Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та відповідачем укладено Договір про надання споживчого кредиту №545164. На виконання умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 37500 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму до 16.03.2024 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених кредитним договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши кредитні кошти. На підставі Договору відступлення прав вимоги 26.11.2021 право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим, станом на 06.12.2022 має заборгованість у розмірі 83683,64 грн., яка складається з наступного: 29842,75 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 26433,40 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 220,75 грн. 3% річних, 1055,93 інфляційні втрати. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просить про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, 16 березня 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір №545164 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого\~ кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 37500 грн., а\~ позичальник зобов`язався\~ повернути кредитору кошти у строк до 16.03.2024, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки (а.с.7-10) Позикодавець зобов`язання\~ за кредитним договором виконав, надавши відповідачу обумовлену договором суму кредитних коштів (а.с.2045). У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість, згідно розрахунку заборгованості станом на 26.11.2021 позичальник [PERSON] має заборгованість у сумі 56276,15 грн., яка складається з наступного: 37303,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18972,96 грн. заборгованість за відсотками (а.с.19). Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» 26.11.2021 уклали договір факторингу № 26-11/2021/13. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором № 545164 про надання споживчого кредиту від від 16.03.2021, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників до договору [PERSON] має загальну заборгованість 56276,15 грн. Предметом договору факторингу є відступлення права грошової вимоги, яка відступає до факторові виключно в частині тих сум, що визначені в реєстрі боржників визначено (а. с. 22-36). На підтвердження сторонами виконання умов договору факторингу надано копію платіжного доручення № 306360000 від 29.11.2021 про сплату ціни прав вимоги на виконання грошових зобов`язань згідно договору факторингу № 26-11/2021 (а. с. 31). Відтак, позивач ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальному розмірі 56276,15 грн., яка складається з наступного: 37303,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 18972,96 грн. заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76 - 79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Як зазначалось вище, позивач придбав права вимоги до відповідача у справі на суму 56276,15 грн. Згідно зі статями 512, 514 ЦК України первісний кредитор має право відступити свої права вимоги новому кредитору лише в тому обсязі, які існували у первісного кредитора. При цьому, право вимоги має бути дійсним та існуючим станом на момент такого відступлення. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Ураховуючи зазначені вище вимоги закону, а також передбачений договором факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року обсяг прав нового кредитора, який обмежений виключно правом грошової вимоги у межах боргу [PERSON] на момент укладення договору факторингу на загальну суму 56276,15 грн., що прямо передбачено п.2.3 та п.2.4 Договору, тому ТОВ "Вердикт Капітал" не має права здійснювати нарахування та вимагати стягнення процентів за користування кредитом після 26.11.2021 року. За таких обставин, заборгованість у сумі 56276,15 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь нового кредитора - ТОВ "Вердикт Капітал". Права продовжувати нараховувати проценти за користування кредитом ТОВ "Вердикт Капітал", як новий кредитор, за умовами договору факторингу № 26-11/2021/13 від 26 листопада 2021 року не набуло, а тому позовні вимоги про стягнення 26130,80 грн. боргу по процентах за користування кредитом згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту є безпідставними та задоволенню не підлягають. Стосовно вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних згідно зі ст.625 ЦК України, то суд приходить до висновку, що розрахунок інфляційних та 3% річних позивачем проведений вірно, тому із відповідача на користь ТОВ "Вердикт Капітал" також підлягають стягненню нараховані 3% річних у сумі 220,75 грн. та втрати від інфляції в сумі 1055,93 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором №545164 про надання споживчого кредиту від 16.03.2021 року станом на 26.11.2021 року в сумі 56276,15 грн., а також 3% річних у сумі 220,75 грн. та втрат від інфляції в сумі 1055,93 грн., а разом\~ 57552,83 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на суму 83683,64 грн., з яких задоволено вимоги на суму 57552,83 грн., а тому пропорційно до задоволеної частини позовних вимоги слід стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» судовий збір в розмірі 1706,29 грн. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Судом встановлено, що 07.10.2022 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір про надання правової допомоги №07-10/2022. Надано платіжне доручення №343550030 від 10.11.2022 року, заявка на надання юридичної допомоги №299 від 01.11.2022 року на суму 9000 грн, витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги №07-11/2022. Таким Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені ТОВ «Вердикт Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача\~ слід стягнути 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: partial