Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить постановити рішення, яким виключити з актового запису №596 від 26 жовтня 2017 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, жителя с. Долішнє Стрийського району Львівської області, як про батька дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликався на те, що 26.10.2017 Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області була проведена реєстрація актів цивільного стану та видано свідоцтво про народження [PERSON] , що народилась [INFO] , про що внесено актовий запис №596. 03.04.2018 на підставі його заяви про визнання батьківства реєстратором Стрийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області було внесено відомості до актового запису і у свідоцтво про народження [PERSON] у графу «батько» вписано його ім`я, прізвище та по батькові. Ім`я та прізвище дитини залишено без змін. По батькові дитини змінено з [PERSON] на [PERSON] . 18.07.20202 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] . Нещодавно він дізнався від [PERSON] , що не являється батьком [PERSON] . Тому вони добровільно погодились на проведення ДНК - дослідження. 11.01.2023 медична лабораторія « Ескулаб » дала заключення молекулярно -генетичного дослідження. Результати тесту ДНК показали, що батьківство не підтверджується. У момент реєстрації його як батька дитини він не знав, що не є біологічним батьком [PERSON] . Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позов не скористалась. Подала заяву про визнання позовних вимог, згідно якої позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. У вказаній заяві вказала, що у період стосунків з [PERSON] вона мала нетривалі близькі стосунки з іншим мужчиною. У момент реєстрації [PERSON] як батька дитини - він не знав, що не є біологічним батьком [PERSON] . ДНК - дослідження на яке вони з позивачем погодились добровільно - підтверджує відсутність кровного споріднення між позивачем та донькою [PERSON] . Також вказала, що 18.07.20202 вона уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище [PERSON] , чоловік бажає удочерити доньку [PERSON] та виховувати як свою рідну дитину. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст.174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 лютого 2023 року головуючим суддею у справі визначено суддю Янів Н.М. /а.с.15/ Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 лютого 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 13.03.2023. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву, пояснень та доказів у справі /а.с. 18/. 13.03.2023 ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 06.04.2023 /а.с.21/ 06.04.2022 ухвалою суду справу призначено до судового розгляду на 08.05.2023./а.с.34/ Розгляд справи по суті відбувся 08.05.2023. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просив розглядати справу у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву згідно якої просила проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності відповідача. Позовні вимоги визнають у повному обсязі та у найкращих інтересах дитини просить провести розгляд справи у найкоротші строки. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши відсутність з боку сторін заяв про врегулювання спору, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги е та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задоволити з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Львівській області 03.04.2018 [PERSON] народилась [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 596. Батьками такої записано [PERSON] та [PERSON] ./а.с.6/ З копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень сформованого 11.04.2018 вбачається, що 03.04.2018 реєстратором Стрийського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області на підставі заяви [PERSON] від 29.03.2018 було внесено зміни до актового запису № 596, зокрема змінено відомості про дитину, згідно яких [PERSON] змінено на [PERSON] , та відомості про батька: Єдинак змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] , [PERSON] змінено на [PERSON] . З копії молекулярно-генетичного дослідження № 553272Є проведеного медичною лабораторією «Ексулаб» 11.01.2023 про наявність родинного споріднення між [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] вбачається, що батьківство не підтверджується, у 4 досліджуваних локусах не виявлено спільних алеїв. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] 18.07.2020 зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №167 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2020. Після держаної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Нормами ст. 125 СК України встановлено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Сімейний кодекс України встановлює право особи оспорити своє батьківство. Нормами ст. 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122, 124,126 і 127 Сімейного кодексу України має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до ч. 1 ст. 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено наступне: «судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.» Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). У Постанові від 14.06.2021р. по справі № 532/1348/19 Верховний Суд дійшов наступних висновків: «Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України, на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач у момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 березня 2020 року у справі N 606/2142/18 (провадження N 61- 19502св19), та від 06 травня 2020 року у справі N 641/2867/17-ц (провадження N 61-38660св18). Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог шляхом надання доказів є однією з основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом при дослідженні матеріалів справи встановлено, що запис про батька дитини [PERSON] у актовому записі про народження зроблений на підставі заяви позивача [PERSON] про визнання батьківства, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень. Згідно результату молекулярно-генетичного дослідження проведеного медичною лабораторією «Ексулаб» 11.01.2023 батьківство [PERSON] [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] не підтвердвердилось. Відповідач [PERSON] мати дитини [PERSON] дані обставини визнає і таким чином підтвердила відсутність кровного споріднення між дитиною та відповідачем, що підтверджується її письмовою заявою, визнала позовні вимоги тим самим визнавши і всі обставини, на які посилається позивач. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З урахуванням викладених обставин, на підставі досліджених доказів, встановивши те, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , про що йому стало відомо після проведення молекулярно - генетичного дослідження ДНК та ураховуючи відсутність належних та допустимих доказів того, що позивач у момент реєстрації народження дитини знав, що не є біологічним батьком [PERSON] суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо виключення його з актового запису відомостей про батька [PERSON] , [INFO] ..

Outcome: approved