Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 14.03.2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] є її чоловіком з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між нами був укладений 01.10.2004 р. в Хімчинській сільській раді, Косівського району Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис за № 14. В шлюбі з відповідачем народилося 4 дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач ствердила, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, спільно не проживає, діти перебувають на повному її утриманні. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати кошти на утримання неповнолітніх дітей. Для утримання дітей необхідні значні кошти для придбання одягу, взуття, продуктів харчування, предметів гігієни, шкільного приладдя, ліків та на інші потреби. Старша дочка [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання в Чернівецькому національному університеті ім. Федьковича, стипендію не отримує (державна форма навчання), дочка часто хворіє, це захворювання пов`язане з хворобою серця, гінекологічними та стоматологічними хворобами, також необхідні значні кошти на проїзд до навчального закладу, на житло, проживання, продукти харчування та ліки. Інші діти також часто хворіють на різні захворювання і для їхнього лікування необхідні значні кошти. Відповідач є молодою, фізично здоровою людиною. Матеріально забезпечений, працює за межами України з лютого 2022 року по даний час та має значні заробітки, щомісячно отримує заробітну плату в розмірі по 1500 Євро. Раніше надавав кошти в добровільному порядку, але останнім часом перестав їх надавати та запропонував звернутися [PERSON] з позовом про стягнення з нього аліментів в судовому порядку. В телефонному режимі відповідач погодився на стягнення з нього аліментів щомісячно на одну дитину в розмірі по 4000 гривень або 100 Євро. А тому вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 гривень щомісячно на кожну дитину. У відзиві на позовну заяву [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Ствердив, що бере регулярну участь в утриманні спільних дітей та надає в добровільному порядку кошти на утримання дітей, купляє одяг, побутові речі та продукти харчування. Наголосив, що по мірі можливості, він і в подальшому буде в добровільному порядку надавати дітям кошти та забезпечувати всім необхідним. Проте відповідач не погоджується, з визначеним позивачем розміром аліментів в сумі 4000 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки він на даний час безробітний, не має у власності нерухомості, грошових коштів. А відтак загальний розмір аліментів в сумі 16\~000 гривень буде для нього непомірним, та обтяжливим. Розгляд справи просив проводити без його участі. У відповіді на відзив, [PERSON] зазначила, що відзив поданий відповідачем не може бути взятий судом до уваги в зв`язку з тим, що підпис на ньому поставлений не відповідачем, так, як відповідач працює за межами України з лютого 2022 року по даний час. За даний період приїжджав додому на нетривалий час, а тому він не міг фізично підписати відзив на позовну заяву, який підписаний та поданий до суду іншою особою від його імені. Щодо повного утримання спільних неповнолітніх дітей, зазначила, що дане ствердження не відповідає дійсності. Так, відповідач працює за межами України з лютого 2022р. по даний час. [PERSON] виїхав на межі України з метою заробити грошові кошти для утримання сім`ї. Рішення щодо розміру аліментів у твердій грошовій сумі 4000 гривень, було прийнято сторонами спільно, оскільки про це, сам відповідач зазначив в телефонному режимі. Неповнолітні діти на даний час перебувають у віці, в якому необхідні значні кошти для придбання одягу, взуття, тощо. Крім того, кошти потрібні для їх лікування, коли діти хворіють. Відповідач [PERSON] безробітний на території України, однак за її межами має роботу та отримує 1500 євро щомісячно. За таких обставин [PERSON] просить відзив відповідача не брати до уваги, а її позовні вимоги задовольнити у повному розмірі, а саме стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 4000 гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття, так як сума 12\~000 гривень для відповідача по відношенню до його заробітної плати (60\~000 гривень) є незначною. Позиція учасників в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги підтримала в повному обсязі, та просила позов задовольнити. Додатково ствердила, що й відомо, що відповідач працює за межами України, та отримає значну заробітну плату. Однак доказів, на підтвердження вказаних обставин надати не може, оскільки не володіє ними. Розмір аліментів 4000 гривень був визначений нею, з врахуванням думки відповідача, який в телефонному режимі ствердив, що погоджується сплачувати аліменти на кожну дитину в розмірі 100 євро. Відповідач в судове засідання не з`явився. У відзиві, просив проводити розгляд справи без його участі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.03.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до судового розгляду на 02.05.2023 року. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик на 02.05.2023 у судове засідання по справі №347/718/23 відповідача [PERSON] (а.с. 29). Дослідивши матеріали справи, доводи сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії\~свідоцтва про\~одруження серії\~ [NUMBER] \~виданого 1\~жовтня 2004\~року,\~сторони зареєстрували шлюб 01 жовтня 2004 року в Хімчинській сільській раді, Косівського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 14 (а.с. 4) Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого 21 червня 2005, серії [NUMBER] виданого 18 серпня 2008, серії [NUMBER] виданого 25 січня 2012 року, серії [NUMBER] виданого 05 січня 2015 року, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-8). Згідно довідки № 130 виданої 06.02.2023 року Рожнівською сільською радою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб, до складу сім`ї [PERSON] входять: тітка [PERSON] , [INFO] (інвалід ІІ групи, психічнохвора), чоловік [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до довідки № 44/4/23 від 15.02.2023 року, виданої Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича, [PERSON] , є студентом першого курсу денної форми навчання. Термін навчання по 30.03.2026 р. (а.с. 10) Згідно довідки про доходи виданої Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича встановлено, що загальна сума доходу [PERSON] за період з 15.09.2022 по 31.01.2023 становить 0,00 грн. Дана довідка видана для подання до органів праці та соціального захисту населення для оформлення соціальної допомоги (житлової субсидії) (а.с. 12) Відповідно до копії квитанції та платіжного доручення від 25.01.2023 року, [PERSON] оплачує проживання в гуртожитку ЧНУ ім. Ю. Федьковича (а.с. 13-14) Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному 01.10.2004 р. в Хімчинській сільській раді, Косівського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 14. В результаті спільного проживання у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Сім`я [PERSON] проживає за адресою: с. Хімчин, Косівського району Івано- Франківської області. Дочка [PERSON] , [INFO] навчається у Чернівецькому національному університеті ім. Ю. Федьковича, є студентом першого курсу денної форми навчання. Для проживання у гуртожитку від ЧНУ ім. Ю. Федьковича [PERSON] здійснює річну оплату в сумі 3650 гривень. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Суд враховує той факт, що відповідач скористався своїм правом та подав відзив на позов у якому зазначив, що здійснює утримання дітей та сім`ї в цілому, забезпечує їх всіх необхідним та погоджується сплачувати на кожну дитину аліменти щомісячно в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Наголосив, що по мірі можливості, він і в подальшому буде в добровільному порядку надавати дітям кошти та забезпечувати всім необхідним. Крім того, суд звертає увагу про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Що стосується доводів позивача, що відзив [PERSON] не може бути судом взятий до уваги в зв`язку з тим, що підпис на ньому поставлений не відповідачем, так, як [PERSON] працює за межами України, то суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь які підтвердження, що [PERSON] перебуває за межами України, працевлаштований та отримує заробітну плату, а отже суд позбавлений можливості підтвердити та/або заперечити даний факт. Суд погоджується з доводами позивача, що належне виховання та утримання чотирьох неповнолітніх дітей потребує значних коштів. При цьому суд звертає увагу, що у випадку понесення додаткових витрат на лікування, чи витрат пов`язаних з навчанням дітей, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з окремими позовними вимогами. Що стосується доводів позивача, про те, що розмір аліментів узгоджений з відповідачем, то такі є голослівними, нічим не підтвердженими, та з огляду на позицію висловлену відповідачем у відзиві, такими, що не відповідають дійсності. В той же час суд звертає увагу, що якщо сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, то в порядку ст. 189 СК України такі не позбавлені можливості укласти між собою договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги необхідність створення для дітей такого рівня життя, який був би достатнім для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, та ч. 2 ст.182 СК згідно якої мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів, суд доходить переконання, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Визначений судом розмір аліментів, що становить трохи більше половини прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, суд звертає увагу, що у випадку зміни матеріального становища відповідача, позивач не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 14 березня 2023 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073 грн. 60 коп). На підставі ст. 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial