Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У жовтні 2021 року Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача аліменти на дочку у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини записані зі слів матері. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , батьком якого є [PERSON] . Батьки цієї дитини у шлюбі не перебували. Відповідач [PERSON] разом із дітьми проживала за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей Броварської міської ради Київської області (далі - Служба) дітей [PERSON] та [PERSON] 14 серпня 2019 року взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із тим, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. 28 жовтня 2019 року працівники Служби, Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі - Центр) та ювенальної поліції провели обстеження умов проживання дітей [PERSON] і [PERSON] та виявили, що їхня матір [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння 2,13 ‰. Малолітній [PERSON] не відвідує дошкільний заклад, матір не працює. У квартирі виявлені пусті пляшки від алкогольних напоїв, у ванній кімнаті виявлені грибок і пліснява, великі борги за комунальні послуги. Рішеннями виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області (далі - виконком Броварської м/ради) у зв`язку із безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дітей неповнолітню [PERSON] та малолітнього [PERSON] негайно відібрано від матері [PERSON] та надано до суду висновок про відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав. Малолітнього [PERSON] було передано біологічному батькові [PERSON] , неповнолітній [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, її опікуном призначено двоюрідну тітку [PERSON] . Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2020 року двох дітей: неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] , відібрано від матері їхньої [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Фахівці Центру неодноразово намагалися провести обстеження умов проживання відповідача [PERSON] , але вона на контакт не йшла, на телефонні дзвінки не відповідала, жодного разу не поцікавилася справами її дитини, та умовами її повернення. Під час спілкування фахівців Служби із [PERSON] та її підопічною [PERSON] , остання повідомила, що матір до неї не приїздила, інколи телефонувала, під час спілкування по телефону [PERSON] швидко завершувала розмову, оскільки матір перебула у нетверезому стані, спілкуватися з нею було неприємно. Дитина висловила свою думку та наголосила на тому, що вона не заперечує проти позбавлення її матері батьківських прав відносно неї, оскільки вважає, що [PERSON] продовжує вживати алкогольні напої та не збирається змінювати своє ставлення до неї та брата. Дівчинка не очікує від матері позитивного спілкування та належної батьківської турботи. [PERSON] повідомила, що за період влаштування в її сім`ю племінниці [PERSON] , матір дитини жодного разу не зверталася до неї щодо надання інформації про дочку, допомогу в утриманні дитини не пропонувала, жодного разу вона не вітала дочку з днем народження, святами, подарунків не передавала. Органом опіки та піклування надано до суду висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення матері від виховання дитини та свідоме нехтування нею своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Представник позивача Органу опіки та піклування Якуніна С.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, відзив на позов до суду не подавала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши позицію сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , її матір`ю є відповідач [PERSON] , відомості про батька цієї дитини записані відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини серії [NUMBER] від 28 лютого 2006 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00024393776. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2020 року у цивільній справі № 361/8034/19 неповнолітню [PERSON] , [INFO] , відібрано від її матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішеннями виконкому Броварської міської ради від 03 листопада 2020 року № 825 та від 01 грудня 2020 року № 907 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначено [PERSON] піклувальником над неповнолітньою двоюрідною племінницею [PERSON] . У листі Центру від 20 серпня 2021 року № 01-09.1-382 зазначено, що фахівці Центру неодноразово телефонували [PERSON] та здійснювали виїзди за адресою місця її проживання: [ADDRESS] , проте зв`язок постійно відсутній та двері у помешкання ніхто не відчиняє, на залишені запрошення завітати до Центру остання не реагує. З моменту відібрання дитини, [PERSON] жодного разу не поцікавилася про стан здоров`я дочки, консультацій щодо умов повернення дитини на виховання та спільне проживання не отримувала. Згідно із службовою запискою № 31/02-10 від 20 серпня 2021 року Службою 13 серпня 2021 року було організовано зустріч із [PERSON] та її підопічною [PERSON] , дитиною позбавленою батьківського піклування. Мета зустрічні була обговорення питання позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] . Дитина розповіла, що за період її відібрання від матері остання жодного разу до неї в гості не приїздила, але інколи телефонувала у нетверезому стані (мова була нечіткою, питання нелогічні), спілкуватися із нею було неприємно, тому [PERSON] швидко завершувала розмову. Неповнолітня не заперечувала проти позбавлення її матері батьківських прав відносно неї, оскільки впевнена, що її матір продовжує вживати алкогольні напої та не збирається змінювати своє ставлення до виховання дітей. Відповідно до повідомлення [PERSON] з того часу як неповнолітня [PERSON] проживає з нею, матір дитини жодного разу не вітала її з днем народження, не передавала подарунків, не цікавилася життям та здоров`ям дочки, не надавала матеріальної допомоги на утримання дитини. [PERSON] телефонувала дочці [PERSON] , проте розмови були короткі. У службовій записці № 32/02-10 від 26 серпня 2021 року зазначено, що спеціалістами Служби 26 серпня 2021 року здійснено візит за адресою проживання відповідача [PERSON] з метою здійснення обстеження умов її проживання та вручення запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини. Двері у помешкання ніхто не відчинив, зі слів сусідів [PERSON] способу свого життя не змінила, продовжує вживати алкогольні напої, спілкуватися з особами, які ведуть асоціальний спосіб життя. У зв`язку з неадекватною поведінкою відповідача [PERSON] та її знайомих, сусіди періодично викликають працівників поліції. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої Комунальним закладом "Гоголівське навчально-виховне об`єднання "Опорний заклад загальної середньої освіти - заклад дошкільної освіти - заклад позашкільної освіти" Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 10 серпня 2021 року № 150, [PERSON] навчається добре. Шкільні навчання відвідує регулярно, пропуски лише по хворобі або з поважної причини. Зовнішній вигляд дитини охайний. Повністю забезпечена шкільним приладдям. [PERSON] постійно цікавиться успіхами дитини в школі та її поведінкою, відвідує батьківські збори, приходить на індивідуальні бесіди з класним керівником та вчителями, часто телефонує. Матір [PERSON] за період навчання дочки [PERSON] жодного разу не поцікавилася життям дитини у школі. Згідно із листом Служби у справах дітей Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області від 27 серпня 2021 року № 217 та акту обстеження умов проживання № 52 від 27 серпня 2021 року матір дитини [PERSON] із заявою про участь у вихованні дочки до Служби не зверталася. Їхніми спеціалістами було здійснено виїзд до родини [PERSON] , яка є опікуном неповнолітньої [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що у дитини задовільні умови проживання. Для розвитку та виховання [PERSON] створені належні умови. Виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області 14 вересня 2021 року прийнято рішення за № 720 про надання до суду висновку щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав. Органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , у якому зазначено, що протягом року після прийняття рішення про відібрання дитини у матері не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір'ю, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення матері, батька від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц висловив правову позицію та вказав на те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. За змістом положень ч. ч. 8, 10 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. У ст. 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дочки [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині вимог про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її дочки ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Органом опіки та піклування заявлено також вимогу про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, суд вважає, що позов Органу опіки та піклування підлягає також задоволенню і в частині вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на її дочку [PERSON] , [INFO] , аліментів у визначеному законом мінімальному розмірі. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, п. 14 ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за дві вимоги немайнового характеру з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved