Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , зазначивши третьою особою службу у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просить встановити порядок сплати сум аліментів з 1 лютого 2022 року на користь [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом внесення аліментів на особистий рахунок дітей у відділенні Державного ощадного банку України. Позовна заява мотивована тим, що від шлюбу позивача та [PERSON] , укладеного 15 вересня 2007 року, [INFO] народився син [PERSON] , [INFO] у народилася донька [PERSON] . Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. Рішення набуло законної сили 15.12.2015. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] та діти залишилися проживати за адресою: [ADDRESS] , яка є зареєстрованим місцем проживання дітей. Не зважаючи на той факт, що позивач добровільно утримував дітей, [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.09.2017 у справі № 638/2290/17 стягнуто з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.10.12017 і до досягнення дітьми повноліття. З моменту постановления зазначеного рішення і до 24 лютого 2022 року аліменти сплачувались шляхом перерахування коштів на рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк» 30 червня 2020 року, загальна сума перерахованих аліментів за період 1 травня 2019 року по 30 червня 2020 року складає 107 375,59 грн. 06 липня 2020 року позивач звернувся до Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із заявою про здійснення контролю за цільовим використанням аліментів. Однак контрольний захід не було виконано з огляду на непроживання відповідачки та дітей за місцем реєстрації дітей. У період часу з 01 травня 2019 року по 30 червня 2020року позивачем перераховано на ім`я [PERSON] аліменти в сумі 152 867грн. 30 серпня 2022 року позивач вдруге звернувся до департаменту служб у справах дітей із заявою про здійснення контролю за цільовим використання аліментів, згідно із відповіддю від 04 жовтня 2022 року його повідомлено, що отримувач аліментів [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] не проживають за вказаною адресою. Служба у справах дітей не має можливості здійснити обстеження умов проживання дітей та визначити рівень задоволення їх індивідуальних потреб. Дані обставини унеможливлюють складання висновку за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів. Як зазначає позивач, відповідно статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Діюче законодавство України не передбачає будь-якого способу контролю за використанням аліментів, окрім як інспекційне відвідання органом опіки та піклування. Також позивачем зазначено, що служба у справах дітей по Шевченківському району не має можливості здійснити відповідний контроль. Встановити цільове використання коштів не представляється можливим. Неодноразові прохання до відповідачки надати звіти щодо використання аліментів на користь дітей нею проігноровані. В листопаді 2022року в особистій переписці [PERSON] надала згоду на відкриття рахунку в банку на ім`я дітей для зарахування аліментів. Позивач сплачує аліменти на утримання своїх дітей, але має бажання здійснювати сплату аліментів саме на особистий рахунок дітей, задля усунення порушень з боку відповідача, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 06.04.2023 через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, про час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Шевченківського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Правом подачі письмових пояснень у встановлений ухвалою суду від 27.02.2023 строк не скористався. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причини, не направив до суду відзив на позовну заяву, на підставі статті 281 ЦПК України прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 12 серпня 2016 року Ленінським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис 779 від 14.02.2008, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане 12.08.2016 Ленінським районним у м.Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 2630 від 25.09.2012. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Витрачання аліментів за цільовим призначенням означає, що той із батьків (або інші особа, відповідно до ст. 179 СК, на ім`я якого вони виплачуються, зобов`язаний спрямовувати їх на забезпечення потреб дитини у харчування, одязі, в охороні здоров`я, отриманні освіти та на створення гідних умов життя дитині. Необхідність контролю за цільовим використанням аліментних платежів виникає, як правило, тоді, коли їх розмір є доволі значним. Згідно із ч. 1,2 ст. 186 Сімейного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно з ст. 186 Цивільного кодексу України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування. Дане положення кореспондує змісту правила ст. 19 СК про участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Орган опіки та піклування повинен відреагувати на кожну заяву платника аліментів про проведення такого контролю. Даний контроль полягає в інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. Разом з тим, статтею 19 Сімейного кодексу України передбачена участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів. Згідно Порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року № 1713, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи. Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі повторного впродовж року звернення платника аліментів із заявою про проведення інспекційного відвідування подається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув з дати проведення попереднього інспекційного відвідування. Наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для відмови платнику аліментів у проведенні інспекційного відвідування одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed