Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення перешкод в спілкуванні та вихованні онучки, встановлення графіку спілкування, в якому позивачі просили зобов`язати [PERSON] не чинити їм перешкоди у спілкуванні з онучкою [PERSON] , [INFO] та повідомляти позивачів про зміну місця проживання дитини, встановити час та способи участі позивачів у вихованні і спілкування з онучкою, а саме постійно: необмежене право спілкування особисто з онучкою, шляхом телефонного та Інтернет зв`язку, у зручний для дитини час; побачення та спілкування з онучкою два рази на тиждень з 14:00 по 19:00 год. на території м. Вінниці в громадських місцях та закладах, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини; побачення та спілкування з онучкою кожну другу та четверту суботу і неділю місяця з правом відвідування культурних та розважальних заходів, а також з правом забирати онучку до місця проживання та залишатися із ночівлею за місцем проживання дідуся і бабусі, без супроводу матері; побачення та спілкування з онучкою у день її народження та під час свят, враховуючи бажання дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з правом забирати онуку до місця проживання та залишатися із ночівлею за місцем проживання дідуся і бабусі, без супроводу матері; у часи літніх канікул, враховуючи бажання дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини - два тижні - у першій половині червня; два тижні у другій половині липня; 2-3 тиждень серпня; під час зимових канікул - 7 днів; у час весняних канікул - 3 дні; з правом відвідування культурних та розважальних заходів, а також з правом забирати дитину до місця свого проживання та залишатися із ночівлею за місцем проживання дідуся і бабусі, без супроводу матері; кожного дня, за домовленістю з матір`ю дитини, відводити або забирати онучку з навчальних, спортивних або інших центрів розвитку дитини, які вона відвідує. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилалися на те, що між їх сином [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 17.08.2014 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою, яка перешкоджає їм бачитися з онукою, не надає можливості спілкуватися з нею, на телефонні дзвінки та повідомлення не відповідає та уникає зустрічей з ними. З метою врегулювання питання щодо усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онуки, 15.08.2022 позивачі засобами поштового зв`язку, звернулися із заявою до відповідачки, у якій запропонували спільно визначити графік побачень з онукою, але відповідачем залишено її без реагування та відповіді. Позивачі вважають свої права порушеними, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.11.2022 позов прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, витребувано у Служби у справах дітей Вінницької міської ради висновок щодо доцільності чи недоцільності участі позивачів у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] та встановлення графіку спілкування з нею. 14.12.2022 від відповідачки [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання вказує, що позовні вимоги визнає частково, з огляду на наступне. Стверджує, що додані до позовної заяви документи ніяким чином не свідчать про те, що вона чинить перешкоди позивачам у спілкуванні з дитиною. Зазначає, що позивачі, як дід та баба її дочки, протягом тривалого часу не цікавилися життям і здоров`ям своєї онуки, також від них не надходять пропозиції щодо участі у вихованні дитини. Окрім цього, вказує, що нею на адресу позивачів було надіслано відповідь на їх заяву щодо усунення перешкод у спілкуванні з онукою, в якій відповідачка запропонувала єдиний можливий для неї спосіб їх участі у вихованні онучки, а також чітко наведено час цього спілкуванні, але вказана відповідь позивачами не була отримана і повернулася відповідачці з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Пояснює, що дійсно, хоча син позивачів і сплачує аліменти на утримання дитини їх не вистачає, а тому вона, для належного забезпечення життєдіяльності дитини, офіційно працевлаштована та працює на посаді продавця-консультанта у ФОП « [PERSON] » з п`ятиденним робочим тижнем, згідно робочого графіку. Даний графік є ненормованим, а тому у неї не завжди вихідні дні припадають на суботу та неділю. У зв`язку з наведеним відповідачка не має можливості підлаштовуватись під бажання та настрій позивачів щодо побачень з онукою. Вважає, що запропонований позивачами у позовній заяві графік, не може бути втілений у реальність, та є таким, що буде порушувати права дитини та її матері. Однак, враховуючи бажання позивачів спілкуватись з онукою, а також право дитини на спілкування з усіма її родичами, позовні вимоги визнає частково та просить суд ухвалити рішення, яким визначити участь позивачів у вихованні онуки, згідно наступного графіку: протягом трьох місяців побачення позивачів з онукою за попередньою домовленістю у вихідні від роботи дні матері дитини у визначеному нею місці та обов`язковою присутністю матері - [PERSON] або іншої довіреної особи; по закінченню тримісячного терміну побачення позивачів з онукою: кожну першу та останню п`ятницю місяця з 17:00 год. до 19:00 год. у визначеному матір`ю місці та за обов`язковою її присутністю або іншої довіреної особи; за попередньою домовленістю у вихідні від роботи дні матері дитини у визначеному нею місці та за обов`язковою її присутністю або іншої довіреної особи; наступний день за днем народження онуки з 16:00 до 19:00 год. з урахуванням думки дитини за обов`язковою присутністю матері дитини або іншої довіреної особи. Також, рекомендувати дідусю і бабусі попереджати матір дитини про свої дії та наміри щодо зустрічей з онукою та узгоджувати їх з урахуванням режиму дня, стану здоров`я та інтересів дитини. 29.03.2023 Служба у справах дітей Вінницької міської ради на виконання ухвали суду надіслала на електрону адресу суду та 31.03.2023 надала до суду висновок про визначення способів участі діда [PERSON] та баби [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] . Виконавчий комітету Вінницької міської ради вважає за доцільне визначити такі способи участі діда [PERSON] та баби [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] : протягом 2-місячного терміну у присутності матері дитини: щосереди щомісяця з 16:30 год. до 19:00 год.; щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 14:00 год.; після закінчення 2-місячного терміну без присутності матері дитини: щосереди щомісяця з 16:30 год. до 19:00 год.; щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 14:00 год. (а.с.102-109). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2023 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, разом з тим, вказали, що вони не заперечують проти встановлення їм такого графіку побачень та спілкування з онукою, що визначено у висновку Служби у справах дітей Вінницької міської ради від 28.03.2023. Зазначили, що після їх звернення до суду з цією позовною заявою відповідач змінила поведінку у позитивну для них сторону, та на даний час вони уже один раз, зі згоди відповідача бачились зі свою онукою, гуляли з нею та проводили час. З огляду на викладене, а також те, що між сторонами по справі відбувається певний консенсус у вирішуваному питанні, тому просили судові витрати залишити за ними та не стягувати їх з відповідача. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Сологуб В.Г. у судовому засіданні вказали, що позовні вимоги вони визнають частково та просили суд ухвалити рішення з урахування запропонованих відповідачем способів участі позивачів у вихованні і спілкуванні з онукою. Вважають, що визначені у висновку Служби у справах дітей Вінницької міської ради від 28.03.2023 способи участі позивачів у вихованні і спілкуванні з онукою, не відповідають інтересам дитини, також вказаний висновок не враховує зайнятість матері на роботі, а відповідно не враховано можливості вжиття нею заходів по збору дитини для побачень з дідом та бабою (позивачами). Відповідач запропонувала щоб позивачі брали участь у вихованні та спілкуванні онучки два рази на тиждень за обов`язкової присутності матері: щопонеділка з 16:30 год. по 19:00 год. та щоп`ятниці з 10:00 год. по 14:00 год. Саме такий порядок побачень може бути забезпечено нею, з огляду на те, що у неї плаваючий робочий графік, та вихідні дні у неї зазвичай припадають на понеділок та п`ятницю. Щодо участі позивачів у вихованні і спілкуванні з онукою без присутності матері, відповідач заперечила. На запитання суду щодо ставлення позивачів до дитини, відповіла, що позивачі до онуки ставляться добре, так само як і дитина до них. На запитання суду чи можуть позивачі завдати дитині будь - яку шкоду фізичного чи психологічного характеру, відповідач зазначила, що ні такої шкоди дитині позивачі завдати не можуть. На запитання суду чи упізнала дитина позивачів, під час останнього з ними побачення як бабу та діда, відповідач зазначила, що так, дитина їх впізнала, була рада їх бачити. З огляду на викладене суд запитав відповідача, на чому тоді ґрунтується її позиція, що позивачі не можуть бачитись з дитиною без її присутності, на що відповідач обґрунтованої відповіді надати не змогла. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 17.08.2014 син позивачів [PERSON] та відповідачка по справі [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 (справа №127/9604/22) (а.с.7,9,61). Під час перебування сина позивачів [PERSON] та відповідачки по справі [PERSON] у зареєстрованому шлюбі у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.11.2018 (а.с.8, 63). Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 69275908, яке відкрито на підставі виданого Вінницьким міським судом Вінницької області судового наказу від 16.06.2022 по справі № 127/10467/22, з [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] , стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму на особу відповідного віку, починаючи з 20.05.2022 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.10). Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно доводів позовної заяви, що не заперечується відповідачкою, після розірвання шлюбу між сином позивачів [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] , дочка [PERSON] залишилася проживати з матір`ю (відповідачем у справі) за адресою: [ADDRESS] . Вказана адреса є зареєстрованим місцем проживання дитини [PERSON] , що вбачається з відповідної довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 12.03.2019 № 15244 (а.с. 65). Відповідно до висновку Служби у справах дітей, яка діє в структурі Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28.03.2023 № 01/00/011/17385, суду запропоновано встановити наступні способи участі діда [PERSON] та баби [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] : протягом 2-місячного терміну у присутності матері дитини: щосереди щомісяця з 16:30 год. до 19:00 год.; щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 14:00 год.; після закінчення 2-місячного терміну без присутності матері дитини: щосереди щомісяця з 16:30 год. до 19:00 год.; щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 14:00 год. (а.с.102-109). Згідно вказаного висновку [PERSON] та [PERSON] , які є дідусем та бабусею дитини на засіданні комісії повідомили, що батько дитини [PERSON] проживає за кордоном та фактично не спілкується з донькою [PERSON] , а вони мають бажання приймати участь у вихованні та спілкуванні з онукою, але не мають такої змоги, через небажання матері дитини врегулювати даний спір мирним шляхом. Дідусь та бабуся зазначили, що онука неодноразово була за місцем їх проживання та пояснили, що можуть бачитися із дитиною у будь-який зручний час для її матері. Мати дитини, [PERSON] , на засіданні комісії повідомила, що не заперечує щодо побачень дідуся та бабусі з онукою та бажає встановити графік побачень, але на її думку позивачі не вчиняють ніяких дій щодо цього. Поряд з цим, суд звертає увагу на те, що у представленому суду Висновку відсутні відомості, які б свідчили про з`ясування Службою обставини характеру роботи відповідача (її вихідних днів), для забезпечення відповідачем можливості побачень дитини з позивачами на протязі перших двох місяців, як визначено Службою в присутності матері. Тому суд констатує, що вказаний висновок ухвалено без урахування цих обставин (обставин плаваючого/змінного графіку роботи відповідача) та цей висновок, в частині визначення днів побачень позивачів з дитиною, на протязі перших двох місяців, є необґрунтованим. Зі змісту заяви позивачів від 12.08.2022 вбачається, що вони через засоби поштового зв`язку звертались до відповідача з питання вирішення питання їх участі у спілкуванні та вихованні своєї онуки [PERSON] , разом з тим консенсусу у цьому питанні в позасудовому порядку між позивачами та відповідачем не досягнуто. (а.с. 20 - 24; 58-60). Зі змісту вайбер переписки, яка мала місце між позивачами та відповідачем (що відбулась у липні - серпні 2022 року) судом встановлено, що сторони, станом на час цього спілкування перебували у неприязних стосунках, та не змогли домовитись, щодо участі позивачів у спілкуванні з онукою, відповідач або ігнорувала висловлені на її адресу прохання, або повідомляла, що позивачі мають придбати онуці [PERSON] телефон, через який вони в майбутньому зможуть із нею спілкуватись. (а.с. 16 - 19). Отже судом встановлено, що у питанні участі позивачів у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою онукою сторони згоди не дійшли, позасудові намагання позивачів врегулювати з відповідачем спірні питання позитивного результату не дали. Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У п. 6 Декларації проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (Рішення ЄСПЛ Богоносови проти росії від 05 березня 2019 року, п. 82). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа Гокканнен проти Фінляндії, ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа Мамчур проти України ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа Крапівін проти Росії, ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини 3 статті 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Проте норми Сімейного кодексу України, встановлюють особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів. У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] - син позивачів, та відповідачка [PERSON] - колишня невістка позивачів. Позивачі [PERSON] та [PERSON] - є дідом та бабою [PERSON] , [INFO] по лінії батька. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , їх спільна донька проживає з матір`ю. Судом встановлено, що позивачі бажають спілкуватися з внучкою, приймати участь у її вихованні, піклуватися про її фізичний та духовний розвиток. Як зазначалось вище сторони не змогли самостійно дійти згоди та домовленості щодо порядку зустрічей малолітньої онучки [PERSON] , [INFO] , із дідом та бабою, оскільки між сторонами фактично склалися недоброзичливі та конфліктні стосунки, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Посилання відповідача на те, що вона не чинила перешкод щодо участі діда та баби у вихованні та спілкуванні з онукою, судом до уваги не приймаються, оскільки наявність спору з цього приводу свідчить про існування перешкод з боку відповідача щодо участі діда та баби у вихованні та спілкуванні з онукою. Окрім того, наведена обставина підтверджується дослідженими судом, наведеними вище доказами. Крім того, за результатами дослідження письмових доказів та сприйнятих в судовому засіданні позицій сторін суд встановив, що відповідачка аж ніяк не сприяла спілкуванню позивачів з внучкою, за виключенням останнього разу, що відбулось уже під час перебування в провадженні суду цієї справи. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів тієї обставини, що спілкування діда та баби з внучкою суперечить інтересам дитини, перешкодить її нормальному розвитку та негативно вплине на її психічний чи фізичний стан, або ж становить загрозу для неї, матеріали справи не містять (відповідачем не представлено). Матеріали справи не містять також даних щодо протиправних дій чи поведінки діда та баби стосовно своєї онучки, а також доказів, що позивачами застосовувалось фізичне або психічне насильство чи недопустимі методи виховання відносно внучки (наявність наведених обставин навіть відповідачем в судовому засіданні заперечувалась). Також, судом встановлено, що позивачі мають постійне місце проживання, в якому створені належні умови для перебування дитини в години побачень, за місцем проживання позивачів. За станом здоров`я позивачі можуть спілкуватися із онукою та брати участь у її вихованні. При визначенні способів участі діда та баби, суд враховує малолітній вік дитини, її індивідуальні потреби в цьому віці для здорового розвитку, принцип розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, забезпечення найкращих інтересів дитини, підтримку зв`язків з родичами та необхідності виховання дитини в родинному колі, відчуття любові та турботи, в тому числі, від діда та баби по лінії батька. Також, суд враховує, що інтересам дитини відповідає збереження родинних зв`язків, у тому числі з дідом та бабою по лінії батька, це буде сприяти повноцінному самоусвідомленню дитини та її належному вихованню. Згідно ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи даний спір, суд частково враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради щодо встановлення способів участі у спілкуванні позивачів зі своєю онукою [PERSON] , [INFO] , при цьому скорегувавши графік побачень дитини з позивачами у перші два місяці, в які дитина буде бачитись з позивачами в присутності матері. Відповідне корегування графіку побачень слід провести у зв`язку із тим, що при ухваленні висновку Службою у справах дітей не враховано плаваючий графік роботи відповідача по справі, а саме те, що вихідні у відповідача зазвичай припадають на понеділок та п`ятницю (лише інколи на суботу). Тому суд визначає такі способи участі діда [PERSON] та баби [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , а саме: протягом 2-місячного терміну у присутності матері дитини: щопонеділка щомісяця з 16:30 год. до 19:00 год.; щоп`ятниці щомісяця з 10:00 год. до 14:00 год.; після закінчення 2-місячного терміну, без присутності матері дитини: щосереди щомісяця з 16:30 год. до 19:00 год.; щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 14:00 год., а також 21 листопада кожного року (другий день після дня народження дитини з 16:00 год. до 20:00 год. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на повідомлені відповідачем в судовому засіданні обставини, а саме те, що вона займає посаду продавця-консультанта у ФОП « [PERSON] » з п`ятиденним робочим тижнем з плаваючим графіком роботи. Вихідні дні у відповідача зазвичай припадають на понеділок та п`ятницю. З огляду на це, у відповідача не буде змоги протягом 2-місячного терміну: щосереди щомісяця з 16:30 год. до 19:00 год. та щосуботи щомісяця з 10:00 год. до 14:00 год., як запропоновано Службою у справах дітей, бути присутньою при участі діда та баби у вихованні та спілкуванні з онукою. Позивачі будь-яких заперечень з приводу визначення інших днів побачень з онукою у перші два місяці, ніж ті, що запропоновані Службою у справах дітей, не висловили. Приймаючи рішення щодо побачень дитини та позивачів протягом перших двох місяців в присутності матері суд першочергово враховує те, що [PERSON] [INFO] є малолітньою, та на момент ухвалення цього рішення має повних 4 (чотири) роки, а також те, що протягом певного періоду часу, через конфлікт її матері та діда і баби вона з останніми не спілкувалась, а тому має пройти певний період звикання до позивачів, та адаптації. Крім того суд вважає за доцільне визначити діду та бабі такий спосіб спілкування з онукою, як постійне необмежене спілкування засобами телефонного та інтернет-зв`язку, що буде сприяти посиленню (відновленню) психологічного контакту між позивачами та малолітньою [PERSON] та не буде для сторін по справі обтяжливим. В іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю. Задоволення решти вимог в першу чергу порушить право матері на виховання своєї дитини та на достатню міру спілкування матері зі своєю дитиною. В судовому засіданні позивачі просили судові витрати залишити за ними, а тому суд не вирішує питання стягнення таких витрат з відповідача на користь позивачів.

Outcome: partial