Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] в якому просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і невідшкодованого страховиком, в розмірі 42600,00 (сорок дві тисячі шістсот) гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу та на медичні дослідження в загальному розмірі 8000,00 (вісім тисяч) гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування судових витрат у вигляді витрат на проведення експертизи в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну /правничу допомогу в розмірі 12550,00 грн.; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень (а.с.1-3,120). Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22 листопада 2020 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, [PERSON] , на перехресті вул.Олександрійська та вул.1-го Травня, м.Чорноморська, Одеської області, керуючи автомобілем «Volvo», номерний знак [NUMBER] , в порушення п.16.11 Правил дорожнього руху, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі автомобілю «Renault» номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв з ним зіткнення, внаслідок якого транспортним засобам спричинені механічні пошкодження. Постановою Іллічівського міського суду у справі №501/3997/21 від 25.11.2020 [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час настання пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка». Згідно висновку експерта №12-21 від 25.01.2021 вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Renault» номерний знак [NUMBER] , становить 168251,60 гривень. За проведене експертне дослідження позивачем сплачено 3000,00 гривень. 11.01.2021 страховиком ПрАТ «СК «Уніка» здійснено виплату відшкодування вартості матеріального збитку за вирахуванням розміру франшизи за страховим полісом (2% від страхової суми 130000 гривень), розмір якої становить 127400 гривень. Разом з тим, позивачем здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Renault», номерний знак [NUMBER] , на СТО ФОП « [PERSON] », вартість якого становить 170000,00 гривень. Позивач вважає, що оскільки страховиком ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено страхове відшкодування в розмірі 127400,00 гривень, тобто максимально можливий розмір страхового відшкодування за вирахуванням суми франшизи, то з заподіювача шкоди - відповідача [PERSON] підлягає стягненню різниця між здійсненими витратами позивача в розмірі 42600,00 грн. = (170000,00 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача) - 127400,00 грн. (розмір страхового відшкодування)). Крім того, позивачем після настання ДТП здійснювались витрати на евакуацію свого пошкодженого автомобіля з місця пригоди в місце його зберігання та в подальшому, з місця зберігання до станції технічного обслуговування, де в подальшому він був відремонтований, на загальну суму 5750,00 гривень (2750,00 грн. за евакуацію 23.11.2020, та 2200,00 грн. за евакуацію 03.12.2020, і 800,00 грн. за евакуацію 13.01.2021 року). Також позивач вказує, що на другий день після настання ДТП він звертався до медичного закладу зі скаргами на болі в шиї та лівому колінному суглобі, де був направлений на МРТ шийного відділу хребта та лівого колінного суглобу. За проведені медичні дослідження позивачем сплачено їх вартість в розмірі 2250,00 гривень. Враховуючи, що позивач був вимушений понести витрати внаслідок скоєння відповідачем ДТП, дані витрати повинні бути стягнуті на користь позивача з відповідача, у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з вказаним позовом. Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву в якому просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині витрат позивача за користування послугами евакуатора в розмірі 4950,00 грн., в іншій частині вимог позову - відмовити, при цьому пояснює, що витрати в розмірі 42600,00 грн. (різниця між страховою виплатою та фактичними витратами на ремонт автомобілю) відповідачем [PERSON] компенсовані позивачу [PERSON] добровільно в розмірі 5000,00 доларів США, витрати на правничу допомогу не підтверджені документально, а витрати позивача не медичні обстеження не підлягають стягненню оскільки їх необхідність не доведена позивачем (а.с.91-93). Також представник відповідача надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.135). Представник позивача надав відповідь на відзив (а.с.106-109) в якому наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, та, окрім іншого, вказує, що позивач [PERSON] жодних коштів від [PERSON] не отримував, і такі доводи сторона відповідача не підтверджує жодними доказами. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 25 листопада 2020 року [PERSON] , [INFO] , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.8). Згідно вказаної постанови, судом було встановлено, що 22 листопада 2020 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, [PERSON] , на перехресті вул.Олександрійська та вул.1-го Травня, м.Чорноморська, Одеської області, керуючи автомобілем «Volvo», номерний знак [NUMBER] , в порушення п.16.11 Правил дорожнього руху, виїжджаючи з другорядної дороги, не надав перевагу в русі автомобілю «Renault», номерний знак [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого скоїв з ним зіткнення. Внаслідок зіткнення транспортним засобам спричинені механічні пошкодження. Власником автомобіля «Renault», номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] (а.с.9). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] на час настання пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка». Згідно Висновку експерта №12-21 від 25.01.2021 вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу внаслідок пошкодження автомобіля «Renault», номерний знак [NUMBER] становить 168251,60 гривень (а.с.16-37). За проведене експертне дослідження позивачем сплачено його вартість в розмірі 3000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до ПКО від 13.01.2021 року (а.с.16). Згідно наданої виписки по надходженням по картці (а.с.38), 11.01.2021 страховиком ПрАТ «СК «Уніка» на рахунок [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 127400 гривень. Разом з тим, позивачем було здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Renault», номерний знак [NUMBER] , на СТО ФОП « [PERSON] », вартість якого була сплачена позивачем [PERSON] в розмірі 170000,00 гривень, що підтверджується Актом виконаних робіт та квитанцією №0.0.2102695676.1 від 24.04.2021 року та №0.0.1984346357.1 від 19.01.2021 року (а.с.39,40,41). Також, Актами надання послуг від 23.11.2020, 03.12.2020 року та 13.01.2021, квитанціями до цих актів (а.с.13-15), підтверджується, що позивачем були понесені витрати на евакуацію свого пошкодженого автомобіля з місця пригоди в місце його зберігання та в подальшому, з місця зберігання до станції технічного обслуговування, де він був відремонтований, в загальному розмірі 5750,00 грн. (2750,00 грн. за евакуацію 23.11.2020, 2200,00 грн. за евакуацію 03.12.2020, 800,00 грн. за евакуацію 13.01.2021). Приписами ст.1166 ЦК України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдану одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Отже, наданими позивачем доказами підтверджується, що сума в розмірі 170000,00 гривень є такою, що була необхідна для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача та її стягнення з відповідача є необхідною умовою для відновлення порушеного права позивача, отже в розумінні ст.22 ЦК України є вартістю заподіяного позивачу матеріального збитку. Аналогічних висновків дійшов ВС КЦС в постанові від 15.10.2020 року у справі №755/7666/19. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Враховуючи, що страховиком відповідача - ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено страхове відшкодування в розмірі 127400,00 гривень, то з заподіювача шкоди - відповідача [PERSON] підлягає стягненню різниця між здійсненими витратами позивача, а саме 42600,00 грн. = 170000,00 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача) - 127400,00 гривень (розмір страхового відшкодування), тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. І суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача стосовного того, що витрати в розмірі 42600,00 грн. (різниця між страховою виплатою та фактичними витратами на ремонт автомобілю) відповідачем [PERSON] компенсовані позивачу [PERSON] добровільно в розмірі 5000,00 доларів США, оскільки на підтвердження викладених обставин сторона відповідача не надала жодних доказів. Також, підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за проведення експертного дослідження №12/21 від 25.01.2021 у розмірі 3000,00 гривень, та витрат на евакуацію свого пошкодженого автомобіля на загальну суму 5750,00 грн. Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача витрат з проведені медичні дослідження в розмірі 2250,00 грн. суд зазначає наступне. Звертаючись з такою вимогою, позивач посилався на те, що на другий день після настання ДТП він звернувся до медичного закладу зі скаргами на болі в шиї та лівому колінному суглобі, де був направлений на МРТ шийного відділу хребта та лівого колінного суглобу. За проведені медичні дослідження позивачем сплачено їх вартість в розмірі 2250,00 гривень. На підтвердження чого позивачем були надані протоколи дослідження МРТ від 24.11.2023 та квитанцію на суму 2250,00 грн. (а.с.10-11). Однак, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що обстеження, які були проведені позивачем мають відношення до дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.11.2020 за участю [PERSON] . Те, що позивач пройшов медичні дослідження та отримав підтвердження захворювань (остеохондроз, грижі, сколіоз шийного та грудного відділів, тощо) не є підтвердженням того, що ці захворювання отримані під час дорожньо-транспортної пригоди, або є наслідком цієї пригоди. Як вказано на бланках досліджень, результати досліджень не є діагнозом та потребують подальшої консультації з лікарем. Оскільки позивачем не надано доказів, що витрати на медичні дослідження були пов`язані дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 22.11.2020, то суд вважає, що в цій частині вимог слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.133, ч.2 ст.141 ЦПК України, обґрунтованими є позовні вимоги в частині стягнення судових витрат. Так, згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ч.1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції від 06.08.2021 року (а.с.4) позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 908,00 грн. П.1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачає, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. П.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно квитанцій від 29.11.2022 (а.с.122,125), [PERSON] сплатив в загальному розмірі за надання правової допомоги 12550,00 грн. Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12550,00 грн.

Outcome: partial