Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обгрунтовуючи свої вимоги заявники вказують, що [INFO] помер їх батько, [PERSON] . На день його смерті, вони були зареєстровані за іншою адресою, але фактично проживали з ним за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою заявники проживали з 14.02.2015р. по 03.01.2022р.(день смерті батька) та продовжують проживати і на цей час. Після смерті батька відкрилася спадщина, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті, вони, як спадкоємці за законом, що прийняли спадщину в порядку ст. 1268 ч.3 ЦК України, шляхом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у лютому 2023 року зателефонували до нотаріальної контори з приводу з`ясування часу прийому для подання заяви про оформлення спадщини та видачі їм свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] . Проте їм було повідомлено, що у вчиненні нотаріальної дії буде відмовлено, оскільки на день смерті батька - [PERSON] , з підстав відсутності документів на підтвердження факту прийняття спадщини шляхом проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і спадкодавець і спадкоємці мали зареєстроване місце проживання відмінне від фактичного, за різними адресами. У зв`язку з чим, заявники змушені звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання разом із батьком на день його смерті. Ухвалою суду від 07 березня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. В судове засідання заявники [PERSON] та [PERSON] не з`явилася. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. В судове засідання заінтересована особа не з`явився. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , яке видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 30. [PERSON] та [PERSON] є рідними доньками померлого [PERSON] , про що свідчать свідоцтво про їх народження. Таким чином, в силу положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України та ч. 1 ст. 1266 ЦК України, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцем першої черги після померлого батька [PERSON] . З метою оформлення спадщини після померлої батька, заявники звернулися до нотаріальної контори з метою подати документи про прийняття спадщини після померлого батька, але їм було відмовлено через те, що на день смерті [PERSON] , з підстав відсутності документів на підтвердження факту прийняття спадщини шляхом проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а спадкодавець і спадкоємці мали зареєстроване місце проживання відмінне від фактичного, за різними адресами. Надані суду письмові доказаи, зокрема акт про встановлення місця проживання [PERSON] та [PERSON] від 09.02.2023 року, а також відсутність даних про наявність спору про право, суд дійшов висновку, що факт проживання [PERSON] та [PERSON] на день смерті [PERSON] є доведеним.

Outcome: approved