Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

19 грудня 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла її сестра [PERSON] . Сестра мала трьох дітей, двоє з яких є повнолітніми, окрім [PERSON] , [INFO] , яка тривалий час, після смерті матері проживала із своєю старшою сестрою в с.Веселинівка Броварського району Київської області. У зв`язку з тим, що подальше проживання її племінниці у сім`ї старшої сестри стало неможливим, вона переїхала на постійне місце проживання до неї в с,Наконечне Перше Яворівського району Львівської області. Також ще однією причиною переїзду , стали постійні та масштабні ракетні обстріли Київської області та можлива загроза повторного наступу ворожих військ із Білорусі. На даний час її племінниця навчається у 9 класі Веселенівської гімназії Баришівської селищної ради Київської області. Батько [PERSON] , на зв`язок із школою після смерті сестри не виходить, матеріальної допомоги дочці не надавав, участі у її житті не брав та не бере. Своїми діями [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, байдужий до її здоров`я, бере участі у вихованні, не цікавиться її навчанням та життям в цілому, не допомагає матеріально. Проживаючи на даний час у сусідньому селі від дочки, [PERSON] , жодних батьківських почуттів до своєї дочки не проявляє, відносини не підтримує. На даний час її племінниця проживає разом з нею, вона здійснює за нею догляд, турбується про всебічний розвиток та переживає за її майбутнє. Крім цього в майбутньому планує оформити над нею опіку. Зазначені нею обставини є підставою для позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 січня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 09 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні, наведені у позовній заяві, просила позов задовольнити, у разі неявки відповідача згідна на заочний розгляд справи. Також в судовому засіданні [PERSON] була за її згодою допитана, як свідок, в порядку ст.92 ЦПК України і надала такі покази. Її рідна сестра [PERSON] одружилася з [PERSON] близько п`ятнадцять років тому. Від даного шлюбу у них було троє дітей. Шлюб вони розірвали близько десять років тому. На час розірвання шлюбу найменшій дитині було приблизно 3 роки. Їй відомо, згідно зі слів сестри та дитини, що часу розірвання шлюбу та окремого проживання, а також навіть після смерті сестри, відповідач жодним чином життям, навчанням та вихованням своїх дітей не цікавився, матеріально не допомагав. З вересня 2022 рок , коли [PERSON] стала проживати, з нею відповідач також жодного разу не приходив, не цікавився нею, не допомагав матеріально, хоча проживає в сусідньому селі. Через це дитина не хоче з ним спілкуватися. Представник третьої особи Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області як органу опіки та піклування Дида І.С. в судовому засіданні підтримала висновок Яворівської міської ради Яворівського району про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Додатково пояснила, що відповідач на засідання комісії з прав дитини прибув, пояснив, що від доньки не відмовляється, але матеріально допомагати не має можливості, оскільки ніде не працює. [PERSON] на комісії повідомила, що хоче проживати разом із своєю тіткою [PERSON] , оскільки батько ніколи не приділяв і не приділяє їй уваги, не цікавиться її життям та навчанням, будь-які відносини між ними відсутні. За результатами даного питання комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Яворівської міської ради Львівської області, шляхом голосування (одноголосно), вирішила рекомендувати органу опіки та піклування визнати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] . В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що її батьки були одружені. Батько жив з ними до часу, коли їй було 3-4 роки. Пам`ятає, що батько постійно сварився, після однієї із таких сварок він пішов з дому, і з цього часу він не приходив, не телефонував, і взагалі не цікавився її життям. Інколи, коли вона приїжджала до тітки на канікули, приходила в гості до діда та баби в сусіднє село, бачила батька, однак він не підходив, не спілкувався. На даний час вона проживає в тітки [PERSON] , з якою і надалі хоче проживати, оскільки там про неї турбуються та добре ставляться. З батьком проживати не хоче, оскільки йому байдуже до неї. Крім цього, коли він жив з мамою, були постійні сварки та негатив. Коли померла мама, він не цікавився де вона живе, де навчається, які має потреби. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення. Також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2023 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, показання позивача як свідка, а також думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [INFO] в с.Наконечне Перше Яворівського району Львівської області у віці 43 років померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Баришівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03 грудня 2007 року Наконечнянською сільською радою Яворівського району Львівської області. Даним свідоцтвом також підтверджується, що батьком [PERSON] [INFO] є відповідач по справі [PERSON] , [INFO] . Крім цього, судом встановлено, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 29 березня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлої [PERSON] та, відповідно, тіткою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим 14 серпня 2003 року Чернилявською сільською радою Яворівського району Львівської області, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження від 14 грудня 2022 року, свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 14 грудня 2007 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області. Надані позивачем докази підтверджують факт родинних відносин, між нею та неповнолітньою [PERSON] , як тітки та племінниці. Крім того, дані обставини ніким не оспорюються та не спростовуються. Відповідно до акту встановлення місця проживання від 15 грудня 2022 року, [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] . Згідно з характеристикою учня 9-го класу Веселинівської гімназії Баришівської селищної ради [PERSON] , 2007 року народження вихованням та матеріальним забезпеченням дівчинки до 2020 року займалася мама, яка завжди переймалася навчанням доньки, була активним учасником батьківської громадськості закладу освіти. Батька [PERSON] за весь час навчання в школі ніхто не бачив, він ніколи не з`являвся в школу та на батьківські збори, на масові заходи, не телефонував та не цікавився навчанням та вихованням доньки. Після смерті мами у 2020 році [PERSON] стала проживати у сім`ї старшої сестри. Соціальний педагог закладу телефонувала бабусі [PERSON] по батьковій лінії для того щоб, зв`язатися з батьком, але на зв`язок ні вона, ні він не виходили. Зі слів [PERSON] та її старшої сестри ніякої матеріальної допомоги від батька вони не отримали. Він, як не брав участі у її житті так і не бере по сьогоднішній час. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені також постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/24223/18. Як стверджує позивач та описано вище, відповідач [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, протягом тривалого часу не займаються її вихованням, не цікавляться її навчанням, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, морально та матеріально не підтримує, навіть незважаючи на те, що мати дитини померла, і фактично в цей момент дитина потребувала підтримки батька. Наведене, крім пояснень самої позивачки, яка є тіткою неповнолітньої [PERSON] , підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, зокрема, характеристикою на дитину з навчального закладу, висновком комісії з прав дитини про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, суд враховує, що відповідач проігнорував судовий розгляд даної справи, а також жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин суду не надав. Також суд вважає, що з врахуванням наведених вище обставин, на даний час відсутні підстави та передумови вважати, що можливо змінити у кращу сторону поведінку відповідача як батька неповнолітньої [PERSON] , а також встановлені судом обставини свідчать про наявність вини у діях відповідача щодо виникнення такої ситуації, а саме наявності факту свідомо нехтування ним виконанням батьківських обов`язків щодо своєї доньки. З огляду на наведене, суд визнає поведінку [PERSON] ухилянням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Також, враховуючи зазначене вище, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 Сімейного кодексу України, а саме що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Крім того, нормами ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З врахуванням наведеного вище та зібраних і досліджених у справі доказів, суд вважає, що відсутні підстави та передумови для незгоди і відступлення від вказаного вище висновку органу опіки і піклування, оскільки, на думку суду, він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Крім того, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. За подання позовної заяви [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 992,40 гривень, що підтверджується банківською квитанцією від 17 лютого 2022 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на наведене вище, слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений нею судовий збір за подання позовної у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved