Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з\~позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначив, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 20 травня 2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 травня 2015 року. Звертав увагу на те що, відповідно до даних будинкової книги у\~вищезазначеному житловому будинку за вказаною адресою зареєстровані: він (позивач), його дружина [PERSON] , [INFO] , та їхні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, зауважував, що його син відповідач [PERSON] не проживає у цьому житловому будинку більше двох років, тобто з весни 2020 року, комунальних послуг не сплачує, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у помешканні немає. Реєстрація відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, оскільки він позбавлений можливості оформити субсидію тощо. Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Хоменко І.М. позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні позовній заяві, просили про задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] , більше двох років син не проживає у житловому будинку [ADDRESS] , взагалі не спілкується з батьками, його особистих речей у будинку немає. У судове\~засідання відповідач\~ [PERSON] \~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлявся належним\~чином, у тому числі й через оголошення на офіційному вебсайті Броварського міськрайонного суду Київської області на офіційному вебпорталі «Судова влада України». Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 20 травня 2015 року реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Відповідно до даних будинкової книги у вищезазначеному житловому будинку за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , його дружина [PERSON] , [INFO] , та їхні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з\~актом про\~обстеження фактичного\~проживання мешканця\~Великодимерської територіальної\~громади від 06 вересня 2022 року, складеним депутатом та секретарем Великодимерської селищної ради Сидоренко А.М., у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , його дружина [PERSON] , [INFO] , та їхні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, з\~весни 2020 року [PERSON] , [INFO] , у цьому будинку не проживає, ніяких перешкод у користуванні будинком йому ніхто не вчиняв. Згідно із з положеннями частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. У статті 383 ЦК України зазначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно із частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17 липня 1997 року (Закон України №475/97-ВР) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням (стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання»). Отже, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] , зважаючи на те, що відповідач понад одного року не проживає у спірному житловому будинку.

Outcome: approved