Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

18 липня 2022 року представник позивача [PERSON] адвокат Лазоренко Т.В. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, 19 жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Київській області, актовий запис №360. Від шлюбу позивач та відповідач мають дитину [PERSON] , [INFO] . З лютого-березня 2020 року позивач та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть. 19 січня 2021 року Ірпінським міським судом Київської області винесено наказ про стягнення з відповідача на користь повивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Наказ про стягнення аліментів подано до виконавчої служби. Позивач обов`язок по утриманню дитини не виконує, жодної суми не виплатив. Згідно з Розрахунком заборгованості по сплаті аліментів від 21 січня 2021 року [PERSON] має борг у сукупному розмірі 66\~370,23 грн. Зазначає, що при розрахунку брався середній розмір заробітної плати на конкретний період з грудня 2020 року по червень 2022 року в Київській області. Вказаний розрахунок відповідає розрахунку, наданому державним виконавцем. Вказує, що відповідач не виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів умисно, інших дітей чи утриманців він не має, тому відповідно до вимог ст. 196 Сімейного Кодексу України одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше розміру 100% заборгованості. Стверджує, що заборгованість пені з 01 лютого 2021 року по 01 липня 2022 року становить 195 522,10 грн. Водночас ст.196 СК України, передбачає, що стягнення пені обмежується 100% заборгованості по аліментам, тому позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 66\~370,23 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2022 року відкрито позовне провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09 лютого 2023 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Лазоренко Т.В. надійшла заява про збільшення позовних вимог та позовна заява про стягнення пені за несплату аліментів у новій редакції, згідно якої позивач просила стягнути з відповідача суму пені у розмірі 79 757, 48 грн. Зазначає, що позивачем отримано оновлений Розрахунок заборгованості згідно з виконавчим листом № 367/8514/20 від 20 січня 2021 року. Стверджує, що розмір заборгованості станом на 01 вересня 2022 року складає 72\~181, 48 грн. Крім того, вказує, що державним виконавцем 31 серпня 2022 року було виявлено, що боржник з січня 2022 року працював у Департаменті з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника. Зазначає, що 21 листопада 2022 року відповідач звільнився, про що роботодавець відповідача повідомив державного виконавця та надав звіт стягнених сум, зокрема заборгованість станом на 21 листопада 2022 року становила 60\~675, 22 грн. Водночас в період з грудня 2020 року по 01 вересня 2022 року заборгованість складала 72\~181, 48 грн, окрім того за грудень 2022 року та січень 2023 року позивач аліментів не отримувала, тому розмір заборгованості по аліментам становить 72\~181, 48 грн + 3788, 00 грн (за грудень 2022 року) +3788 грн ( за січень 2023 року) = 79\~757, 48 грн. На підставі викладеного просила суд: Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму пені в розмірі 79\~757 (сімдесят дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят сім грн) 48 коп. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суду не повідомили. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, на адресу суду відзиву на позовну заяву не подавав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 встановлено, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засідання яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справ і, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що19 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Бучанським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про що зроблено відповідний актовий запис №360, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2019 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 03 квітня 2020 року, виданого Виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 19 січня 2021 року Ірпінським міським судом Київської області винесено наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного наказу головним державним виконавцем Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Нижник Т.В. 27 січня 2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64307424. 22 грудня 2021 року головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І. винесено Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. 22 грудня 2021 року головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І. винесено Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Відповідно до Розрахунку заборгованості згідно виконавчого листа №367/8514/20 від 21 січня 2021 року, наданого Головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І. загальна сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2022 року складає 72 181,48 гривень. 31 серпня 2022 року головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за № 64307424, згідно з якою постановлено звернути стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у департаменті з питань виконання кримінальних покарань. 31 серпня 2022 року головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лемберською О.І. направлено до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань для виконання та до відома постанову від 31 серпня 2022 року, винесену при примусовому виконанні судового наказу № 367/8514/30 від 21 січня 2021 року, що видав Ірпінський міський суд. Як убачається з копії листа Начальника Департаменту з питань виконання кримінальних покарань та Звіту про здійснені відрахування та виплати від 28 листопада 2022 року [PERSON] звільнений зі служби 21 листопада 2022 року, аліменти утримані по 21 листопада 2022 року включно, заборгованість станом на 21 листопада 2022 року складає 60\~675,22 грн. Відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. За ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При розрахунку заборгованості суд бере до уваги поданий позивачем Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, складений головним державним виконавцем Бучанського відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лемберською О.І., яким визначено розмір заборгованості [PERSON] за аліментами на утримання неповнолітньої дитини станом на 31 серпня 2022 року у розмірі 72 181,48 грн. Суд враховує, що даний Розрахунок, не оскаржувався сторонами в судовому порядку, в матеріалах справи відсутні докази на спростування цього боргу, є останнім щодо визначення розміру заборгованості, провадження по справі відкрито ще у 20 липня 2022 року та відповідач мав достатньо часу для подання доказів виконавцю щодо виконання рішення суду та внесення необхідних сум. Отже, в період з грудня 2020 року по 01 вересня 2022 року заборгованість складала 72 181,48 грн. Ст. 196 СК України передбачає що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, у випадках несвоєчасної виплати присуджених за рішенням суду аліментів виникає з часу набрання рішенням законної сили. Як роз`яснено у п. 22постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до вимог ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами. Виходячи з наведеного, законодавець не ставить обов`язок по сплаті аліментів, у разі обізнаності платника аліментів про їх стягнення, в залежність від стягнення таких за виконавчим листом шляхом відрахування із заробітної плати чи іншого доходу, оскільки судові рішення, що набрали законної сили, підлягають обов`язковому виконанню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач знав про судове рішення про стягнення аліментів, періодично сплачував аліменти, тому заборгованість із аліментів виникла з вини відповідача як особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з ч. 1ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць (сума аліментів, які не були сплачені); Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць (сума аліментів які не були сплачені); Q2 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року, справа №572/1762/15-ц). Перевіривши подані суду розрахунки по аліментам, суд вважає, що розмір неустойки позивачем обраховано правильно. Так, здійснивши розрахунок неустойки (пені) за несплату аліментів за вищевказаною формулою, суд дійшов висновку, що її розмір за період з період з 01 грудня 2020 року по 01 вересня 2022 року складала 72 181, 48 грн. Розмір нарахованої неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (грн.) 1 лютого 2021 року по 1 березня 2021 року 2\~329, 64 грн. 1 березня 2021 року по 1 квітня 2021 року 3\~629,67 грн. 1 квітня 2021 року по 1 травня 2021 року 4\~625,66 грн. 1 травня 2021 по 1 червня 2021 року 5920,07 грн. 1 червня 2021 року по 1 липня 2021 року 6\~844, 48 грн. 1 липня 2021 року по 1 серпня 2021 року -8\~210, 47 грн. 1 серпня 2021 року по 1 вересня 2021 року - 9\~355, 67 грн. 1 вересня 2021 року по 1 жовтня 2021 року 10172, 65 грн. 1 жовтня 2021 року по 1 листопада 2021 року 11\~645, 76 грн. 1 листопада 2021 року по 1 грудня 2021 року 12\~391,32 грн. 1 грудня 2021 року по 1 січня 2022 року 13936, 47 грн. 1 січня 2022 року по 1 лютого 2022 року 15\~177, 67 грн. 1 лютого 2022 року по 1березня 2022 року 14\~853, 29 грн. 1 березня 2022 року по 1 квітня 2022 року 17 601,99 грн. 1 квітня 2022 року по 1 травня 2022 року -18\~226, 21 грн. 1 травня 2022 року по 1 червня 2022 року- 20\~026, 31 грн. 1 червня 2022 року по 1 липня 2022 року 20 574, 77 грн. 1 липня 2022 року по 1 серпня 2022 року 21 952, 71 грн. 1 серпня 2022 року по 1 вересня 2022 року 22\~376,25 грн. Водночас твердження позивача про те, що за грудень 2022 року та січень 2023 року позивач аліментів не отримувала, тому розмір заборгованості по аліментам становить 72 181, 48 грн + 3788, 00 грн (за грудень 2022 року) +3788 грн ( за січень 2023 року) = 79 757, 48 грн. не підтверджено матеріалами справи. Так, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості державного виконавця за грудень 2022 року та січень 2023 року згідно виконавчого листа №367/8514/20 від 21 січня 2021 року. А відтак в цій частині позов не підлягає задоволенню. Позивач, просила суд, у зв`язку з вимогами ч. 1 ст. 196 СК України, стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 79 757, 48 грн, оскільки сума пені не може перевищувати 100% заборгованості за аліментами. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені за несплату аліментів за період з грудня 2021 року по січень 2023 року підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп в дохід держави.

Outcome: partial