Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2023 року ухваленому у справі № 686/26076/23 в задоволенні позову [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації земельних ділянок відмовлено. 31\~березня 2023\~року від\~представника третьої\~особи [PERSON] \~ [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду про відшкодування судових витрат по справі, а саме: витрат на правову допомогу в сумі 20\~000 грн. 00 коп. В судовому засіданні позивач та її представник просили залишити заяву про стягнення судових витрат залишити без задоволення та долучили до матеріалів справи письмові заперечення. Третя особа [PERSON] не з`явилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у заяві. В судове засідання представники відповідачів та третя особа [PERSON] не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи, дослідивши наданні докази, суд приходить до висновку, що оскільки рішенням суду не вирішено питання розподілу судових витрат, тому слід постановити про це додаткове рішення та частково задовольнити вимоги заяви представника третьої особи з наступних підстав. Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2023 року ухваленому у справі № 686/26076/23 в задоволенні позову [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Гвардійської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним і скасування рішення сесії сільської ради, скасування реєстрації земельних ділянок відмовлено. Від представника третьої особи [PERSON] 31 березня 2023 року надійшла до суду заяву про стягнення понесених судових витрат, а саме: витрат на оплату професійної правової допомоги, надавши копію Договору про надання правової допомоги № 60 від 01.12.2021 року, копію додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 60 від 01.12.2021 року, відповідно до якого сторони погодили гонорар за надання правової допомоги в сумі 20\~000 грн. 00 коп. без ПДВ, акт №1 наданих послуг від 28.03.2023 року. Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги (ч. 12 ст. 141 ЦПК України). Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При цьому, суд враховує, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вирішуючи питання про стягнення з позивача на користь третьої особи витрати на правову допомогу адвокатом Оніщуком Є.О. в розмірі 20 000 грн., суд виходить із наступного. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Договір №60 про надання правової допомоги - підписаний сторонами: Адвокатським бюро «Євгена Оніщука», в особі керуючого Оніщука Є.О. та Зьомко Л.М. (клієнт) 01.12.2021 року. Пунктом 7.1 Договору визначено, що він укладений на строк до 31.12.2023 року та набирає чинності з моменту його підписання. Відповідно до п.4.1 Договору, правову допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує на умовах, визначених у додатках до Договору, якщо про інше не домовлено сторонами. А згідно п. 1 Додатку № 1 до Договору № 60 про надання правової допомоги від 01.12.2021 року відповідно до п. 4.1. Договору сторони погодили, що гонорар адвокатського бюро за надання правової допомоги стосовно представництва інтересів клієнта як третьої особи та або відповідача у справі №686/26076/21 за позовом [PERSON] становить в суді першої інстанції 20\~000 грн. без ПДВ, які клієнт зобов`язаний сплатити адвокатському бюро на протязі 10 банківських днів з моменту стягнення (отримання) клієнтом витрат на правову (правничу) допомогу з позивача. До договору долучено Акт (звіт) № 1 наданих послуг (виконаних робіт), датований 28.03.2023 на суму 20 000 грн. Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №\~\~№ 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі\~підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості\~підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено\~стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Також, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може,\~за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони. Зазначене відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу\~\~адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони. Враховуючи надані суду докази, що свідчать про витрати третьої особи [PERSON] на правничу допомогу, реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню. При цьому, суд враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (див. постанову Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію\~реальності\~адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію\~розумності\~їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, позивач у своїх запереченнях вказує, що представником третьої особи [PERSON] не подано попереднього визначення суми судових витрат, проте, у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 17.12.2021 року, та у письмових поясненнях від 12.12.2022 року, вказано, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які [PERSON] очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 20\~000 грн. на професійну правничу допомогу, а також, зазначено, що всі докази понесених витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Отже, до стягнення підлягає сума судових витрат в розмірі 15 000 гривень. Дані витрати підтверджуються доказами і є обґрунтованими. Аналогічний правовий висновок зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та узгоджується і із правовою позицією ВС у справі №641/7612/16-ц, Постанова від 01 грудня 2021 року.\~\~\~ Згідно матеріалів справи № 686/31012/20 встановлено, що представником третьої особи попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат поданий вчасно, їх розмір належним чином підтверджено відповідними документами, а тому, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з позивача [PERSON] на користь третьої особи [PERSON] . Проте, з урахуванням заперечень представника позивача [PERSON] , принципів розумності та співмірності, суд приходить до висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до розміру 15 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial