Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

13 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Обґрунтовано позов тим, що позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . Відповідач був зареєстрований і проживав у вказаній квартирі як член сім`ї наймача. Однак, у 1984 році відповідач добровільно виїхав з квартири та з цього часу має інше місце проживання. Відповідач бажання проживати за місцем реєстрації не виявляв, не вселявся в квартиру та не користувався нею, комунальні послуги не сплачував, участі в утриманні житла не брав. При цьому, позивач не перешкоджала відповідачу у користуванні квартирою. Також, особистих речей відповідача в квартирі немає, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позов вони підтримують та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду та була надана позивачу для проживання з сім`єю в складі трьох осіб на підставі ордера № 2501, виданого згідно з рішенням виконкому Новозаводської районної Ради депутатів трудящих міста Чернігова від 26 квітня 1979 року № 57 (а.с. 7, 9). У вказаній квартирі, крім позивача, зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 06 квітня 2023 року № 1752, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради (а.с. 6). Згідно з актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 03 квітня 2023 року, який підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , у присутності майстра відділу з експлуатації житлового фонду, елементів благоустрою і санітарного утримання будинків та прибудинкової території Комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради, [PERSON] , 1964 року народження, за місцем реєстрації не проживає з 1984 року (а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до\~статті 47\~Конституції України\~кожен має\~право на\~житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Глава 2 Житлового кодексу України передбачає норми, які регулюють користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~61\~Житлового кодексу\~України користування\~жилим приміщенням\~у будинках\~державного і\~громадського житлового\~фонду здійснюється\~відповідно до\~договору найму\~жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Нормами частини першої статті 63 Житлового кодексу України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Відповідно до частин першої, другої статті 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно із частиною першою статті 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи норми законодавства, а також те, що відповідач більше шести місяців за місцем реєстрації не проживає, житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, беручи до уваги, що поважних причин відсутності відповідача за адресою його реєстрації при розгляді справи не було встановлено, а тому відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved