Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

У березні 2023 [PERSON] , [PERSON] , звернулись до суду з позовом та просили стягнути з ТДВ «Страхова компанія Альфа - Гарант» на користь кожного з позивачів 40200 грн моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи [PERSON] , яка настала в результаті дорожньо транспортної пригоди за участі застрахорованого в ТДВ "Страхова компанія "Авто-Гарант" транспортного засобу [PERSON] просила також стягнути з "Страхова компанія Альфа - Гарант» 15200 грн - витрат на поховання, та 164400 грн (залишок ліміта) - шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах встановлених статтею 1200 ЦК України, як особі, яка була на утриманні загиблого. Підставою позову позивачі вказали , що 02.10.2022 в 19.10 водій автомобіля «CHRYSLER GR.VOYAGER» [PERSON] , рухаючись по вул. Данила Нечая в м. Вінниці здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який переходив дорогу у невстановленому місці і в результаті аварії помер. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля «CHRYSLER GR.VOYAGER» була забезпечена полісом №АТ/2197222 у ТДВ «Страхова компанія Альфа - Гарант». Страхова сума за полісом на одного потерпілого склала 260000 грн. У жовтні 2022 позивачі подали повідачу заяви про відшкодування моральної шкоди, витрат на поховання та витрат на утримання, про те відповідач своїх зобов`язань за договором страхування не виконав. Долдатково позивачі повідомили, що [PERSON] є сином, а [PERSON] дружиною [PERSON] , який зашгинув в результаті ДТП Ухвалою суду від 09.03.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у відзиві заперечив проти задовлення позову, посилався на відсутість рішення суду про встановлення вини водія [PERSON] в скоєнні ДТП; вину [PERSON] , який переходив дорогу у невстановленому місці. Відповідаач вважав, що в разі заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями декількох осіб розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб та просив розмір визначеної позивачами шкоди поділити на 2. Відповідач заперечив вимоги про стягнення коштів в звязку з втратою годувальника через відсутність довідки про отримання [PERSON] сум пенсії. Також спростовує вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, з огляду на те, що позов є недоведеним, а відповідач не порушував прав позивачів, також не надано детального розрахунку заборгованості. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.04.1980 року (свідоцтво а.с. 12). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво а.с. 16). 02.10.2022 року відбулася ДТП в результаті якої водій [PERSON] керуючи автомобілем «CHRYSLER GR.VOYAGER» д.н.з. [NUMBER] допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який перетинав проїжджу частину дороги у невстановленому місці, від отриманих травм останній загинув, під час транспортування до лікарні (а.с. 5 звор.стор., 10). Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «CHRYSLER GR.VOYAGER» д.н.з. [NUMBER] була забезпечена полісом №АТ/2197222 у ТДВ «Страхова компанія Альфа - Гарант». [PERSON] здійснила поховання [PERSON] , 04.10.2022 року, витрати на поховання склали 15020 грн. (а.с. 19, 21). [PERSON] перебував на обліку у Пенсійному фонді України у Вінницькій області та отримував пенсію за віком, з листопада 2021 по жовтень 2022 отримав 37992,92 грн (довідка а.с. 15). [PERSON] перебуває на обліку у Пенсійному фонді України з 27.06.2018 року та отримує пенсію за віком, термін дії пенсійного забезпечення - довічно (а.с. 13 звор. стор.). Мінімальна заробітна плата станом на 02.10.2022 (день загибелі потерпілого) складає 6700 грн. Позивачі зверталася до відповідача із заявами про виплату витрат на поховання, відшкодування завданої моральної шкоди та витрат пов`язаних із втратою годувальника. У статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»). Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із пунктом 27.1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника. Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Наведена норма Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (висновки Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2022 року в справі № 304/936/19). Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. У абзаці 1 пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб (абзац 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2018 року в справі № 200/19873/16-ц (провадження № 61-10261св18) зазначено, що: «відповідно до пункту 3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року в справі № 274/4882/17-ц (провадження № 61-38295св18) вказано, що «за змістом пункту 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Відтак, положення пункту 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» застосування не підлягають, оскільки у ній йдеться про поділ розміру заподіяної шкоди між особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, а цивільно-правова відповідальність постраждалого не була і не може бути застрахована відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) зазначено, що: «42. Припис пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо: 1) шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, тобто поведінка яких обов`язково є неправомірною, внаслідок чого вони разом спричинили завдання шкоди; 2) остання є неподільною (як-от у випадках із завданням шкоди здоров`ю чи моральної шкоди). Тільки за таких умов розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну особу з тих, які завдали шкоди, треба визначати шляхом поділу її розміру на кількість осіб, які цю шкоду завдали. Отже, у разі, якщо потерпілий від взаємодії джерел підвищеної небезпеки, що стала наслідком неправомірних дій або бездіяльності власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, заявить вимогу про відшкодування неподільної шкоди (як-от шкоди, завданої здоров`ю, моральної шкоди) одним із таких власників (володільців), і той відшкодує цю шкоду у повному обсязі, він отримає право зворотної вимоги до інших власників (володільців) у відповідній частці. За змістом припису пункту 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV частки відповідальних за завдання неподільної шкоди страхувальників (їхніх страховиків або Моторного (транспортного) страхового бюро України) є рівними». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Моральна шкода в цій справі не завдана взаємопов`язаними, сукупними діяннями декількох осіб, які за це відповідальні, а тому підстави для застосування абзацу 1 пункту 36.3.статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні тому суд спростовує заперечення відповідача. Суд дослідивши надані докази прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на те, що потерпілий [PERSON] загинув в результаті ДТП, позивачка [PERSON] витратила на його поховання 15020 грн. Відповідачем не спростована сума страхового відшкодування за полісом №АТ/2197222 на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю складає 260 000 грн. Моральна шкода, яка підлягає стягненню складає 12*6700=80400 грн, яка підлягає поділу між позивачами у рівних частинах тобто по 40200 грн. Так як позивачка є собою пенсійного віку та отримує пенсію довічно, вона має право на отримання відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого право на утримання від якого вона мала, тобто 36*6700=241200 грн, проте враховуючи ліміт виплати, суму моральної шкоди, витрат на поховання суд вирішив задовольнити зазначену у позовній заяві суму та стягнути з відповідача 164 400 грн на користь [PERSON] . При цому суд відхиляє посилання відповідача про недоведеність перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] . Так [PERSON] є непрацездатною особою і розмір її пенсії був меншим, ніж пенсія її чоловіка- [PERSON] . Суд відхиляє як безпідставне посилання відповідача про те, що [PERSON] за життя [PERSON] отримувала пенсію по втраті годувальника. З огляду на те, що позивачі були звільненні від сплати судового збору із відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати на користь держави пропорційно задоволеним вимогам, а саме за дві майнові вимоги у сумі 3269,80 грн. Суд відмовляє у стягненні із відповідача витрат на правову допомогу з огляду на те, що стороною позивача не надано доказів таких витрат. На підставі наведеного, ст. ст. 6, 22, 35, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ст.ст. 1187, 1193 ЦК України,

Outcome: partial