Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначав, що йому на праві власності належить житловий [ADDRESS] , у якому він проживає разом зі своєю дружиною, вони є пенсіонерами. Також у належному йому будинку зареєстрована, але не проживає з 2002 року відповідач [PERSON] , що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Факт реєстрації відповідача у вказаному житловому будинку позбавляє позивача можливості реалізувати в повному обсязі право власності на майно. Особисті речі [PERSON] у будинку відсутні, цим житлом відповідач не цікавиться, проживає разом зі своєю сім`єю у місті Києві. Перешкод у користуванні житловим будинком їй ніхто не чинив, реєстрація відповідача за вказаною вище адресою перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Позивач вказував на те, що оскільки [PERSON] без поважних причин більше одного року не проживає у належному йому на праві приватної власності житловому будинку, тому відповідач відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України втратила право користування цим жилим приміщенням. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Оснач С.А. у суді позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов на позов до суду не подавала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 104,3 м2, житловою площею 61,0 м2, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 68117016 від 15 вересня 2016 року. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов від 05 серпня 2021 року, складеного адміністратором відділу з питань організації надання адміністративних послуг виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області Терлюк В.В., у зазначеному житловому будинку зареєстровані три особи: позивач [PERSON] - власник, [PERSON] - дружина та [PERSON] - дочка, остання у даному будинку не проживає з 2002 року. Згідно із відомостями, наданими суду Органом реєстрації Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області та Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, відповідач [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , із 18 червня 1993 року. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. У ст. 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі вказаної статті є наявність в особи права власності на майно та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Згідно із нормою ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] не проживає у належному позивачу [PERSON] на праві власності житловому будинку більше одного року без поважних причин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі до суду позову судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved