Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

03 березня 2023 року до суду звернулось ТОВ «Кредитсервіс» з позовом до [PERSON] про захист порушеного права кредитора шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 серпня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 210811-001, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 44 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності і платності строком до 11 серпня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та комісії. Також умовами договору було визначено, що погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків за його користування буде здійснюватися щомісячними платежами у порядку відповідно до умов договору. Взяті на себе зобов`язання кредитодавець виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Відповідач належним чином умови договору припинив виконувати, заборгованість за кредитом та нараховані відсотки за користування кредитними коштами у встановленому договором порядку не погашає. Станом на 22.12.2022 року непогашена заборгованість відповідача за кредитним договором № 210811-001 від 11 серпня 2021 року становить 100\~100,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 44 000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами 52\~800,00 гривень та строкова заборгованість за процентами 3\~300,00 гривень. 17 січня 2023 року за місцем проживання та місцем реєстрації боржника кредитодавцем позичальнику були направлені вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості та нарахованих відсотків, проте відповідач борг не повернув. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на користь кредитодавця заборгованість за кредитними договором у загальному розмірі 100\~100,00 гривень а також, понесені банком судові витрати у вигляді сплати судового збору у сумі 2 684,00 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 7\~000 грн. Ухвалою суду від 22.03.2023 року було провадження по справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час та місце проведення засідання належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позовну заяву не надіслав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що 11 серпня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 210811-001, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Q38958. Відповідно до положень Договору кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 44 000,00 гривень. Договором погоджено, що погашення кредитної заборгованості здійснюється щомісячними платежами до 11 числа кожного місяця включно. Плата за користування кредитом складає 7,5 % в місяць від початкової суми кредиту, а реальна річна процента ставка становить 97,5 %. Крім щомісячних процентів, стягується разовий процент у розмір 7,5 % від початкової суми кредиту. Разовий процент стягується із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок відповідача. Відповідач, в свою чергу, зобов`язаний повернути кредит та здійснити плату за його користування до 11 серпня 2022 року, але, в будь-якому разі, договір діє до повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 40\~700,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1734 від 11 серпня 2021 року про перерахунок суми кредиту на визначений в кредитному договорі рахунок, з вирахуванням комісії 7,5 % за оформлення кредиту у розмірі 3\~300,00 грн. Проте, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання та не дотримується терміну повернення наданого йому кредиту. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адреси місця реєстрації та місця проживання відповідача досудову вимогу № 2022/1085 від 28 грудня 2022 року, що підтверджується описами вкладення у лист та витягами із сайту Укрпошти за номерами відправлень № 0209426791974 та № 0209426791982, однак заборгованість не була сплачена. Згідно з наданим розрахунком, у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 22 грудня 2022 року утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 100\~100,00 грн., з яких: 44\~000,00 грн. сума заборгованості по тілу кредиту та 56\~100,00 сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї\~глави,\~якщо інше\~не встановлено\~цим параграфом\~і не\~випливає із\~суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 210811-001 від 11 серпня 2021 року яка станом на 22.12.2022 року становить 100 100,00 гривень, з яких: 44\~000,00 грн. сума заборгованості по тілу кредиту та 56\~100,00 сума заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом. Окрім того, у своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати, які складаються із суми судового збору у розмірі 2\~684,00 грн. та витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7\~000,00 грн. Згідно положень ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, а також витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAlliance Limited» проти України» (п. 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, представником позивача надано до суду копію договору про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023 року, копію акту приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 31.01.2023 року та копію акту приймання-передачі наданої правової допомоги із описом наданих послуг № 5 від 05.02.2023 року за Договором про надання правової допомоги № 25-01/2023 від 25.01.2023 року, вартість наданих послуг за даним актом становить 7\~000,00 грн. Судом встановлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок таких витрат поданий представником відповідача вчасно, їх розмір належним чином підтверджено відповідними документами, а тому, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Окрім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2\~684,00 грн., сплата якого підтверджується проведеною банком платіжною інструкцією № 1332 від 19.01.2023 року. На підставі висланого,

Outcome: approved