Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 796,00 грн. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 30.06.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24.06.2021-100000066. Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 12 000 грн., що підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 30.06.2021, під проценти у розмірі 7 728,00 грн.; 64,4% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 56 календарних днів користування кредитом. В заявці до договору сторони погодили, що проценти сплачуються у терміни, встановлені у графіку платежів, який є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до графіку платежів позичальник мав сплатити : 13.07.2021 - 4 932,00 грн., 27.07.2021 - 3 504,00 грн., 10.08.2021 - 4 932, 00 грн., 24.08.2021 - 4 932, проте зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 24.08.2021 утворилась заборгованість у розмірі 14 796,00 грн. Вказана заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. Ухвалою суду від 03.02.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, виходячи із наступного. Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). Як передбачено ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Судом встановлено, що що 30.06.2021 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 24.06.2021-100000066. Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 12 000 грн., що підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 30.06.2021, під проценти у розмірі 7 728,00 грн.; 64,4% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 56 календарних днів користування кредитом. В заявці до договору сторони погодили, що проценти сплачуються у терміни, встановлені у графіку платежів, який є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до графіку платежів позичальник мав сплатити : 13.07.2021 - 4 932,00 грн., 27.07.2021 - 3 504,00 грн., 10.08.2021 - 4 932, 00 грн., 24.08.2021 - 4 932, проте зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 24.08.2021 утворилась заборгованість у розмірі 14 796,00 грн. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 14 796,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов є підставним, оскільки встановлено, що дійсно у [PERSON] наявна заборгованість по кредитному договору. Відповідач не представив суду жодних доказів на спростування вимог позивача, а тому позов слід задовольнити. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об`єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження під час розгляду, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Outcome: approved