Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, далі АТ КБ ПриватБанк, звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 01 вересня 2011 року між ним та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі, що зазначений\~ у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75000 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконала, унаслідок чого станом на 13 лютого 2023 року утворилася заборгованість у розмірі 91458 грн. 56 коп., з яких: 74852,70 грн. - заборгованість за кредитом; 16605,86 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 01.09.2011 року в розмірі 91458 грн. 56 коп. та судові витрати. Відповідно до поданих суду заяв представник позивача просив розглядати справу без його участі та в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 5, 6). Відповідач подала відзив на позов та додані до нього документи, за змістом якого просила відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що\~ Правила надання банківських послуг АТ КБ ПриватБанк та Тарифи не були нею підписані на час підписання анкети-заяви, в задоволенні вимог позивача щодо стягнення з неї\~ заборгованості в розмірі 16605,86 грн. за відсотками за користування кредитом слід відмовити. Крім того, не правильно нараховано суму основного тіла кредиту, слід перерахувати до приведеного нею розміру 70278,28 грн. Можливість сплати основної заборгованості в розмірі визначеної позивачем 74852,70 грн. може бути визначений як це передбачено Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану лише у термін у тридцятиденний строк після припинення воєнного стану звільняються від відповідальності у разі прострочення позичальником виконання за договором грошового\~ зобов`язання, визначеного ст.625 ЦК України, на яку у позовній заяві для стягнення визначених платежів\~ у розмірі 91458 грн. 56 коп. необгрунтовано посилається позивач (а.с.111-116, 117-123). Від позивача АТ КБ Приватбанк надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що вимоги банку є законними та аргументованими, відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, просить суд задовольнити вимоги банку в повному обсязі (а.с.126-132). У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 01 вересня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку (а.с.23). У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта,\~ Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 13 лютого 2023 року становить 91458 грн. 56 коп., з яких: 74852,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 74852,70 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 16605,86 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625;\~ 0,00 грн. - заборгованість по пені; 0,00 грн. - заборгованість по комісії (а.с.17-20). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визна чені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.ч.1,2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг за користування Кредитом і Овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних і допустимих доказів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених умовах банку. У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Умовами і правилами надання банківських послуг, витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі:\~ процентна ставка, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться положення, в яких зокрема визначено дію договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» , умови і правила надання банківських послуг розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів , неустойки (штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, зауважила на тому, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена щодо укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За встановлених обставин суд приходить висновку, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Оскільки суд дійшов висновку, що умови і правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, не підлягають стягненню з відповідача\~ суми списання коштів як відсотки за використання кредитного ліміту 1 червня 2022 року в сумі 1211 грн. 97 коп., 1 травня 2022 року в сумі 710 грн. 98 коп., 1 березня 2022 року в сумі 2051 грн. 47 коп. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 01 вересня 2011 року в розмірі 70878 грн. 28 коп. - заборгованість за тілом кредиту. В іншій частині позову слід відмовити. Враховуючи положення ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України за змістом якої кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідачем не доведено застосування положень ст. ст. 607, 617 ЦК України . Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором виникла станом на 13 лютого 2023 року. Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не вчинила дій, спрямованих на повернення позивачу позиченої суми коштів, тобто не виконала свої зобов`язання за Договором позики. Доказів протилежного відповідачем не надано. Торгово промислова палата\~ України 28 лютого 2022 року засвідчила форс-мажорну обставину ( обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України , що стало підставою введення воєнного стану з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, про що розміщено на сайті ТПП України загальний офіційний лист . Згідно ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. За змістом зазначеної норми ЦК України в період дії обставин непереборної сили відповідач звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, однак якщо таке порушення сталося внаслідок зазначених обставин. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України доказів відповідачем, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень\~ про те, що вона не могла виконувати свої зобов`язання внаслідок випадку або непереборної сили до 24 лютого 2022 року та після\~ квітня 2022 року по\~ 13 лютого 2023\~ року не надано. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Outcome: partial