Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог вказав, що відповідачка [PERSON] по справі є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , а позивач [PERSON] є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] . Позивач вказує, що вони з відповідачкою не перебували у шлюбі. Із 11.05.2016 року [PERSON] передала дочку [PERSON] батьку, позивачу у справі [PERSON] та з того часу відповідачка не бачила жодного разу дитини, а дочка проживає разом із ним. Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 12.03.2018 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 12.01.2018 року і до досягнення повноліття донькою. В судове засідання позивач [PERSON] та представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Білозірської сільської ради не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, зокрема через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву до суду не надала, а тому суд ухвалює рішення за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12.03.2018 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 12.01.2018 року і до досягнення повноліття донькою. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] [INFO] . Згідно довідки відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області про не отримання аліментів, видана гр. [PERSON] в тому, що він дійсно не отримував аліменти від [PERSON] за період з 12.01.2018 року по 26.12.2022 року. Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», виданої педіатром Лукіновою В.П. про те, що дитина знаходиться під постійним наглядом лікаря. На огляд до лікаря доньку завжди приводить лише батько та за потреби позивач відповідально дотримується рекомедацій лікаря. Згідно з характеристики позивача з місця роботи, [PERSON] зарекомендував себе як привітний і сумлінний працівник, завдання керівництва виконує якісно і в установлений строк. Згідно довідки ТОВ «Вуд-Промінвест», зазначає, що [PERSON] працевлаштований на посаду водія навантажувача з 09.01.2023 року, згідно наказу №4 від 06.01.2023 року. Згідно акту обстеження факту не проживання від 23.01.2023 року підтверджено, що гр. [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає і не проживала з 2015 року. В даний час місце проживання не відоме. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Частиною 4 ст. 155 Сімейного Кодексу України вказує, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Наявними матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконує обов`язків по вихованню дитини, які передбачені ст. 150 СК України, а саме, відповідач не забезпечує дитину матеріально, не піклується про життя та здоров`я, не дбає про її фізичний та моральний розвиток, тобто свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини. У зв`язку з чим, суд прийшов до переконання, що вищенаведене свідчить про байдужість матері до дитини та про її небажання цікавитися життям дитини та виконувати свій батьківський обов`язок. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача не вбачається бажання приймати участь у вихованні, матеріальному утриманні дитини, та оздоровленні. Відповідно до Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку утримувати дитину та відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання свого обов`язку по його вихованню, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов`язку, а тому її слід позбавити батьківських прав. Згідно п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved