Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про: -визнання недійсним договору про надання фінансового кредиту №9920901 від 15.08.2021, укладеного між ТОВ «ФК «КІФ» та [PERSON] ; -зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії [PERSON] інформацію про укладений договір про надання фінансового кредиту №9920901 від 15.08.2021. В обґрунтування позову зазначено, що в серпні 2021 року позивач побачила вакансію на веб-сайті [PERSON] та [PERSON] . Для працевлаштування на вказану вакансію на вказаних веб-сайтах пропонувалось обрати один з відомих мессенджерів «Viber» або «Telegram». 15 серпня 2021 року, [PERSON] перейшла за розміщеним посиланням у мессенджері Viber та почала діалог з Finwork LLC, під час якого, зокрема, позивач вказала серію та номер паспорта, номер телефону для входу до Приват 24, пароль входу до Приват 24, останні 4 цифри номеру карти [NUMBER] , та ПІН код від вказаної картки. В цей же день на ім`я [PERSON] невстановленими особами оформлено три онлайн кредита у ТОВ «ФК «НОВІ КРЕДИТИ», ТОВ «ФК «КІФ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА». Позивач вказує, що кредитні договори з вищенаведеними товариствами не укладала, у зв`язку з чим звернулась зі скаргами до Національного банку України. У відповідь на скарги, листом від 17.09.2021 № 14-0004/86965 Національний банк України повідомив, зокрема, що згідно даних, отриманих від ТОВ «ФК «КІФ», [PERSON] звернулася до товариства із заявкою про надання кредиту. Після проходження процедури ідентифікації та верифікації клієнтів щодо отримання кредиту, [PERSON] надано кредитні кошти у розмірі 1500,00 грн. із строком користування 30 днів. ТОВ «ФК «КІФ» повідомило, що під час оформлення кредиту [PERSON] надала наступні дані: -ПІБ - [PERSON] -ІПН [NUMBER] -Тип документу - паспорт [NUMBER] -Вік - 1992-02-07 -тел: [NUMBER] -маскований номер платіжної картки 4323 - 38хх - хххх 1126 -Вимога верифікації Bank ID -Назва банку - Privatbank ТОВ «ФК «КІФ» інформувало, що сума заборгованості за договором фінансового кредиту №9920901 від 15.08.2021 станом на 26.08.2021 становила 1856,40 грн., з яких тіло кредиту 1500,00грн. та нараховані проценти в сумі 356,40 грн. Позивач зазначає, що заявку на отримання кредиту не заповнювала, договір про надання фінансового кредиту № 9920901 від 15.08.2021 не підписувала та не укладала, з умовами договору і правилами отримання кредиту не ознайомлювалась. Заповнення вказаної заявки із зазначеннями персональних даних [PERSON] та верифікація в системі BankID НБУ відбулось завдяки заволодіння цими даними шахраями - які використовували найменування Finwork LLC як прикриття своєї злочинної діяльності. Грошові кошти в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 9920901 від 15.08.2021 року не отримувала. ТОВ «Українське бюро кредитних історій» позов не визнало з посиланням, зокрема, на відповідь, отриману від НБУ 17.09.2021 року за № 14-0004/86965. Враховуючи зміст відповіді, відповідач робить висновок про відсутність доказів того, що кредит оформлено не [PERSON] , а іншою особою. Зазначає, що на час розгляду справи доказів неукладення спірного кредитного договору не надано, договір не визнано не дійним, нікчемним, не укладеним. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.01.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2022 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано, зокрема, від ТОВ «ФК «КІФ» копію договору фінансового кредиту (позики) №9920901 від 15.08.2021 разом з правилами надання споживчих кредитів. Також, вказаною ухвалою докази витребувані віз АТ «Акцент-Банк» та АТ КБ «Приватбанк». 28.12.2022 від АТ «Акцент-Банк» на виконання ухвали суду від 21.11.2022 надійшов супровідний лист від 22.12.2022 №20.1.0.0.0/7-20221219/301 з додатками. 03.01.2023 від АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 21.11.2022 надійшов лист від 23.12.2022 №20.1.0.0.0/7-221221/24922. Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КІФ» ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.11.2022 про витребування доказів не виконана. 08.03.2023 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення доказів договору про надання фінансового кредиту №9920901 від 15.08.2021. Разом з тим, суд зазначає, що до вказаного клопотання додана копія іншого договору, а саме Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту, укладеного між позивачем та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група». Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.04.2023 закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.05.2023 о 12:30 год. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. З огляду на відсутність в матеріалах справи копії оспорюваного договору позики заявив клопотання про повторне витребування доказів у ТОВ «ФК «КІФ». Враховуючи те, що: 1) зібрання відповідних доказів є завданням підготовчого провадження; 2) після винесення ухвали про витребування доказів від 21.11.2022, позивачем до 17.04.2023 (дата закриття підготовчого провадження у справі) повторних клопотань про витребування доказів суду не заявлялось, судом у задоволенні вказаного клопотання відмовлено. Представник ТОВ «Українське бюро кредитних історій» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві. Представник ТОВ «ФК «КІФ» в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив. Позивач просить визнати недійсним договір про надання фінансового кредиту № 9920901 від 15.08.2021, укладений з ТОВ «ФК «КІФ». При цьому, позивач стверджує, що вказаний договір вона не підписувала. Згідно із\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. З огляду на те, що саме договір є підставою виникнення взаємних прав та обов`язків, суд за клопотанням позивача витребовував від ТОВ «ФК «КІФ» копію договору фінансового кредиту (позики) №9920901 від 15.08.2021 разом з правилами надання споживчих кредитів. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №910/5226/17 належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог\~ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Разом з цим, ні позивачем, ні ТОВ «ФК «КІФ» договір фінансового кредиту (позики) №9920901 від 15.08.2021 надано не було. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Суд зазначає, що на позивача покладений обов`язок обґрунтувати суду свої вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що права та інтереси позивача дійсно порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, та те, що за наявними у справі документами та за відсутністю самого договору, який оспорюється, дійти висновку про його законність не є можливим, позовні вимоги задоволенню не підлягають. У порядку\~ст. 141 ЦПК України\~суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed