Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

[PERSON] 14.09.2021 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з ПАТ «Страхова компанія «VUSO» (ВУСО) страхове відшкодування в розмірі 84 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є сестрою та спадкоємцем померлого [INFO] [PERSON] . За життя останнього, 06.04.2018 між її сином - [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби - електронний поліс №DNH0HI-18364GA стосовно застрахованої особи, яким є [PERSON] . Загальна страхова сума договору становить 100 000 грн. Для укладання цього договору були надані всі документи, які вимагала ПрАТ «СК «ВУСО», сплачений страховий платіж, на час оформлення договору у застрахованої особи не було захворювань, які унеможливлювали отримання страхової суми. [PERSON] (застрахована особа) помер [INFO] через захворювання, передбачене договором. Після його смерті, з метою отримання страхового відшкодування за договором, [PERSON] звернувся до відповідача, однак ПрАТ «СК «ВУСО» відмовила у виплаті страхового відшкодування. Позивачка вважає відмову страхової компанії такою, що суперечить умовам укладеного договору, оскільки посилання відповідача, що 22.03.2018 застрахованій особі встановлено діагноз у формі внутрішньомозкового крововиливу зліва, епісиндром, не відповідає медичному висновку, відображеному у виписці з медичної карти стаціонарного хворого №916 від 23.03.2018, де встановлено діагноз: геморрагичний інсульт в лівій гемосфері, правостороння пірамідна недостатність, гіпертонічна хвороба III ступеню. Захворювання [PERSON] не входить до переліку, визначеного п.6.2 Поліса, де зазначено перелік хвороб, за які не виплачується страхове відшкодування. Крім того, Полісом не передбачено період очікування страхового випадку у 3 місяці (90 календарних днів), смерть [PERSON] настала [INFO] , тобто через 16 місяців після оформлення Електронного полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби. Оскільки страховою компанією виплачено лише 16 000 грн., залишок не відшкодований, тому просила стягнути з відповідача на свою користь 84 000 грн. страхового відшкодування. Крім того, неправомірними діями відповідача їй завдана моральна шкода, яка полягає у негативних змінах в житті, щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, страху можливого повторення подій, негативних переживаннях, потребі в уникненні аналогічних обставин. Дії відповідача призвели до того, що вона протягом 2 років вимушена в судовому порядку відновлювати своє порушене право щодо отримання страхового відшкодування. Розмір моральної шкоди позивачка оцінює у 50 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Представником відповідача подано відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи тим, що в період дії договору [PERSON] (страхувальник) звертався до страхової компанії із заявами про страхову виплату декілька разів. За результатами розгляду вказаних звернень, по діагнозах, встановлених його дядькові [PERSON] (пневмонія та гострий тонзиліт), компанією було виплачено страхове відшкодування в загальному розмірі 16 000 грн. Надалі, 03.07.2019 [PERSON] звернувся із заявою, до якої додав лікарське свідоцтво про смерть та виписку з медичної карти амбулаторного хворого, однак вказані медичні документи не відповідали вимогам законодавства, що є окремою підставою для відмови згідно з п.п.4.1.5 Умов страхування. Взагалі [PERSON] не міг бути застрахованою особою, оскільки останньому ще до моменту укладання договору були діагностовані захворювання, які є триваючими та підпадають під виключення, встановлені п.4.4 Умов добровільного страхування, зокрема, інсульт в лівій півкулі мозку з пов`язаними ускладненнями та новоутворення головного мозку з лобово-тім`яною локалізацією ліворуч. Надалі було встановлено, що новоутворення, яке було діагностовано [PERSON] на МРТ у березні 2018 року, і яке було у нього наявне на момент укладання договору страхування, є злоякісною пухлиною - гліосаркомою. Крім того, згідно з п.4.2 Умов страхування передбачено, що не визнаються випадками захворювання та/або смерть внаслідок захворювання, які були вперше виявлені у застрахованої особи до вступу в дію Договору або після його закінчення. Як вбачається з медичної документації, [PERSON] вперше госпіталізовано до неврологічного відділення КП «Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка» 07.04.2018, де за результатами обстеження та лікування встановлено, що він хворіє з 08.03.2018, а 13.03.2018 на МРТ було виявлено ознаки новоутворення лівої тім`яної долі мозку. Тобто, перші ознаки захворювання у застрахованої особи виявлено ще до укладання договору. Крім того, виплата страхового відшкодування завжди пов`язана з настанням страхового випадку. В даному випадку, в поняття «страховий випадок» включено смерть та настання хвороби. Відповідно до п.6.2 договору страхове відшкодування не виплачується, якщо діагноз по новоутворенням встановлений протягом перших трьох місяців дії договору. Відповідачем не заперечується той факт, що смерть [PERSON] настала через 16 місяців після оформлення полісу. Разом з тим, оскільки страхове відшкодування внаслідок захворювання по новоутворенням у так званий період очікування (90 днів) не виплачується, то і настання смерті застрахованої особи внаслідок такого захворювання не може бути підставою для виплати страхового відшкодування, оскільки смерть хоч і настала через 16 місяців, однак у зв`язку із захворюванням, яке було діагностовано ще до моменту укладання договору, а отже заявлений випадок не може бути визнаний страховим. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. При цьому, позивачка на запитання представника відповідача пояснила, що до укладення договору страхування її брат [PERSON] 08.03.2018 переніс інсульт з епілептичними припадками, на час укладення договору він знаходився в лікарні. Представник позивачки в судовому засіданні зазначив, що обов`язок перевіряти інформацію, надану страхувальником під час укладання договору страхування щодо стану здоров`я застрахованої особи, покладається на страхову компанію, що в даному випадку зроблено не було. Представник відповідача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Крім того пояснила, що 03.07.2018 [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок смерті застрахованої особи, однак у задоволенні цієї заяви було відмовлено. Не погоджуючись з відмовою, [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення цієї виплати, та під час розгляду справи судом було витребувано медичну документацію стосовно [PERSON] . Лише під час ознайомлення з такими документами ними було встановлено, що [PERSON] 08.03.2018 перебував на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення КЗ «Знам`янська міська лікарня ім.А.В.Лисенка» з діагнозом інсульт, тобто це захворювання пов`язане з головним мозком. Також у даній документації було зазначено, що 13.03.2018 [PERSON] була проведена МРТ, де виявлено ознаки «образования в левой теменной доле, нельзя исключить neo», тобто рак. Згідно з п.п.4.4.2 Умов страхування не можуть бути застрахованими особи, які страждали на інсульт. Ця хвороба відноситься до тяжких захворювань нервової системи, гостре порушення мозкового кровообігу, тому [PERSON] взагалі не міг бути застрахованим, оскільки йому ще до моменту укладення договору було діагностовано захворювання, яке підпадає під виключення, встановлене умовами договору. Повідомлення про наявність таких ризиків, тобто хвороб, покладається саме на страхувальника та застраховану особу, тому страхова компанія взагалі не мала права виплачувати страхове відшкодування у розмірі 16 000 грн. протягом дії договору. Умовами передбачено право страховика, а не обов`язок, перевіряти інформацію, надану страхувальником під час укладання договору щодо стану здоров`я застрахованої особи. Також пояснила, що заявлена подія не є страховим випадком, оскільки [PERSON] 07.04.2018 перебував в лікарні, згідно з випискою [NUMBER] йому встановлено діагноз «объемное образование левой теменной доли», в той же час 06.04.2018 [PERSON] укладається договір страхування, 07.04.2018 сплачується страховий платіж, договір набуває чинності 08.04.2018. Тому дана подія не є страховим випадком, оскільки захворювання вперше виявлено до вступу страхового договору в дію, на момент страхування страхувальник знав, що застрахована особа перебувала в лікарні. Крім того, відповідно до п.п.6.1, 6.2 Полісу страхове відшкодування не виплачується, якщо діагноз по новоутворенням встановлений протягом перших трьох місяців дії договору. В даному випадку [PERSON] встановлено діагноз, від якого він помер, протягом перших 3 місяців договору. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цієї справи та цивільної справи №2/389/85/20 (ЄУН 389/394/20), з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Судом встановлено, що 06.04.2018 між [PERSON] (страхувальник) та ПрАТ «СК «ВУСО» (страховик) укладено електронний поліс добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-18364GA, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. Цей договір укладено на підставі оферти «Страхування здоров`я» та Умов страхування, що розміщені на сайті Страховика, та електронної заяви Страхувальника. Договір складено в електронному форматі та підписано електронними підписами шляхом направлення Страховиком або його страховим агентом одноразового ідентифікатора на мобільний телефон Страхувальника та введення Страхувальником в програмні комплекси Страховика або його страхового агента отриманого одноразового ідентифікатора. Страхувальник ознайомлений з умовами страхування, які є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.5 договору застрахованою особою (вигодонабувачем) є [PERSON] , [INFO] . Страхова сума становить 100 000 грн. (п.8 договору). Відповідно до п.7 договір діє 12 місяців з 07.04.2018 по 06.04.2019 включно (але не більше ніж сплачений період). При цьому договір страхування набуває чинності з 00 год. 00 хв. дня, наступного за днем сплати місячного страхового платежу на поточний рахунок Страховика. Термін закінчення останнього сплаченого періоду страхування відповідає терміну закінчення Договору страхування. Цей договір страхування лонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору страхування не заявить про бажання його припинити. Перший щомісячний страховий платіж [PERSON] (страхувальник) сплатив 07.04.2018 о 01 год. 34 хв. в сумі 200 грн., про що свідчить доданий до позову дублікат квитанції №РВ00000391966447_1 від 07.04.2018 та меморіальний ордер №I0407SE7MN від 07.04.2018, наданий представником відповідача. Згідно з п.11.3 договору страховий платіж вважається сплаченим з моменту надходження безготівкових коштів або внесення готівкових коштів на рахунок страховика. Разом з тим, доказів надходження коштів на рахунок страховика 10.04.2018 представником відповідача не надано, а отже договір почав діяти з дня, наступного за днем сплати першого страхового платежу, а саме з 00 год. 00 хв. 08.04.2018. Учасники договору страхування не заявляли бажання про його припинення та такий був пролонгований на той самий строк. З матеріалів страхової справи за договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-18364GA від 06.04.2018, яка знаходиться в матеріалах цивільної справи №2/389/85/20 (ЄУН 389/394/20), вбачається, що протягом дії зазначеного договору, страхувальник звертався із заявами про страхові виплати шість разів. За його заявами від 07.08.2018 та 14.03.2019 страховою компанією виплачено відшкодування на загальну суму 16 000 грн. Застрахована особа [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . Страхувальник [PERSON] 03.07.2019 звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про страхову виплату у зв`язку зі смертю [PERSON] , однак у задоволенні заяви було відмовлено, оскільки подані документи, а саме лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті, не відповідали вимогам п.п.3.18, 3.19 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженого Наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545 (відсутність будь-яких ідентифікуючих даних щодо медичного закладу, дати, ПІП лікаря, який видав довідку, подані документи не завірено круглою печаткою відповідного медичного закладу). Не погоджуючись з відмовою ПрАТ «СК «ВУСО», [PERSON] 11.02.2020 звернувся до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ «СК «ВУСО» на свою користь 84 000 грн. страхового відшкодування (справа №389/394/20, провадження №2/389/85/20). Рішенням суду від 11.12.2020 у задоволенні позову відмовлено. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 09.06.2021 вказане судове рішення змінено в частині його мотивувальної частини, в решті залишено без змін. Підставою для відмови у задоволенні позову стало те, що [PERSON] не мав права пред`являти позов до відповідача про стягнення на свою користь страхового відшкодування, оскільки не довів, що таке право перейшло від застрахованої особи та вигодонабувача до нього за правом спадкоємства. Як встановлено судом, з даним позовом позивачка звернулася до суду, як спадкоємець [PERSON] . Так, відповідно до ст.1129 ЦК України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах. Якщо страхувальник у договорі особистого страхування призначив особу, до якої має перейти право на одержання страхової виплати у разі його смерті, це право не входить до складу спадщини. Як за законом, так і за умовами п.п.3.1, 3.2 Умов страхування, Полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-18364GA від 06.04.2018, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «ВУСО», право на страхові виплати на випадок смерті застрахованої особи [PERSON] внаслідок хвороби входять до складу спадщини і спадкуються на загальних підставах, а отже належать тому спадкоємцю або спадкоємцям, які прийняли спадщину. З матеріалів спадкової справи №94/2021 вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняв спадкоємець першої черги за законом (ст.1261 ЦК України) - батько померлого [PERSON] (батько позивачки), який проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування №01-40/1125/6 від 09.06.2021, однак за життя не встиг оформити свої спадкові права і також помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняла позивачка. Таким чином, позивачка має право вимоги на здійснення страхового відшкодування на свою користь внаслідок смерті брата [PERSON] , оскільки таке право перейшло від застрахованої особи та вигодонабувача до неї за правом спадкоємства. Правовідносини сторін виникли на підставі договору добровільного страхування. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема, з договорів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У цій справі позивачка обґрунтовувала свій позов тим, що відповідач, в порушення своїх зобов`язань за договором добровільного страхування життя та здоров`я при настанні страхового випаду (смерті застрахованої особи внаслідок захворювання), неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування. Страхування здоров`я на випадок хвороби відноситься до добровільного страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (ст.6 Закону України «Про страхування»). Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування» (далі - Закон)). Відповідно до п.1 ч.1 ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи. У разі, якщо при настанні страхового випадку передбачено регулярні послідовні довічні страхові виплати (страхування довічної пенсії), обов`язковим є передбачення у договорі страхування ризику смерті застрахованої особи протягом періоду між початком дії договору страхування та першою страховою виплатою з числа довічних страхових виплат. В інших випадках передбачення ризику смерті застрахованої особи є обов`язковим протягом всього строку дії договору страхування життя (стаття 6 Закону). Відповідно до ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Згідно з п.3 ч.6 ст.20 Закону страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Тобто страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхової події. Відповідно до ст.8 Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно з п.6.1 полісу добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-18364GA від 06.04.2018 страховими випадками відповідно цього договору і Правил страхування є наступні події, що мали місце під час дії договору страхування, та підтверджені документами, наданими компетентними органами у встановленому законодавством порядку (медичними закладами, судом тощо). Страховими випадками є: смерть застрахованої особи внаслідок захворювання (розмір виплати 100%) (п.6.1.1.); настання у застрахованої особи хвороби, передбаченої додатком №1 до даних Правил страхування та умовами цього договору. Згідно з приміткою до п.6.1.1 страховим випадком вважається смерть застрахованої особи внаслідок виникнення первинного захворювання (або загострення захворювання) в період дії договору страхування, передбаченого додатком 1 до Умов страхування, що настала під час дії договору або протягом 6-ти місяців від дня виникнення (загострення) захворювання. Відповідно до п.1.3.4 Умов страхування страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати у випадках, передбачених розділом 4 Умов страхування. Представник відповідача вважає, що захворювання, внаслідок якого настала смерть застрахованої особи, було вперше виявлене до вступу в дію договору, який, в свою чергу, почав діяти з 08.04.2018, а остаточний діагноз встановлений протягом перших трьох місяців дії договору. Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть №117 від 03.07.2019, [PERSON] помер [INFO] вдома у віці 52 роки. Причиною смерті останнього є злоякісне новоутворення мозку лобно-тім`яної локалізації ліворуч. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого [NUMBER] [PERSON] 07.04.2018 надійшов у стаціонар неврологічного відділення КЗ «Знам`янська лікарня ім.А.В.Лисенка». Діагноз (викладено російською мовою) «объемное образование левой теменной доли, легкий правосторонний гемипарез, сенсорная афазия, эписиндром с фокальными припадками с нарушенным сознанием, гипертоническая болезнь III ст., ГЛЖ, ст.2, р.4. CH 1. Анамнез заболевания: считает себя больным с [INFO] , когда нарушилась речь, отмечалась асимметрия лица, после чего был доставлен в стационар машиной скорой помощи, госпитализирован в неврологическое отделение. 13.03.2018 проведена МРТ головного мозга - заключение: МР-признаки образования левой теменной доли - более вероятна подострая гематома, нельзя исключить neo. 22.03.2018 консультирован нейрохирургом КОБ - диагноз: ОНМК 08.03.2018 (тобто гострі порушення мозкового кровообігу) в форме внутримозгового кровоизлияния слева (14 мл), эписиндром». Згідно з довідкою, виданою КЗ «Знам`янська лікарня ім.А.В.Лисенка» 20.04.2018 за №152, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні даного медичного закладу з 07.04.2018 з діагнозом: об`ємне утворення заднє-лобно-тім`яної області. Сенсо-моторна афазія. Правобічний геміпарез. Епісиндром. Хворий потребує оперативного лікування. З історії хвороби №182758 вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні внутрішньомозкових пухлин ДУ «Інститут нейрохірургії ім.Акад.А.П.Ромоданова НАМН України» з 04.06.2018 до 25.06.2018 з діагнозом: внутрішньомозкова пухлина лобово-тім`яної локалізації (центральні звивини) ліворуч. 14.06.2018 проведено оперативне втручання з тотального видалення пухлини. Розділом 4 Умов страхування передбачені «Причини відмови у страховій виплаті». Так, згідно з п.4.2 не визнаються страховими випадками захворювання та/або смерть внаслідок захворювання, зокрема ті, які були вперше виявлені у застрахованої особи до вступу в дію договору або після його закінчення. Також, відповідно до п.6.2 Полісу, страхове відшкодування не виплачується, якщо діагноз по новоутворенням встановлений протягом перших трьох місяців дії договору. Як вже встановлено судом, електронний поліс добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-18364GA був укладений 06.04.2018 на строк з 07.04.2018 по 06.04.2019, договір почав діяти з 00 год. 00 хв. 08.04.2018. При дослідженні питання про період часу виникнення хвороби у [PERSON] судом встановлено, що захворювання, яке призвело до його смерті, вперше було виявлено 13.03.2018 за наслідками проведення МРТ головного мозку з наданням висновку (викладено російською мовою) «МР-признаки образования левой теменной доли - более вероятна подострая гематома, нельзя исключить neo» (тобто новоутворення), а діагностовано (об`ємне утворення заднє-лобно-тім`яної області) при перебуванні [PERSON] в умовах стаціонарного лікування у КЗ «Знам`янська лікарня ім.А.В.Лисенка» - 07.04.2018, тобто до вступу в дію договору. Остаточний діагноз по новоутворенню - внутрішньомозкова пухлина лобово-тім`яної локалізації (центральні звивини) ліворуч, [PERSON] встановлений 04.06.2018 в умовах стаціонарного лікування у відділенні внутрішньомозкових пухлин ДУ «Інститут нейрохірургії ім.Акад.А.П.Ромоданова НАМН України», тобто протягом перших трьох місяців дії договору. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог та досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що захворювання застрахованої особи дійсно було вперше виявлено та діагностовано до вступу в дію договору, а остаточний діагноз по новоутворенню встановлений протягом перших трьох місяців його дії, тому смерть [PERSON] не є страховим випадком за електронним полісом добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №DNH0HI-18364GA, страхове відшкодування в цьому разі не виплачується. Окремо слід зазначити, що позивачка та її представник як у позові, так і в судовому засіданні вказували на діагноз [PERSON] - «геморрагический инсульт в левой гемисфере», який міститься у виписці із медичної карти №916 та діагностований під час його перебування на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення КЗ «Знам`янська лікарня ім.А.В.Лисенка». Разом з цим, суд вважає слушними доводи представника відповідача, з яких вбачається, що [PERSON] взагалі не міг бути застрахованим, оскільки відповідно до п.п.4.4.2 Умов страхування не можуть бути застрахованими особи, які страждають тяжкими захворюваннями нервової системи, зокрема гостре порушення мозкового кровообігу (інсульт). Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого №916, [PERSON] з 08.03.2018 до 23.03.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні неврологічного відділення КЗ «Знам`янська лікарня ім.А.В.Лисенка» з діагнозом (викладено російською мовою) «геморрагический инсульт в левой гемисфере», а відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1141 [PERSON] з 24.03.2018 до 28.03.2018 знаходився на стаціонарному лікуванні цього ж медичного закладу з діагнозом «ранний восстановительный период геморрагического инсульта в левой гемисфере (08.03.2018)». З огляду на вказану медичну документацію, [PERSON] ще до моменту укладення страхового договору було діагностовано захворювання, яке підпадає під виключення, встановлене умовами договору, а саме п.п.4.4.2 Умов страхування, які були погоджені і прийняті сторонами в момент його укладення. В свою чергу, відповідно до п.п.1.2.2 Умов страхування при укладенні договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. При цьому суд звертає особливу увагу, що встановлений [PERSON] діагноз «геморрагический инсульт в левой гемисфере», на що звертали увагу позивачка та її представник, не є причиною смерті [PERSON] , а тому виникнення цього захворювання в даному випадку не може бути страховою подією та не призводить до виплати страхового відшкодування, що є предметом розгляду даного спору. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є похідними від вимог про стягнення суми страхового відшкодування, беручі до уваги, що судом не встановлено порушення прав позивачки при відмові у виплаті страхового відшкодування, тому вони задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи, що даним судовим рішенням позивачці відмовлено в позові, тому понесені позивачкою судові витрати необхідно віднести на її рахунок.

Outcome: dismissed