Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] 23 грудня 2022 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа ООП адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради про визначення способів участі батька у вихованні дитини. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2022 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року заяву [PERSON] про виклик і допит свідків повернуто заявникові. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року заяву [PERSON] про виклик і допит свідків повернуто заявникові. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові, відповіді на відзив та ході судового розгляду посилався на те, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2010 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року шлюб було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідач не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною протягом близько півроку. З 2020 року відповідач чинить перешкоди позивачеві у спілкуванні з сином: не дозволяє проводити час з дитиною, не дозволяє йому залишатися у батька з ночівлею, перешкоджає у спілкуванні засобами зв`язку. У 2020 році він подарував синові мобільний телефон з метою спілкування, який [PERSON] відібрала у нього і встановила пароль, змушуючи сина спілкуватися з позивачем у її присутності на гучному зв`язку. За першої нагоди дитина телефонувала йому з телефонів однокласників. Подекуди спілкування з сином припинялося на 2-6 тижнів. У червні 2022 року він звернувся до Органу опіки і піклування з метою встановлення графіку спілкування. На підставі розпорядження голови адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 252-р від 29 листопада 2022 року встановлені дні побачень, проте, відповідач вказане рішення не виконує. 08 лютого 2023 року відбулося засідання Органу опіки і піклування з надання висновку до суду про доцільність участі батька у вихованні дитини, на якому відповідач запевнила, що виконуватиме розпорядження від 29 листопада 2022 року, але без ночівлі. Проте, з 08 лютого 2023 року відповідач продовжує чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з сином. Просив усунути йому перешкоди у спілкуванні та у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] , шляхом особистих побачень позивача з сином без присутності матері: кожного першого та третього тижня місяця з 17.00 години п`ятниці до 20.00 години неділі; щосереди з 14.00 години до 19.00 години; щорічно у день народження батька 06 січня з 09.00 години по 20.00 годину 07 січня з ночівлею за місцем проживання батька; щорічно у день народження баби матері позивача, 14 березня з 09.00 години по 20.00 годину; щорічно у день народження діда батька позивача, 30 липня з 09.00 години по 20.00 годину; щорічно з 09.00 години 01 травня по 20.00 годину 02 травня з ночівлею дитини за місцем проживання батька; щороку у липні у період канікул спільний відпочинок позивача з сином тривалістю не менше 15 днів поспіль за місцем проживання батька з можливістю відпочинку в межах України, судовий збір стягнути з відповідача. У своїй заяві до суду справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у своїх запереченнях на відповідь на відзив та ході судового розгляду проти заявлених [PERSON] позовних вимог частково заперечувала, зазначивши, що до вересня 2019 року вони з відповідачем і сином проживали у будинку його батьків, до якого спільними зусиллями зробили прибудову. Батьки позивача виявляли до неї і дитини погане ставлення: не приділяли уваги онукові, зменшували температуру в радіаторах опалення. Після того, як в неї діагностували онкологію, позивач з батьками не відвідували її в лікарні та не допомагали їй. Позивач доручив догляд за [PERSON] своїй матері, а сам тим часом проводив час зі своєю коханкою, з якою на теперішній час проживає однією сім`єю. Після повернення з лікарні після операції, мати позивача вигнала малолітнього [PERSON] та викинула його речі. Після розірвання шлюбу родина позивача погрозами змусила її з дитиною виїхати з місця проживання. Протягом трьох років вона орендувала житловий будинок, допоки її батьки купили їй з сином будинок, в якому створені належні умови для дитини. Матеріальної допомоги на утримання дитини позивач не надавав. До своїх обов`язків батька [PERSON] ставився безвідповідально: залишав сина самого в автомобілі із ключами від замку запалення, в результаті чого син в`їхав у паркан; взявши на відпочинок на Монастирський острів, розважався з коханкою, а дитина о 22.00 годині перебувала сама біля води; взявши сина до себе, залишив його на чужих людей, в результаті дитина опинилася сама на вулиці біля станції метро «Покровська» без нагляду дорослих. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2022 року з позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , було стягнуто аліменти у розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісячно, тому він одразу звернувся до Органу опіки і піклування із заявою про визначення порядку його участі у вихованні сина. Попри те, що офіційних документів вона не отримувала, дозволяла позивачеві брати [PERSON] , проте він вихованням дитини не займався, розпитував його, знімаючи на відео, налаштовував проти відповідача. Подарував синові ноутбук після ремонту, в якому не працює клавіатура, тому замість уроків син переглядає відео та грає в ігри. Батьки позивача ніколи не виявляли бажання спілкуватися з онуком, при зустрічі на вулиці вдають, що не знайомі. Влітку, 30 липня 2022 року, [PERSON] захворів і у нього піднялася висока температура, ліки, які були вдома, не допомагали, позивач у грубій формі відмовився привезти ліки, мотивуючи, що не вірить відповідачеві. 30 серпня 2022 року син запросив батька на свій день народження, проте, позивач не приїхав попри те, що [PERSON] очікував на його приїзд увесь день. При тому, що на пропозицію сестри відповідача, яка гостювала у них, відвезти її додому за гроші, позивач відгукнувся, приїхав о 22.00 годині та відвіз її. Крім того, фактично шлюбні відносини були припинено між сторонами у вересні 2018 року, а не у квітні 2018 року, як про це зазначає позивач, а грошову допомогу на дитину почав надавати лише у липні 2019 року у визначеному на його розсуд розмірі та строки. З боку позивача надходили погрози відібрати дитину у разі звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Посилання [PERSON] на те, що вона застосовує до дитини фізичне насильство не має підтвердження та не відповідає дійсності. Жодних перешкод у спілкуванні позивача з сином вона не чинила і не вчиняє. Визнала позовні вимоги в частині визначення побачень [PERSON] з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання дитини кожної другої і четвертої середи щомісячно з 17.00 години до 20.00 години; кожної першої і третьої неділі місяця з 12.00 години по 20.00 годину, судові витрати покласти на сторони у рівних частинах. Представник третьої особи Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького районну Дніпровської міської ради справу просила розглядати у її відсутності, ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті у ході судового розгляду справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2010 року (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 11). Розпорядженням голови адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 252-р від 29 листопада 2022 року [PERSON] встановлено порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , кожного першого і третього тижня місяця з 17.00 години п`ятниці до 20.00 години неділі, щосереди з 14.00 години до 19.00 години; зобов`язано матір, [PERSON] , не чинити перешкоди батькові у спілкуванні з малолітнім сином, а [PERSON] зобов`язано вчасно повертати сина після побачень за його місцем проживання (а.с. 12). Висновком ООП адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-33 від 23.02.2023 року визнано за доцільне в інтересах дитини встановити порядок участі батька, [PERSON] , у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , кожного першого і третього тижня місяця з 17.00 години п`ятниці до 20.00 години неділі; щосереди з 14.00 години до 19.00 години; щорічно на день народження батька з 09.00 години до 20.00 години; літній відпочинок протягом 15 днів за попередньою домовленістю з матір`ю. Рекомендовано перші зустрічі батька з дитиною встановити без ночівель, враховуючи при цьому бажання дитини (а.с. 46-47). Малолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в 5-В класі КЗО «Спеціалізована середня загальноосвітня школа № 141» Дніпровської міської ради (а.с. 54). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Будинок має 2 окремі кімнати, в дитячій є ліжко, парта для занять, шафа, дитина забезпечена планшетом, іграшками, книгами, має велосипед. Мати сама виховує сина, в повному обсязі займається його навчанням, вихованням, дбає про повноцінне харчування, дитина відвідує гуртки (а.с. 55). З 23 липня 2019 року [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина (а.с. 64-98). Під час розгляду справи було встановлено, що позивач цікавиться життям і вихованням дитини, проявляє до неї інтерес, бажає приймати активну участь у її житті. На підставі ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг прав та обов`язків щодо виховання та розвитку дитини встановлено ст. ст. 150, 151 СК України. Відповідно до ст.\~153\~СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Приписами ст.\~155\~СК України\~визначено,\~що здійснення\~батьками своїх\~прав та\~виконання обов`язків\~мають ґрунтуватися\~на повазі\~до прав\~дитини та\~її людської\~гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.\~157\~СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 та абзацом 1 частини 2 статті 159\~СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Разом з тим, об`єктивні причини, які б мали бути перешкодою для спілкування [PERSON] з сином судом встановлено не було. Щодо заперечень відповідача про те, що позивач не надав матеріальної допомоги на утримання сина, спростовано долученими до матеріалів справи позивачем доказами (а.с. 64-98). Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про неможливість спілкування позивача з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , з посиланням на неналежне і недбале ставлення позивача до виконання ним батьківських обов`язків стосовно свого малолітнього сина, оскільки [PERSON] не підтверджено їх належними і достатніми доказами, які дають підстави стверджувати, що поведінка позивача стосовно свого малолітнього сина, виключає можливість спілкування, в тому числі особистого шляхом побачень, батька з сином, та може створювати загрозу його здоров`ю чи життю. Суд критично ставиться до наданих стороною відповідача копій амбулаторної картки малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 131-157), оскільки ними жодним чином не спростовано можливість особистих побачень позивача з сином через його стан здоров`я без присутності матері за фактичним місцем проживання або перебування [PERSON] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 3\~ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тобто, позивач має право на спілкування з дитиною та на активну участь у її вихованні відповідно до приписів закону, а суд захищає порушене право особи. Так, з урахуванням положень ст.ст. 15, 16\~ЦК України обраний позивачем спосіб захисту своїх прав у вигляді затвердження права батька дитини не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи, тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. З урахуванням того, що відповідачем розпорядження голови адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради, яким встановлено позивачеві дні та час спілкування з дитиною не виконується, позивач був змушений звернутися з цим позовом до суду. Також відповідачем не виконується і висновок ООП адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-33 від 23 лютого 2023 року, який було зроблено вже після звернення позивачем з позовом до суду. У той самий час, судом під час розгляду справи не виявлено будь-яких обставин, які б могли зумовити обґрунтованість обмеження [PERSON] в його правах та обов`язках стосовно спілкування та виховання малолітнього сина, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та надавати позивачеві періодичні побачення з малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , які визначити наступним чином: побачення кожного першого і третього тижня щомісяця з 17.00 години п`ятниці по 20.00 годину неділі шляхом особистих побачень за фактичним місцем проживання [PERSON] без присутності матері, з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та за наявності згоди та бажання дитини; щосереди з 17.00 години по 20.00 годину з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини без присутності матері та за наявності згоди та бажання дитини; щорічно 01 травня з 16.00 години по 20.00 годину за фактичним місцем проживання або перебування [PERSON] без присутності матері, з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та за наявності згоди та бажання дитини; щороку протягом літніх шкільних канікул у період з 01 липня по 30 липня протягом 15 календарних днів за місцем проживання або перебування позивача з можливістю виїзду на відпочинок поза межі міста за домовленістю з відповідачем з дотриманням режиму дня дитини, з урахуванням стану її здоров`я, без присутності матері та за наявності згоди та бажання дитини. Задоволення позовних вимог в іншій частині призведе по порушення режиму дня та графіку малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки окрім спілкування з батьком, у дитини має бути вільний час для відпочинку, проведення дозвілля, спілкування з однолітками задля соціалізації і розвитку, а задоволення позовних вимог в повному обсязі призведе до того, що дитина буде позбавлена можливості на вільне проведення часу поза спілкуванням з батьком та навчальним процесом. Щодо позовних вимог про затвердження права батька проводити побачення з сином щорічно у день народження баби, матері [PERSON] , 14 березня, суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, оскільки вона є дієздатною особою і чинним ЦПК України наділена правом на самостійне звернення до суду з відповідною позовною заявою для вирішення питання про визначення участі баби у вихованні малолітнього онука. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про затвердження права батька проводити побачення з сином щорічно у день народження діда, батька [PERSON] , 30 липня, суд приходить до висновку, що вони також задоволенню не підлягають, оскільки він є дієздатною особою і чинним ЦПК України наділений правом на самостійне звернення до суду з відповідною позовною заявою для вирішення питання про визначення участі діда у вихованні малолітнього онука. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. З метою врахування прав та інтересів самого малолітнього [PERSON] , а також його матері по відношенню до дитини, у задоволенні інших позовних вимог позивачеві слід відмовити. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 1), який, враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, підлягає стягненню із [PERSON] на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial