Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представники позивача - адвокати Войтюк Олександр Вячеславович, Самойленко Петро Миколайович звернулися в інтересах [PERSON] до суду із вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29.09.2018 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Теплицького районного суду № 144/292/21 від 06.04.2021 року вказаний шлюб розірвано. Під час перебування справи про розірвання шлюбу в суді [PERSON] , без згоди [PERSON] , було відчужено автомобіль «Renault Megane» VIN - код [NUMBER] , котрий був придбаний підчас шлюбу за спільні кошти. 28.09.2021 року рішенням Теплицького районного суду Вінницької області № 144/750/21 договір купівлі-продажу автомобіля марки «Renault Megane», 2013 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER] , норний знак [NUMBER] , укладений 27.06.2020 року у РСЦ МВС Черкаської області (м. Умань) за № 7142/2020/2070797 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , визнано недійсним, зазначене рішення набрало законної сили. Просять визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль «Renault Megane» VIN - код [NUMBER] , визнати за [PERSON] право власності на вказаного автомобіля та стягнути в порядку поділу спільного майна подружжя з [PERSON] на користь [PERSON] вартості автомобіля в сумі 89893 грн. 10 січня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. Ухвалою від 23 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідача провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №364/788/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя. У своєму відзиві на позов [PERSON] зазначає, що одночасне задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на транспортного засобу «Renault Megane» VIN - код [NUMBER] , та стягнення на користь позивача в порядку поділу спільного майна подружжя вартості автомобіля не відповідатиме ні змісту порушеного права позивача, ні захисту права відповідача як співвласника спірного майна. Тому просить залишити за ним право власності на автомобіль із стягненням з нього на користь позивача частини його вартості. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року провадження у справі поновлено, так, як рішення у справі № 364/788/21 набрало законної сили. Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином, подав до суду письмову заяву, у якій просить позовну заяву [PERSON] задовольнити частково, посилаючись на відзив та проводити судове засідання у його відсутності. [PERSON] , який здійснював представництво інтересів відповідача [PERSON] , надав суду інформацію про зупинення адвокатської діяльності відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 13.04.2023 року. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Войтюк О.В. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 вересня 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Теплицького районного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року у справі № 144/292/21 (а.с. 13-16). Згідно рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 28 вересня 2021 року визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Renault Megane» VIN - код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , укладений у РСЦ МВС Черкаської області (м. Умань) за № 7142/2020/2070797 між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (а.с. 17-21). Відповідно до частини першої статті 60 CK України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною першою статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Отже, виходячи з системного тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду. Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою також роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 Постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За наведених обставин, враховуючи, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача, а позивач згодна одержати від відповідача матеріальну компенсацію за належну їй частку автомобіля, відповідач, в свою чергу, не заперечує щодо визнання автомобіля спільною сумісною власністю та виплати частини його вартості, суд приходить до висновку, що автомобіль «Renault Megane» VIN - код [NUMBER] підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням права власності на цей автомобіль із стягненням з відповідача на користь позивача частини його вартості. Як зазначає в позовній заяві позивачка, вона не заперечує проти компенсації їй дійсної вартості автомобіля, котра була визначена [PERSON] та зазначена у договорі купівлі-продажу №7142/2020/2070797 від 27.06.2020 року. А тому суд бере за основу розрахунку саме ціну транспортного засобу, що складає 179 786 (сто сімдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят шість) грн 00 коп., яка ніким із сторін не оспорювалась. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial