ст. 213 ЦК України, цей правочин слід тлумачити, як надання послуг дилера. Таким чином, попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений між сторонами, є нікчемним через введення позивача в оману щодо істотних його умов. На підставі вищевикладеного просив визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг», укладений 17.12.2021 року, стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого авансу в розмірі 214008,12 гривень, суму інфляційних втрат в розмірі 14177,79 гривень, пеню в розмірі 693386,31 гривень, а всього 921 572,22 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 5000 гривень і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Ухвалою суду від 22.08.2022 року відкрито провадження у справі, визначено проводити судовий розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 13.02.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Гончаров В.М. в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява, в якій представник позов підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без його участі та участі позивача. Представник відповідача ТОВ «Везем Шиппінг» в судове засідання не з`явився, 07.11.2022 року надав заяву про відкладення судового розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи. В подальшому, будучи неодноразово належним чином повідомлений про день час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, повторно, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17 грудня 2021 між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №ПКП-11234 (далі - попередній договір). Згідно з п. 1.1. - 1.2. попереднього договору сторони зобов`язались укласти в майбутньому до 30.04.2022 договір купівлі-продажу (основний договір) на належний ТОВ «Везем Шиппінг» транспортний засіб марки Volkswagen, модель Jetta Sedan Hybrid SE, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» гарантує, що на момент укладання основного договору транспортний засіб, визначений у п. 1.1. цього договору, буде належати йому та не буде знаходитись під забороною відчуження, арештом, не буде предметом застави чи іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичним та юридичними особами, а також не буде обтяжений будь-яким іншим чином, передбаченим чинним законодавством. Згідно з п. 1.5. попереднього договору ТОВ «Везем Шиппінг» здійснило придбання транспортного засобу з онлайн-аукціону автомобілів після його погодження з [PERSON] , який жодних заперечень та претензій щодо придбання транспортного засобу з метою подальшого укладення основного договору не мав. Згідно з п.2.1. Договору продаж транспортного засобу вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 214008,12 гривень, у тому числі ПДВ - 35668,02 гривень, та сплачується [PERSON] (Сторона-2) в безготівковій формі на поточний рахунок ТОВ «Везем Шиппінг» (Сторона-1) в національній валюті України - гривні. Після укладення Основного договору Транспортний засіб підлягає державній реєстрації на власника в одному із сервісних центрів МВС України (п.3.1). Відповідно до п.4.1. Попередній договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами, а саме 17.12.2021 року, і діє до 30.04.2022 року або до укладення Основного договору. На виконання вимог вищевказаного договору позивачем [PERSON] , згідно платіжного документу - квитанції №28457452 від 17.12.2021 року було внесено на рахунок відповідача ТОВ «Везем Шиппінг», кошти в загальній сумі 214008,12 гривень, з призначенням платежу: оплата згідно рахунку фактури 11234-ВШО0250 від 17.12.2021 року. Відомості про укладання між сторонами основного договору купівлі-продажу транспортного засобу у суду відсутні. Судом встановлено, що спірні правовідносини, які склались між позивачем та відповідачем регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів» та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Приписами ст. ст. 6, 627 ЦК України встановлено принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Згідно зі ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Дослідженими доказами підтверджено укладення між сторонами попереднього договору купівлі-продажу, який був оплачений позивачем в сумі 214008,12 гривень. Оскільки основний договір між сторонами у визначений строк не було укладено, то зобов`язання за попереднім договором є припиненими в силу ст. 635 ЦК України. Оскільки договору, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства, між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у загальному розмірі 214008,12 гривень, сплачена на рахунок відповідача ТОВ «Везем Шиппінг» на виконання вимог вищевказаного договору, згідно платіжного документу - квитанції №28457452 від 17.12.2021 року, є авансом, який підлягає поверненню позивачу в повному обсязі. При цьому, суд наголошує, що вибір і застосування відповідної норми права до встановлених судом правовідносин, є дискрецією суду, тому суд при вирішенні спору по суті застосовує вищевказані норми права, якими регулюються правовідносини між позивачем та відповідачем. Водночас, позивачем не надано доказів, що невиконання відповідачем умов договору було наслідком нечесної підприємницької діяльності. Так само, суду не надано доказів того, що укладений попередній договір містить несправедливі для позивача умови, у зв`язку з цим, а також беручи до уваги припинення між сторонами зобов`язання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання попереднього договору недійсним. Втім, такий висновок не впливає на обов`язок відповідача повернути суму сплаченого позивачем авансу, який виник в силу невиконання попереднього договору купівлі-продажу. Суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення втрат від інфляції в розмірі 14177,79 гривень, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Водночас, суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 693386,31 гривень, яка передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказаним положенням закону сплата пені пов`язується з невиконанням робіт або наданням послуг, що не було предметом попереднього договору. Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Як зазначив представник позивача, моральні страждання позивача полягають у душевних стражданнях, які він зазнав у зв`язку з неправомірними діями відповідача, яку він оцінив у 5000 гривень. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1ст. 1167 ЦК України). Згідно з ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Отже, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло у зв`язку з неправомірною поведінкою відповідача, що призвело до моральних переживань. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. п. 3, 5, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. З огляду на положення вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності: а) моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б) неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в) причинного зв`язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г) вини заподіювача шкоди. Разом з тим, з огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем у розмірі 5 000 гривень є співрозмірним з моральними стражданнями позивача, які полягають у його душевних стражданнях через неправомірні дії відповідача. Враховуючи викладене, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 5000 гривень є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого авансу в розмірі 214008,12 гривень, сума інфляційних витрат в розмірі 14 177,79 гривень, а також моральна шкода в розмірі 5000 гривень, що разом становить 233185,91 гривень. В задоволенні решти вимог про визнання недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Везем Шиппінг» від 17.12.2021 року та стягнення пені в розмірі 693 386,31 гривень відмовити з наведених вище підстав. Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2331,86 гривень (233185,91 грн.* 9265,72 грн./ 926572,22 грн.), оскільки позивач, на підставі положень Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. До інших витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.3 ст.133 ЦПК України), та такі підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.137 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правову допомогу позивачем підтверджені договором про надання правової допомоги №21 від 03.08.2022 року, укладеним між адвокатом Пікуліним Р.М., адвокатом Гончаровим В.М. та Журбою М.В., відповідно п.2.9 якого визначено фіксований розмір гонорару 5000,00 гривень, меморіальним ордером № @2РL126243 від 02.08.2022 про сплату коштів за договором про надання правової допомоги № 21 від 03.08.2022, ордером серії АА № 1226722, виданим 08.08.2022 адвокатом Гончаровим В.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 21 від 03.08.2022 року. Враховуючи, що судом частково задоволено позовні вимоги у розмірі 233185,91 гривень, із відповідача підлягає стягненню 1258,33 гривень, понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial