Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

У лютому 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, встановлених рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.06.2015 року (провадження № 2/484/910/15) на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до 1/8 частитни з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. 02.03.2023 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 29.03.2023 року справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, його представник - адвокат Доров А.О. надав на адресу суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги просив змінити, а саме просив змінити розмір аліментів , що стягуються з нього за рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.06.2015 року (провадження № 2/484/910/15) на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до 1/6 частитни з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку , до досягнення дітьми повноліття. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву у котрій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги не визнає та заперечує проти їх задоволення. Відзив на позов не надавала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.06.2015 року (провадження № 2/484/910/15) [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 12.05.2015 року. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК Українизміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу(ч. 2 ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки, на утримання дітей: [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] ,\~ [INFO] \~ у сім`ї позивача змінилися обставини, які впливають на зміну майнового стану, а саме він перебуває в офіційному шлюбі з [PERSON] . У даному шлюбі, [INFO] у них народилася спільна донька [PERSON] . Також позивач зазначає, що на його утриманні перебуває батько [PERSON] , який переніс інфаткт та страждає на гіпертонічну хворобу. Таким чином, суд вбачає, що позивач спалачує аліменти на користь відповідачки на утримання синів [PERSON] , 2012 року народження та [PERSON] , 2013 року народження; у другому шлюбі з [PERSON] позивач має доньку [PERSON] , [INFO] . Крім того, на утриманні позивача перебуває непрацездатний хворий батько - [PERSON] , що підтверджується випискою з медичної картки хворого № 863/145 та пенсійним посвідченням. Тобто, вказані обставини впливають на зміну матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення у 2015 році про стягнення з нього на користь відповідача аліментів, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/5 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щомісяця, на думку суду є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК Українита визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів до 1/5 частки. Враховуючи викладене, та

Outcome: partial