Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить суд ухвалити рішення яким в становити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Михайлівка Лебединського району Сумської області Державного акту на право приватної власності на землю серія №047401 від 27 березня 2002р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №898 у відповідності з яким їй були передані у приватну власність земельні ділянки площею 3,78га, 0,45га та 0,17га з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського товарного виробництва і розташовані на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині - Лебединської територіальної громади Сумської області). Визнати за [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Михайлівка Лебединського району Сумської області на земельні ділянки площею 3,7754га кадастровий номер 5922986500:09:002:0146, площею 0,4471га кадастровий номер 5922986500:09:002:0323, площею 0,17га, розташовані на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині - Лебединської територіальної громади Сумської області), які були надані їй у приватну власність на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №047401 від 27 березня 2002р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №898). В судове засідання позивач та представник не з`явилися, представник позивача надав заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги, просить провести розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з`явилася, в наданій заяві зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить провести розгляд справи у її відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд прийшов до такого висновку: [PERSON] народився [INFO] в с.Топар Мічурінського району Кагарлицької області, а його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 30 вересня 1981р. (а.с. 7). Шлюб між батьками позивача був зареєстрований 07 квітня 1962р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 07 квітня 1962р.(а.с. 7). Мати позивача - [PERSON] народися [INFO] , а її батьками являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00038352719 від 02 лютого 2023р. (а.с. 8). Тобто [PERSON] та [PERSON] являються дідом і бабусею позивача. В свою чергу баба позивача - [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується архівними довідками Державного архіву Сумської області від 10 січня 2023р. вих.№Б-85 та від 12 січня 2023р. вих.№Б-86. (а.с. 9,10). Рідною сестрою [PERSON] (бабусі позивача) являється [PERSON] , яка народилася [INFO] в с.Михайлівка Лебединського району Сумської області, а її батьками являються [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 15 грудня 1980р. (а.с. 11). 27 березня 2002р. Михайлівською сільською радою Лебединського району Сумської області на ім`я рідної сестри баби позивача - [PERSON] був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серія І-СМ №047401, у відповідності з який їй були передані у приватну власність 3 земельні ділянки площею 3,78га, 0,45га та 0,17га з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського товарного виробництва і розташовані на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині - Лебединської територіальної громади Сумської області). Даний Державний акт був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №898 (а.с. 12). На даний час за даними інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку уточнені площі 2 з вищевказаних земельних ділянок та присвоєні їм кадастрові номери: площею 3,7754га кадастровий номер 5922986500:09:002:0146; площею 0,4471га кадастровий номер 5922986500:09:002:0323 (а.с. 13,14). [INFO] в с.Михайлівка Лебединського району Сумської області [PERSON] померла, що підтверджується виданим Виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 20 травня 2009р. (а.с. 15) На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею були зареєст-ровані [PERSON] , [INFO] - онук та [PERSON] , [INFO] - не родич, що підтверджується довідкою Михайлівського старостинського округу виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумського району Сумської області від 24 січня 2023р. вих.№18 (а.с. 16). Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли 3 земельні ділянки площею 3,78га, 0,45га та 0,17га з цільовим призначенням - для ведення сільськогосподарського товарного виробництва і розташовані на території Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області (нині - Лебединської територіальної громади Сумської області), які були передані їй у приватну власність на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №047401 від 27 березня 2002р. Згідно ст.1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. За ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спад-щину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно,що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Звернувшись до Лебединської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачеві пояснили, про неможливість видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що у позивача відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №047401 від 27 березня 2002р. Ст. ст.293, 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачена можливість встановлення юридичного факту, що має значення, в судовому порядку. Так, ст.315 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Ст.316 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Так, підтвердженням належності померлій [INFO] в с.Михайлівка Лебединського району Сумської області [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №047401 від 27 березня 2002р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №898 є: сама копія Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №047401 від 27 березня 2002р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №898, виданого на ім`я [PERSON] ; інформація з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо земельних ділянок, з якої вбачається, що власником таких земельних ділянок є саме [PERSON] . Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 Цивільного кодексу України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України). Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Ст.1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 Цивільного кодексу України). Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщи-ни, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно з ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З відомостей щодо спадкової справи від 28.02.23 року за вих. № 249/01-16, що надані державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Сумської області Лисенко В.Ф. (а.с. 35-37) встановлено, що після смерті [PERSON] померлої [INFO] спадкова справа не заводились. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Ст.90 Земельного кодексу України власники земельних ділянок мають право в т.ч. продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Згідно ст.131 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. За ст.1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації . Згідно ч.1 ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. У відповідності зі ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст.317 Цивільного кодексу України). Згідно ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до пункту 3.1. Листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із ст.392 Цивільного кодексу України). Ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п.2 ч.1 ст.176 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна. Згідно витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельних ділянок, щодо яких заявлені позовні вимоги про визнання права власності на них становить 116011,35 грн. (площею 3,7754га), 4428,20 грн. (площею 0,4471га) та 877,20 грн. (площею 0,17га), а їх загальна вартість становить 121 316,75грн. Ст.15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Досліджені в судовому засіданні письмові заяви свідків, зокрема [PERSON] та [PERSON] , з яких встановлено, що вони особисто знали померлу [PERSON] , підтвердили, що вона працювала на ВАТ "Племзавод Михайлівка" і в результаті поювання отримала державний акт на право приватної власності на землю . Крім того, ствердили, що на момент смерті [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом з онуком її рідної сестри - [PERSON] та його родиною, які і провели її поховання. Вивчивши матеріали справи, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки в судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що померлій [PERSON] належав Державний акт на право приватної власності на землю серія І-СМ №047401 від 27 березня 2002р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №898, а також наявні всі підстави для визнання права власності в порядку спадкування на вищевказане майно за [PERSON] .

Outcome: approved