Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у березні 2023 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] заборгованість зі сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 10 986 грн 01 коп., інфляційне нарахування у розмірі 1226 грн 52 коп та 3 % річних у розмірі 235 грн 55 коп, а також судові витрати по справі, що складаються із судового збору в розмірі 2684 грн та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3360 грн. В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 14.08.1998. ОСББ «Гришко 8» утримує будинок [ADDRESS] , позивачем укладено та виконуються умови договорів з виконавцями житлово-комунальних послуг на технічне обслуговування будинку та прибудинкової території. Відповідачка як власник та споживач житлово-комунальних послуг, зобов`язана не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Однак відповідачка не виконує належним чином своїх зобов`язань перед позивачем, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період із 01.09.2019 по 01.02.2023 у розмірі 10 986 грн 01 коп. Позивач зазначає, що на даний час заборгованість не оплачена, що завдає збитків ОСББ «Гришко 8», у зв`язку із чим відповідачці нараховуються інфляційні нарахування у сумі 1226 грн 52 коп. та 3% річних у сумі 235 грн 55 коп., враховуючи це, позивач був вимушений звернутись до суду з позовом. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с.10-101). Ухвалою судді від 15.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 103-104). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідач 29.03.2023 отримала копію ухвали суду про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 107). Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений термін не надано, жодних заяв з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 14.08.1998 (а.с. 38-39). Відповідно до статуту ОСББ «Гришко 8» є неприбуткова юридична особа, частково шляхом самозабезпечення та частково шляхом залучення суб`єктів господарювання здійснює утримання і експлуатацію багатоквартирного (житлового) будинку [ADDRESS] , та утримує його прибудинкову територію за рахунок коштів співвласників будинку, напряму розраховуючись цими коштами із безпосередніми виконавцями робіт та надавачами послуг (а.с. 20-32). 07.06.2018 Загальними зборами співвласників багатоквартирного (житлового) будинку [ADDRESS] , був затверджений членський внесок на утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 4 грн 00 коп. за м.кв. загальної площі квартири (а.с. 45-47). 13.03.2020 Загальними зборами ОСББ «Гришко 8», був затверджений членський внесок на утримання будинку і прибудинкової території з 01.04.2020 в розмірі 5 грн 71 коп. за м.кв. загальної площі квартири (а.с. 48-54). 09.03.2021 Загальними зборами ОСББ «Гришко 8», був затверджений членський внесок на утримання будинку і прибудинкової території з 01.04.2021 в розмірі 7 грн 14 коп. за м.кв. загальної площі квартири (а.с. 55-75). Крім цього, 07.05.2021 Правлінням ОСББ «Гришко 8» було розглянуто питання щодо одноразового нарахування на закупку перетворювача частоти та гальмівного резистора ліфта, вирішено затвердити одноразове нарахування на кожну квартиру ОСББ «Гришко 8» у сумі 303 грн 00 коп. Проведено одноразове нарахування у квитанціях за травень 2021 окремим рядком «на закупівлю та встановлення електричного обладнання для вантажного ліфта» (а.с. 76-78). 30.04.2022 Загальними зборами ОСББ «Гришко 8», був затверджений членський внесок на утримання будинку і прибудинкової території з 01.06.2022 в розмірі 7 грн 60 коп за м.кв. загальної площі квартири (а.с. 79-86). Згідно з розрахунком позивача, відповідачка, не сплачує за надані їй житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за період із 01.09.2019 по 01.02.2023 у розмірі 10986 грн 01 коп. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду Відповідно до пункту 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Згідно статті 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. З позовної заяви вбачається, що ОСББ «Гришко 8» є виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів будинку. З вересня 2019 р. по лютий 2023 р. відповідачка отримувала житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, отримувала рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги, які містять у собі суму заборгованості. Окрім того, жодних заяв про відмову від користування житлово-комунальними послугами, скарг щодо обсягу та якості наданих послуг відповідачкою не заявлялось. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, власник житлового приміщення несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Крім того, позивачем ставиться вимога про стягнення інфляційних нарахувань у сумі 1018 грн 78 коп., а 3% річних у сумі 204 грн 86 коп., яка підлягає задоволенню із таких правових підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачкою, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 10986 грн 01 коп., а також 1226 грн 52 коп. індексу інфляції та 235 грн 55 коп. - 3% річних є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп. за подання позовної заяви до суду і позов суд задовольняє, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збірна користь позивача. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - ч. 3 ст. 137 ЦПК України. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження надання послуг з правничої допомоги позивачем надано суду договір про надання правової допомоги № А/06092021/ХВ-26 від 06.09.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський центр права» та ОСББ «Гришко 8» (а.с. 87-91). За умовами договору ТОВ «Київський центр права» надає замовнику ОСББ «Гришко 8» правову допомогу, юридично-консультативні послуги, у тому числі послуги, пов?язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, представлення інтересів замовника в органах судової та виконавчої влади України, а замовних зобов`язується приймати та оплачувати послуги виконавця на підставі акту примання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Згідно з актом № 0703 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), загальна вартість проведених робіт (наданих послуг) виконавцем ТОВ «Київський центр права» за договором № А/06092021/ХВ-26 від 06 вересня 2021 року у цивільній справі про стягнення боргу з [PERSON] щодо складання позовної заяви, розрахунку заборгованості, формування матеріалів срави та подачі позову до суду становить 2880,00 грн (а.с. 92), оплата яких замовником ОСББ «Гришко 8» на рахунок ТОВ «Київський центр права» підтверджується платіжними дорученнями № 74 від 20.01.2023 та № 17 від 26.02.2023 (а.с. 93-94). Із досліджених матеріалів справи встановлено, що представництво інтересів позивача в суді першої інстанції здійснювали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі письмової довіреності № 1 від 07.03.2023 від імені ОСББ «Гришко 8» (а.с. 96). Позовну заяву підписав адвокат Студенцов О.О. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (надалі - Закон) адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Частиною 3 ст. 4 Закону встановлено форми, у яких особа, яка отримала право на здійснення адвокатської діяльності, може здійснювати таку діяльність: індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно зі ст. 26 Закону підставою для здійснення адвокатської діяльності є договір про надання правової допомоги. Форма та зміст договору про надання правової допомоги встановлені статтею 27 цього Закону. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Надання правової допомоги, зокрема, здійснення представництва інтересів фізичної особи в судах особою, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, здійснюється відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та процесуальних законів. Згідно з ч. 2 ст. 15 ЦПК України представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються обставини надання адвокатами ТОВ «Київський центр права» правової допомоги позивачу ОСББ «Гришко 8» за даною справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, представництво інтересів в суді першої інстанції, а також не доведено обставин здійснення позивачем оплати послуг за надання правової допомоги в зазначеному розмірі саме в якості оплати послуг адвоката за договором № А/06092021/ХВ-26 від 06.06.2021, оскільки в платіжних дорученнях зазначено, що оплата здійснюється за юридичні послуги, згідно рах-фак № 389 від 03.11.2022 та № 445 від 02.12.2022, а тому суд позбавлений можливості достовірно встановити призначення даних платежів. У зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що оплата послуг, що здійснена позивачем на користь отримувача - ТОВ «Київський центр права» в сумі 2880 грн, не є витратами, пов`язаними з наданням послуг професійної правничої допомоги в цій цивільній справі та, відповідно, не є судовими витратами в розумінні ст. 137 ЦПК України. Частиною 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються, зокрема, довіреністю. Разом з тим, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Із аналізу положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слід дійти висновку, що чинне законодавство не передбачає для адвокатів заборони працювати за трудовим наймом. Адвокат має право поєднувати адвокатську діяльність із трудовими відносинами, якщо вони не стосуються випадків, зазначених у частині першій статті 7 (вимоги щодо несумісності) Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Отже, адвокат, який вказав в Єдиному реєстрі адвокатів України інформацію про те, що він здійснює адвокатську діяльність індивідуально, однак при цьому є найманим працівником у інших юридичних осіб (за винятком адвокатського бюро та об`єднання), або фізичних осіб-підприємців, може бути представником цих та інших осіб у суді, виключно, уклавши договір з клієнтом як адвокат відповідно до вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Доказів укладення договору між позивачем ОСББ «Гришко 8» та адвокатом Студенцовим О.О. з надання правничої допомоги у цій цивільній справі матеріали справи не містять та позивачем не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення витрат на правничу допомогу в суді під час розгляду цивільної справи № 759/4439/23 на суму 2880 грн 00 коп., а тому у відшкодуванні витрат, пов`язаних з правничою допомогою слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved