Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

12 вересня 2022 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернулось до Попільнянського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) з вимогами стягнути з відповідачів заборгованість за договором від 12 травня 2016 року в розмірі 14829 гривень 60 копійок. Позов обґрунтовувався тим, що [PERSON] (далі - Позичальник) звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 12.05.2016 року. 14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), про що у додатках надаємо копії сторінок виписки та копії сторінок статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Заявою Позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, Позичальнику було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку, яка додається до позову) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02 січня 2020 року. Позивачем 22 травня 2021 року була направлена претензія кредитора до Броварської районної державної нотаріальної контори, та 07.06.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем (ями) померлого Позичальника є Відповідачі - [PERSON] , [PERSON] . 26 липня 2021 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 12.05.2016 року становить 14829.60 грн.. Посилаючись на те, що Відповідачі прийняли спадщину, до якої входять у тому числі і кредитні зобов`язання спадкодавця, і спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, Відповідачі зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, у зв`язку з чим банк звернувся до суду із вказаним позовом. 14 вересня 2022 року ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі №288/1565/22, в загальному позовному провадженні, задоволено клопотання позивача - витребувано від Броварської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] . В\~судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, спираючись на обставини викладені в позовній заяві.\~ В судовому засіданні представник Відповідача 1 повністю заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила судове засідання та судові дебати по справи проводити без її участі, щодо позову заперечує, просить відмовити у його задоволенні. /а.с.241/ 18 жовтня 2022 року від представника відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. /а.с.119-120/ 07 листопада 2022 року представник АТ КБ «ПриватБанк» подав до суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі, зазначивши, що спадкоємцям було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. В законознавстві не має обов`язку Банка списувати заборгованість за кредитним договором. АТ КБ «ПриватБанк» надав суду докази щодо наявності заборгованості у Позичальника за Договором, відповідачі в свою чергу не спростували докази надані Банком щодо цього факту. /а.с.139-141/ Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, вислухавши учасників процесу, суд дійшов наступних висновків. 12 травня 2016 року між АТ КБ\~«ПриватБанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. /а.с. 26/ У вищевказаній анкеті - заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Із довідки банку слідує, що [PERSON] банком надавалися три кредитні картки: із терміном дії останньої травня 2022 року. /а.с.80/ Також у\~матеріалах справи\~міститься довідка\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~кредитної карти,\~оформленої на\~ [PERSON] \~у якій\~відображено зміну\~кредитного ліміта\~в період\~із 07\~липня 2016\~року по\~17\~січня 2020\~року. Так,\~07\~липня 2016\~року кредитний\~ліміт був\~установлений у\~розмірі 0,00\~грн; 04\~лютого 2019\~року кредитний\~ліміт збільшився\~до 5\~000\~грн;\~10\~квітня 2019\~року кредитний\~ліміт збільшився\~до 10000\~грн;\~25\~червня 2019\~року кредитний\~ліміт збільшився\~до 12000\~грн; 12\~липня 2019\~року кредитний\~ліміт збільшився\~до 15000\~грн;\~17\~січня 2020\~року кредитний ліміт був зменшений до 0,00 грн. /а.с.25/ Надання позичальнику коштів банком підтверджується також випискою за договором, у якій відображено встановлення вищевказаних кредитних лімітів та рух коштів за картками, тобто користування позичальником коштами, що були надані кредитором. /а.с.15-24/ Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . /а.с.83/ Згідно з наданим банком розрахунком, станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 12.05.2016 року становить 14829 гривень, яка складається з наступного: 14829 гривень - заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0.00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 14829 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0.00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. /а.с.13-14/ 11 травня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» направив до Броварської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку статті 1281 ЦК України про включення кредиторських вимог банку щодо померлого боржника [PERSON] у розмірі 14829 гривень в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком. /а.с.85/ На підтвердження надіслання даної претензії до Броварської районної державної нотаріальної контори позивач надав Реєстр згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензії кредитора з копією фіскального чеку ДД ПАТ «УКРПОШТА» від 22.05.2021. /а.с. 84/ 03 червня 2021 року державний нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори Юхта Л.М. повідомив, що претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» від 11 травня 2021 року долучена до матеріалів спадкової справи після померлого [PERSON] /а.с.86/ 26 липня 2021 року АТ Комерційний банк «ПриватБанк» за вих. №SAMDNWFC00026027661 направило на адресу [PERSON] та [PERSON] лист - претензію щодо необхідності сплати заборгованості за кредитним договором. /а.с. 87-88/ У відповідності до копії спадкової справи №363/2020, наданої Броварською районною державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 14 вересня 2022 року, 30 червня 2020 року на підставі заяви дружини померлого [PERSON] було заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] . Також 30 червня 2021 року за № 1194 надійшла заява про прийняття спадщини за законом від матері померлого [PERSON] . Заяв про прийняття спадщини від інших можливих спадкоємців не надходило. Свідоцтва про спадщину не видавались./а.с.200-213/ Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 1 частини першої статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5 статті 1268 ЦК України). Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно зі статтею 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника. Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 295/15702/20. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що 12 травня 2016 року між АТ КБ\~«ПриватБанк» та [PERSON] , було укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Станом на день смерті [PERSON] його заборгованість перед позивачем становила 14829 грн. Броварською районною державною нотаріальною конторою 30 червня 2020 року заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] . Особами, які звернулися із заявами про прийняття спадщини є: [PERSON] та [PERSON] . Відомості про наявність спадкового майна, в спадковій справі відсутні. З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкоємцями [PERSON] є також діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2021 року (справа №202/7691/17), зазначено, що «при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою\~статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої\~статті 1281 ЦК України\~кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених\~статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої\~статті 1282 ЦК України. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року (справа №496/4363/15-ц), від 15 липня 2020 року (справа №645/1566/16-ц), від 04 березня 2020 року (справа №2609/30529/12)». При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Вказаного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, від 05 жовтня 2022 року у справі №521/10631/20 та постанові від 26 жовтня 2022 року в справі №336/437/21. Відповідно до положень частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частинами п`ятою - сьомою\~статті 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга\~статті 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В матеріалах\~справи відсутні\~докази на підтвердження\~наявності у\~спадкодавця рухомого\~та/або\~нерухомого майна,\~вартості такого\~майна,\~одержаного Відповідачами у спадщину після смерті позичальника [PERSON] , в межах вартості якого у відповідачів виникає обов`язок задовольнити вимоги кредитора згідно ст.1282 ЦК України. Позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові по справі №320/6489/16-ц від 21 серпня 2019 року. Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, а також того що відповідачі отримали від нього будь-яке майно у спадщину. Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано було довести ті обставини, на які воно посилалося як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, однак з дотриманням правил та процедур, встановлених\~ЦПК України, чого зроблено не було. Суд звертає увагу, що диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, у тому числі щодо витребування доказів, відповідно до приписів статті 81 ЦПК України не скористався. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги\~акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»\~є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). В силу приписів статті 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог, судові витрати з відповідача не стягуються. Представник відповідача 1 у відзиві на позов, просив стягнути з позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Пунктом 1,\~2\~частини другої\~статті 137\~ЦПК України\~визначено,\~що за\~результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для\~цілей\~розподілу судових\~витрат: розмір витрат\~на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в\~тому\~числі гонорару\~адвоката\~за\~представництво в\~суді\~та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі\~справою,\~включаючи\~підготовку\~до її\~розгляду,\~збір\~доказів тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що\~сплачена\~або підлягає\~сплаті\~відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (частина третя статті 137 ЦПК України) Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України). До матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги від 28 вересня 2022 року, укладений між адвокатом Кобилецьким Вячеславом Вікторовичем, що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю виданого Київською міською кваліфікаційно дисциплінарною комісією адвокатури № 5185 від 29.08.2012 та Сальніковою Оленою Кирилівною, ордер серії АА № 1243381 на надання правової допомоги від 16.06.2021. /а.с.128-129, 182/ Також, адвокатом надано звіт про виконання доручення за договором про надання правової допомоги від 14 лютого 2023 року, згідно якого адвокатом виконано наступні роботи: - вивчення матеріалів позовної заяви та аналіз чинного законодавства та судової практики ВС щодо суті позовних вимог (2 години); - підготовка відзиву на позовну заяву, збір, систематизація та засвідчення доказів (3,5 години); - підготовка додаткових пояснень та інших процесуальних документів (1 година); - представництво інтересів в суді, участь в судових засіданнях (3 години). Всього виконано робіт об`ємом 9,5 годин. За погодженням сторін, гонорар адвоката визначається з розрахунку 1800,00 гривень за годину роботи. Загальна вартість наданої правової допомоги складає 17100 гривень. /а.с.183/ Представник Позивача в судовому засіданні заявив клопотання в якому просив відмовити в задоволенні заяви щодо компенсації витрат на оплату послуг адвоката. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є\~формою винагороди\~адвоката за\~здійснення захисту,\~представництва та\~надання інших\~видів правової\~допомоги клієнту.\~Порядок обчислення\~гонорару (фіксований\~розмір,\~погодинна оплата),\~підстави для\~зміни розміру\~гонорару,\~порядок його\~сплати,\~умови повернення\~тощо визначаються\~в договорі\~про надання\~правової допомоги.\~При встановленні\~розміру гонорару\~враховуються складність\~справи,\~кваліфікація і\~досвід адвоката,\~фінансовий стан\~клієнта та\~інші істотні\~обставини.\~Гонорар має\~бути розумним\~та враховувати\~витрачений адвокатом\~час (стаття\~30 зазначеного Закону). Частиною четвертою,\~п`ятою статті\~137\~ЦПК України\~визначено,\~що розмір\~витрат на\~оплату послуг\~адвоката\~має\~бути співмірним\~із: 1)\~складністю справи\~та\~виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом\~послуг та\~виконаних\~робіт; 4)\~ціною\~позову та\~(або)\~значенням\~справи\~для сторони,\~в\~тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони\~або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. В постанові Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 визначено, що суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Представник Позивача скористався своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та вказав, що розмір гонорару є завищеним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що виходячи із тривалості зайнятості адвоката у судових засіданнях, заявлених ним клопотань, складності справи, ціни позову та задоволених позовних вимог, розмір витрат на оплату послуг адвоката та враховуючи заявлене представником Позивача клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, заявлена представником Відповідача 1 сума витрат на правову допомогу в розмірі - 17100 гривень, підлягає зменшенню та встановлюється судом в розмірі: 10000 гривень. Таким чином, позов в частині заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.

Outcome: approved