Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз"", в інтересах якого діє представник-адвокат Кривка М.В. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу. В обґрунтування доводів зазначає, що позивач є оператором газорозподільної системи на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу. АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз"" надає послуги з розподілу природного газу, а відповідач є побутовим споживачем таких послуг. Відповідні послуги надаються на підставі Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за № 2494. Відповідно до п.1.2 Типового договору умови такого договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу» та Кодексу ГРС. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу є підписана заява-приєднання до умов договору. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачу послуги з розподілу природного газу. Вимоги позивач мотивує тим, що своїх зобов`язань в частині оплати за надані послуги з розподілу природного газу відповідач не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у сумі 6110,48 грн. за період з 01.02.2020 року по 31.05.2022 року, яку позивач просить стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», а також стягнути судовий збір у розмірі 2481 грн. Суд своєю ухвалою від 28.07.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Представник позивача-адвокат Кривка М.В., який діє в інтересах АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз"" (довіреність №007Др-2-0122 від 04.01.2022 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/2223 від 13.08.2019 року) позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№4505). Представник відповідача Качур В.В., який діє в інтересах [PERSON] (довіренцсть від 21.11.2022 року) надав до суду заяву (вх.2834 від 07.04.2023 року) про розгляд справи у відсутності відповідача та її представника. Позов відповідач не визнає у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано жодних доказів про укладення договору про надання послуг з відповідачем. Зазначає, що позов грунтується на скріншоті сайту, інших доказів повідомлення учасника справи про існування договору позивач не надав. Просить у задоволенні позовних вимог АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та судового збору відмовити. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного провадження. Суд проводить розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.4, 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст.11 ЦК України). АТ «Закарпатгаз» є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою та здійснює щодо неї функції оперативно-технічного управління. Між АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз» та [PERSON] був укладений Типовий договір розподілу природного газу шляхом приєднання споживача до опублікованого в друкованому виданні умов такого договору. Фактом приєднання споживача - [PERSON] до умов договору розподілу природного газу є документально підтверджене споживання природного газу (підписання заяви-приєднання до умов договору) та оплата послуг розподілу природного газу на загальну суму 362,37 грн. (за лютий 2020 року, березень 2021 року), що підтверджується фінансовим станом. За період з 01 лютого 2020 року по 31 травня 2022 року відповідачем (в порушення умов договору) не проведена оплата за розподіл природного газу, внаслідок чого утворилася заборгованість оплати за послуги з розподілу природного газу у розмірі 6110,48 грн. З роздруківки з особового рахунку № [NUMBER] ЕС-код 56ХМ13С19177090K, що відкритий на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] встановлено, що заборгованість відповідача за надані послуги з розподілу природного газу становить 6110,48 грн. (лічильник: тип: BK-G6T, поточний пок. 17394,00; сер.номер 32006048; пломба 32001218 18032871 9469951 7727870). Відповідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.п.5, 10 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" -індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору . Відповідно до ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" - розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно п. 1 глави 1 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Відповідно до ч.2 ст.117 Конституції України нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади підлягають реєстрації в порядку, встановленому законом. На виконання даної норми відповідний закон не прийнято, то на даний час діє Указ Президента України від 03.10.1992 року N493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», відповідно до якого з 01.01.1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації. Державну реєстрацію здійснюють: нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, органів господарського управління та контролю - Міністерство юстиції України. Державна реєстрація провадиться в порядку що визначається Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правові акти, зазначені в статті 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності. Законом України "Про нормативно-правові акти" дано визначення нормативно-правових актів, їх види та форми та встановлено, що є законом та підзаконним правовим актом. Таким чином, Конституція України має найвищу юридичну силу. Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.14 Закону Україхни "Про національну комісії... рішення Регулятора не підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України. Отже, даним законом передбачено, що постанови Регулятора не підлягаю реєстрації в МЮ. Не дивлячись на те, що дана норма суперечить Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади», проте вона встановлена законом, (як зазначено в ст.117 Конституції) та не визнана неконституційною. З врахуванням вищенаведеного постанови прийняті Регулятором є чинними. Таким чином, судом встановлено, що на основі постанов Регулятора було вирішено питання про затвердження типового договору для споживачів природного газу, ціни за доставку природного газу та затверджено кодекс. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494 затверджено Типовий договір розподілу природного газу. Умовами Договору передбачено обов`язки Споживача: здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором; забезпечувати безперешкодний та безплатний доступ на власні об`єкти чи земельну ділянку представникам Оператора ГРМ за їх службовими посвідченнями для виконання ними службових обов`язків щодо забезпечення гарантованого рівня надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, зокрема для: перевірки, локалізації і ліквідації витоків газу та аварійних ситуацій; перевірки, повірки та/або експертизи комерційного вузла обліку (лічильника газу), а також перевірки показань лічильників газу; виконання робіт з припинення та відновлення газопостачання тощо; не допускати несанкціонованого відбору природного газу; забезпечити належну експлуатацію власних газових мереж відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та акта розмежування балансової належності й експлуатаційної відповідальності сторін; дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем, (пункт 7.4 Договору). Відповідно до пункту 8.1 Договору - сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України. Отже, за цим Договором відповідач зобов`язаний виконувати його умови, та несе передбачену законом відповідальність за невиконання чи не належне виконання своїх обов`язків (розділ VIII Договору). Відповідно до п. 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ та пункту 5.3 розділу V Договору за розрахункову одиницю розподіленого та спожитого природного газу береться один кубічний метр (м.куб.) природного газу, приведений до стандартних умов, визначених в Кодексі газорозподільних систем. Пунктом 3 глави 1 розділу IX Кодексу ГРМ встановлено, що об`єм природного газу в точках комерційного обліку має бути приведений до стандартних умов та переведений в одиниці енергії (обсяг) згідно з розділом XV цього Кодексу. Згідно п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ - розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надаються Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності". Відповідно до п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Згідно п. 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ газовий рік - період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто, споживач, який отримує послуги з розподілу природного газу, зобов`язаний їх оплачувати. Відповідно до ч.1 ч. 2 ст. 633 ЦК України - публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги; ст. 634 ЦК України - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Абзацами 4,5 пункту 5 глави 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем визначено, що в разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має право подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Суд встановив, що відповідач отримувала послуги з постачання природного газу за адресою: [ADDRESS] ,відповідно і отримувала послуги з розподілу природного газу, а тому такі дії підтверджують факт приєднання до умов Типового договору розподілу природного газу (в розумінні положень ст. 634 ЦК України). Доказів, що відповідач [PERSON] зверталася із письмовою заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу на її будинок до суду не надано. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження;ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. З огляду на вищенаведені правові норми та подані до суду докази,обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, приймаючи до уваги, що відповідач є споживачем природного газу і отримує послуги з розподілу природного газу, свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконує, не сплачує вартість отриманих нею послуг, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з [PERSON] , а тому вважає, що позов необхідно задовольнити. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені АТ "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз", які складаються з судового збору в розмірі 2481 грн. (платіжне доручення № 18 від 27 червня 2022 року) за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, які діяли з 01.01.2022 року (на день подачі позову до суду). Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved