Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

22 листопада 2022 року на адресу суду надійшла позовна заява від 21 листопада 2022 року про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що 20 серпня 2014 року укладено шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 73. Від сумісного проживання у них є донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою. Спільне життя з відповідачкою. Не склалося, почали виникати непорозуміння, сварки та скандали, тому проживання однією сім`єю та збереження шлюбу неможливо суперечить їхнім інтересам. З січня 2021 року вони проживають окремо, шлюбні відносини між ними припинились, сім`я розпалавсь. Тому при таких обставинах шлюб між ними існувати не може, та вважає за необхідне його розірвати, судові витрати покладає на себе. 22 листопада 2022 року ухвалою Летичівського районного суду було відкрито спрощене провадження у справі та призначеного до судового розгляду. 16 січня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду подружжю було надано строк для примирення три місяці та зупинено провадження у справі до закінчення строку для примирення. 17 квітня 2023 року ухвалою Летичівського районного суду провадження у справі було відновлено у зв`язку із тим, що строк, наданий подружжю для примирення, закінчився, примирення між сторонами не настало. 11 травня 2023 року від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у їхню відсутність та без звукозапису, оскільки примирення не настало, просить розірвати шлюб. 11 травня 2023 року представник відповідачки подав до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги визнає і просить шлюб розірвати. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (ч. 3). Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як зазначено у ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2). У ч. 1 ст. 113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 20 серпня 2014 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований Летичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 73, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Враховуючи вищенаведене та те, що сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, позивач зазначає, що їх сім`я розпалась, відповідачка не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд вважає, що їх шлюб необхідно розірвати. У позовній заяві позивач вказав, що судові витрати залишає за собою. Враховуючи засаду (принцип) диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), суд вважає, що судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved