Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

ООП адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради 15 лютого 2023 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2023 року підготовче провадження було закрито і справу призначено до розгляду по суті. Позивач у своєму позові посилався на те, що відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , її вихованням та матеріальним забезпеченням не займається, не піклується про стан здоров`я, схильна до вживання психотропних речовин, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини. Такими своїми діями мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина проживає з бабою - третьою особо [PERSON] , яка створила для неї належні умови проживання і повністю займається вихованням та утримання дитини. [PERSON] неодноразово попереджалася про необхідність ставлення до виховання своєї дочки та про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Наказом адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради від 09 квітня 2022 року малолітня [PERSON] , [INFO] , постановлена на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Висновком органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . Позивач у своєму позові просив позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на особистий рахунок дитини, відкритий в Державному ощадному банку України. У своїй заяві до суду представник позивача справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідач [PERSON] у своїй заяві, доводи, викладені позивачем, спростувала. Зазначила, що вона не вживає психотропні речовини, на обліку у нарколога не перебуває. За час проживання з нею дочка була здорова і щеплена відповідно до календаря щеплень, вона займається її вихованням, забезпечує її необхідними речами. Також спростовувала твердження позивача, що вона не навідує дочку, оскільки вона щодня приходить до неї, окрім неділі, тому, що третя особа [PERSON] її не пускає. Проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, у своїй заяві до суду справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Відомості про батька дитини записано відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері (а.с. 10). Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов від 28 березня 2022 року та 27 жовтня 2022 року малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з бабою, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18, 19). У квартирі косметичний ремонт, в наявності необхідні меблі та побутова техніка, прибрано, у дитини є окреме спальне місце, сезонний одяг та взуття, іграшки, запас їжі відповідно до віку і потреб дитини. Наказом УССД адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 20 від 09 квітня 2022 року малолітню [PERSON] , [INFO] , постановлено на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, по категорії дітей, батьки яких ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 6). Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за невиконання батьківських обов`язків та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження (а.с. 25-26). Своїм висновком орган опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/3-23 від 06 лютого 2023 року вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні її малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5). [PERSON] на обліку осіб з наркологічними захворюваннями не значиться (а.с. 73). Малолітня [PERSON] , [INFO] , відповідно до витягу з медичної карти щеплена відповідно до віку (а.с. 75-77). Суд не приймає як належний та достатній доказ надану до матеріалів справи позивачем копію вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року, оскільки сам факт вчинення та притягнення відповідача до кримінальної відповідальності жодним чином не може свідчити про її свідоме нехтування та систематичне невиконання батьківських обов`язків по відношенню до її малолітньої дочки. Крім того, вчинення нею кримінального правопорушення відбулося у листопаді 2014 року, що на п`ять років раніше за народження малолітньої дитини. За таких обставин, вказаний вирок не може бути оцінений як належний доказ. Також суд критично ставиться до наданої (поза процесуальним строком для надання доказів) відповідачем характеристики, оскільки вона не оформлена та не засвідчена належним чином. Крім того, зазначені у ній відомості не висвітлюють її ставлення до виконання нею батьківських обов`язків. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». За змістом роз`яснень п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 20 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Під час розгляду справи судом не встановлено саме свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та її винну поведінку по відношенню до її малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , яка б проявлялася в небажанні [PERSON] виконувати свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини, про що свідчить прояв інтересу до життя доньки, її здоров`я та розвитку, заперечення з приводу заявлених до неї позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що обставини, які б свідчили про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків щодо її малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] , а також, що відповідач ухиляється від їх виконання, судом встановлені не були, доводи, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, було спростовано доказами, наданими стороною відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав не ґрунтуються на законі, тому у їх задоволенні ООП адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради слід відмовити. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Донька відповідача [PERSON] малолітня, свого постійного доходу не має, відповідач належної участі в утриманні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , на її особистий рахунок, відкритий в Державному ощадному банку України, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини з дня подання позову, тобто з 15 лютого 2023 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору та враховуючи, що у задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відмовлено, судові витрати у справі в цій частині слід віднести за рахунок держави. Позивач був звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення аліментів (п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 гривень 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial