Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач\~ звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 10.03.2021 вона зареєструвала шлюб в Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з громадянином Йорданського [PERSON] . Вони разом навчалися в медичному інституті та проживали в м. Києві. В червні 2022 року вони разом з відповідачем переїхали проживати в с. Синиця Уманського району до її батьків та продовжили навчання он-лайн. По закінченню навчального року [PERSON] поїхав в Йорданію до своїх батьків та мав направити їй запрошення, щоб вона могла оформити документи на переїзд в Йорданію. Після від`їзду з України, вони деякий час з [PERSON] спілкувались по телефону, але назвати своє місце перебування [PERSON] відмовився та з телефонної розмови вона зрозуміла, що він не бажає проживати з нею однією сім`єю та зберегти шлюб. На сьогодні місце перебування відповідача їй не відомо. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, вона не бажає продовжувати перебувати у шлюбі з відповідачем, оскільки він не дбає про сім`ю так як залишив її та не виявив бажання щоб вона переїхала проживати в його країну. Дітей від шлюбу вони не мають. Підстав для надання строку для примирення не має. Ухвалою суду від 31.01.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності, крім того зазначила, що позов підтримує в повному обсязі і не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення судової повістки за останньою відомою адресою місця проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Таким чином, судом були вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.03.2021 сторони зареєстрували шлюб у Канівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що зроблено відповідний актовий запис № 33. Також з даних свідоцтва про шлюб вбачається, що відповідач по справі [PERSON] є громадянином Йорданського Хашимітського Королівства. Статтею 56 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено що форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. В свою чергу, відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Таким чином, фактичний аналіз змісту вищенаведених законодавчих приписів свідчить про те, що у випадку, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У спірній по справі ситуації слід констатувати, що сторони по справі після реєстрації шлюбу спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу позивач по справі зареєстрована та проживає на території України, тому розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. При розгляді позову про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved