Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 28 жовтня 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи», позивач) звернулося з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк», банк) та [PERSON] укладений кредитний договір № 2615/0908/71-085, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 170 000 доларів США з кінцевим строком повернення до 30 вересня 2038 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних. Поручителем за кредитними зобов`язаннями [PERSON] є [PERSON] відповідно до укладеного з ВАТ «Сведбанк» договору поруки від 30 вересня 2008 року. Позивач вказує, що у листопаді 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило права вимоги за укладеним з [PERSON] кредитним договором і договорами забезпечення до нього Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), яке в свою чергу відступило набуті права вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи». [PERSON] порушив взяті на себе кредитні зобов`язання, припинив здійснювати платежі у рахунок погашення боргу, у зв`язку з чим у жовтні 2014 року позивач звернувся до позичальника і поручителя з вимогою про дострокове повернення всієї суми заборгованості за кредитом, нарахованих процентів і неустойки, що станом на 16 вересня 2014 року складає 3 898 895,37 грн, із яких: заборгованості за кредитом 159 651,00 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) - 2 073 574,33 грн; заборгованості за процентами - 98 704,98 доларів США, що за курсом НБУ - 1 281 997,06 грн; пеня - 118 005,32 доларів США, що за курсом НБУ -543 323,98 грн. Оскільки вимога про дострокове повернення кредиту, сплату процентів і пені добровільно не виконана, ТОВ «Кредитні ініціативи» просить суд стягнути заборгованість у розмірі 3 898 895,37 грн з позичальника і поручителя солідарно. Відповідач [PERSON] 14 квітня 2021 року подав відзив на позовну заяву ТОВ «Кредитні ініціативи» у якому просить відмовити у його задоволенні. У відзиві відповідач зазначив, що товариство 24 квітня 2013 року направило йому вимогу про усунення порушень за кредитним договором, у якому просило повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції, а 01 червня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до нього про звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд першої інстанції звернув стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості у розмірі 287 319,01 доларів США, що за курсом НБУ - 2 296 540,84 грн. У свою чергу, суд апеляційної інстанції частково скасував рішення суду першої інстанції, визначивши суму заборгованості у розмірі 2 102 652,08 грн. При цьому відповідач вказує, що у ТОВ «Кредитні ініціативи» відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, яка визначена станом на 16 вересня 2014 року, оскільки дія кредитного договору від 30 вересня 2008 року припинилася з 25 квітня 2013 року, з моменту направлення вимоги про дострокове стягнення всієї заборгованості, що встановлено судовим рішенням. Оскільки позивач погодився із сумою заборгованості, визначеної судовим рішенням, тому відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, яка нарахована станом на 16 вересня 2014 року. Крім того, матеріали справи не містять доказів, що підтверджують правонаступництво і наявність права вимоги за споживчим кредитним договором від 30 вересня 2008 року у ТОВ «Кредитні ініціативи». Позивач не надав доказів про порушення його прав. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила задовольнити позовні вимоги та стягнути суму боргу саме у гривні. Крім того, представник пояснила, що судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не виконано. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представники відповідача у судовому засідання заперечували проти задоволення позову, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. ? 30 червня 2015 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва позов ТОВ «Кредитні ініціатив» до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 898 895,37 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат /т. 1, а.с.168-172/ ? 23 грудня 2015 року рішенням Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року у частині задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. /т. 1, а.с.242-244/ ? 10 жовтня 2018 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2015 року у частині вирішення позовних вимог, пред`явлених ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] скасовано, справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції /т. 2, а.с.63-69/ ? 05 березня 2019 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю. С., з урахуванням ухвали судді Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року про виправлення описки, прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення боргу, призначено підготовче судове засідання /т. 2, а.с. 73-74, 86/ ? У листопаді 2019 року представник ТОВ «Кредитні ініціативи» подав до суду клопотання про зупинення провадження /т. 2, а.с.103-105/ ? 11 листопад 2019 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва зупинено провадження у цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 753/22367/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (далі - ПАТ «Омега Банк») про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору /т. 2, а.с. 107-108/ ? 11 листопада 2019 року від [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів /т. 2, а.с. 114-116/ ? 29 грудня 2020 року представник позивача подав клопотання про поновлення провадження /том 2, а.с. 117/ ? 29 грудня 2020 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у справі /том 2, а.с. 126/ ? 14 квітня 2021 року відповідач подав клопотання про залучення до участі у справі третьою осою ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та про витребування доказів щодо набуття права вимоги /том 2, а.с. 128-129/ ? 14 квітня 2021 року відповідач подав клопотання про долучення письмових доказів - висновок експерта /том 2. а.с. 151-154/ ? 14 квітня 2021 року відповідач подав відзив на позов /т. 2, а.с. 157-161/ ? 14 квітня 2021 року протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні клопотання про залучення у якості третьої особи ТОВ «ФК «Вектор Плюс», відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи висновку експерта, поновлено строк на подання відповідачем відзиву до суду, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів /т. 2, а.с. 17-172/ ? 14 квітня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва закрито підготовче засідання, призначено справу до розгляду по суті. Задоволено клопотання представника відповідача, витребувано у позивача оригінал договору факторингу для огляду у судовому засіданні /т. 2, а.с. 174-175/ ? 15 листопада 2021 року відповідач подав заяву про визнання позивача неналежною стороною у спорі /т. 2, а.с. 189-191/ ? 15 листопад 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкладено судове засідання, визнано явку представника позивача обов`язковою. Витребувано у позивача для огляду у судовому засіданні оригінал договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» до ТОВ «Кредитні ініціативи», та реєстр заборгованості боржників та купівельну ціну до договору факторингу від 28 листопад 2012 року /т. 2, а.с. 194-195/ ? 29 листопад 2022 року представник позивача надав письмові пояснення щодо надання оригіналу договору факторингу для огляду у судовому засіданні з додатками /т. 2, а.с. 223-227/. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Судом установлено, що 30 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 2615/0908/71-085, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 170 000 доларів США з кінцевим строком повернення до 30 вересня 2038 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, а позичальник зобов`язався у строк та на умовах, визначених договором, повернути кредит і сплатити проценти (пункти 1.1., 1.3 кредитного договору) (том 1, а.с. 5-11). На виконання умов договору, ВАТ «Сведбанк» конвертувало кредитні кошти у національну валюту і перерахувало Товариству з обмеженою відповідальністю «Монтажспецстрой» як оплату за договором купівлі-продажу трикімнатної квартири [ADDRESS] (пункти 1.2, 1.4 кредитного договору). Сторони погодили, що погашення кредиту, сплата процентів і комісій здійснюється позичальником щомісяця фіксованими платежами у сумі 473 доларів США до 10 числа кожного місяця (додаток № 1 до кредитного договору). Відповідно до пунктів 3.9, 3.10 кредитного договору у разі порушення позичальником строків здійснення платежів, встановлених договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов`язаний виконати зазначені зобов`язання. Про дострокове повернення кредиту та сплату процентів банк направляє позичальнику вимогу, яка підлягає виконанню протягом тридцяти днів з моменту її надіслання. Згідно з пунктом 10.11 кредитного договору строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року, у справі № 757/16507/15 за позовом [PERSON] до ПАТ «Омега Банк», ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи», третя особа - Національний банк України, про захист прав споживачів у задоволенні позову відмовлено. Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2016 року та постанову Апеляційного суду Київської області від 28 серпня 2018 року - без змін. У рішенні суду першої інстанції встановлено наступне: 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладений договір факторингу № 15, за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі. Після переходу прав вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому; Пунктом 2.6 вказаного договору факторингу передбачено, що наступне відступлення фактором прав вимоги до боржників можливе лише з дозволу (погодження) Спостережної ради ПАТ «Сведбанк»; Відповідно до виписки з протоколу засідання Спостережної ради ПАТ «Сведбанк» від 20 листопада 2012 року № 19 (пункт 4 протоколу) підтверджується, що Спостережною радою було надано дозвіл компанії групи «Укрборг» (до складу якої входить ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), що придбає права вимоги згідно з цим рішенням, на наступний продаж (відступлення) прав вимоги заборгованості до боржників (як в цілому так і будь-якої її частини) ТОВ «Кредитні ініціативи; 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за умовами якого клієнт (ТОВ «ФК «Вектор Плюс») відступає фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі. Після переходу прав вимоги заборгованості фактор має право нараховувати, як новий кредитор, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі відносно боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. Отже, суди встановили, що внаслідок укладення договорів факторингу відбулась зміна кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача/іпотекодержателя за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 2615/0908/71-085, позичальником згідно з яким є [PERSON] » (том 3, а.с. 232-243). На момент набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» прав кредитора у зобов`язанні, заборгованість [PERSON] за кредитом склала 159 651,00 доларів США, за процентами - 64 839,95 доларів США, пеня - 48 919,33 грн (том 3, а.с. 131). 25 квітня 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до [PERSON] з повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні та з вимогою про повернення заборгованості за кредитом, яка утворилася станом на 01 березня 2013 року у розмірі 287 319,01 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 296 540,84 грн, протягом 30 днів з дня отримання вимоги (том 1, а.с. 107). Із рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року у справі № 753/9043/13-ц за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлено, що у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 2615/0908/71-085 у розмірі 2 296 540,84 грн (яка станом на 1 березня 2013 року складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 159 651 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 276 090,44 грн; заборгованості за процентами у розмірі 559 472,83 грн; заборгованості за пенею у розмірі 460 977,57 грн) звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 2615/0908/71-085/Z-85 від 30 вересня 2008 року - трикімнатну квартиру [ADDRESS] (том 4, а.с. 8-11). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 20 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року скасовано у частині визначення розміру пені та ухвалено у цій частині нове рішення, відповідно до якого за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, підлягають задоволенню вимоги кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» про стягнення заборгованості у розмірі 2 102 652,08 грн, яка станом на 01 березня 2013 року складається із: заборгованості за кредитом - 1 276 090,44 грн, заборгованості за процентами - 559 472,83 грн, пені -267 088,81 грн (том 4, а.с. 12-17). Із розрахунку, наданого позивачем встановлено, що станом на 16 вересня 2014 року заборгованість за кредитним договором № 2615/0908/71-085 становить 376 361,30 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 4 888 244,55 грн, і складається із: заборгованості за кредитом у сумі 159 651,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 2 073 574,33 грн; заборгованості за процентами у сумі 98 704,98 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 281 997,06 грн; пені у сумі 118 005,32 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1 532 673,16 грн (том 1, а.с.19). 02 жовтня 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до [PERSON] і [PERSON] із повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні та з вимогою про дострокове повернення усієї суми кредиту, сплату процентів за користування кредитом і неустойки, яка утворилась станом на 16 вересня 2014 року, у загальному розмірі 376 361,30 доларів США протягом 30 днів з дня отримання вимоги (том 1, а.с. 23-28). Крім того, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2018 року у справі № 753/22367/17 задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Омега Банк» та визнано недійсним кредитний договір від 30 вересня 2008 року № 2615/0908/71-085, підписаний між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк» та [PERSON] . Однак, постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи», заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Омега Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору від 30 вересня 2008 року відмовлено. Постановою Верховного Суду від 05 жовтня 2021 року касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2020 року - без змін (том 4, а.с. 1-6). Вислухавши представників сторін, вивчивши подані докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з огляду на таке. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами кредитного договору (пункти 3.9, 3.10 кредитного договору) за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк, позивач як правонаступник ВАТ «Сведбанк», використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку за рахунок переданого в іпотеку майна. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) вказала, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вимог на підставі частини другої статті 625 ЦК України позивач не заявив. Крім того, суд, з урахуванням приписів частини першої статті 417 ЦПК України, встановив: - рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2013 року і рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідач не виконав; - розмір заборгованості за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 2615/0908/71-085Ю, яка підлягає стягненню з позичальника [PERSON] з урахуванням принципу диспозитивності судового процесу (у частині стягнення заборгованості у національній валюті України - гривні) на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», яка утворилася станом на 01 березня 2013 року становить 2 102 652,08 грн, із яких: 1 276 090.44 грн - кредитна заборгованість; 559 472,83 грн - заборгованість за процентами; 267 088,81 грн - пеня, що підтверджено судовими рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на вказане, суд відхиляє посилання позивача щодо збільшення суми заборгованості, визначеної за рахунок продовження нарахування банком процентів за користування кредитними коштами та пені до погашення позивачем заборгованості, оскільки це суперечать умовам кредитного договору від 30 вересня 2008 року та висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) щодо застосування положень частини другої статті 1050 ЦК України. З огляду на вказане вище у сукупності, встановивши, що [PERSON] не виконав рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Кредитні ініціативи» та стягнення на його користь з позичальника [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі, визначеному судовим рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки станом на 01 березня 2013 року - 2 102 652,08 грн, із яких: 1 276 090.44 грн - кредитна заборгованість; 559 472,83 грн - заборгованість за процентами; 267 088,81 грн - пеня. При цьому суд зазначає, що з урахуванням приписів частини четвертої статті 82 ЦПК України встановлено, що внаслідок укладення договорів факторингу між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК « Вектор Плюс» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і «ТОВ «Кредитні ініціативи» відбулась зміна кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача/іпотекодержателя за кредитним договором від 30 вересня 2008 року № 2615/0908/71-085, позичальником згідно з яким є [PERSON] . Отже, твердження сторони відповідача про відсутність договірних відносин між [PERSON] та ТОВ «Кредитні ініціативи» з тих підстав, що позивач не надав суду оригінал документів, що підтверджують факт переходу права вимоги від ВАТ «Сведбанк» до позивача, на увагу не заслуговують. Крім того, на виконання вимог ухвали від 14 квітня 2021 року, представником позивача було надано для огляду оригінали витребуваних судом доказів, які суд оглянув 02 лютого 2023 року в судовому засіданні. VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Звернувшись з позов до суду, ТОВ «Кредитні ініціативи сплатило судовий збір у розмірі 3 654,00 грн, до суду касаційної інстанції - 2 5557,80 грн, всього - 6 211,80 грн. Таким чином, з [PERSON] на корить ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 354,37 грн (54 % від задоволеної суми). Крім того, відповідач сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 627,00 грн. Тобто, з позивача на користь відповідача слід стягнути 288,42 грн (46 % від суми на яку зменшено вимоги). З урахуванням положень частини 10 статті 141 ЦПК України та часткового задоволення позову, з урахуванням необхідності покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на корить позивача слід стягнути 3 065,95 грн судового збору, сплаченого за подачу позову та касаційної карги. На підставі викладеного та

Outcome: partial