Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] та просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 29 березня 2014 року, актовий запис № 3. Позов мотивує тим, що 29 березня 2014 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін спільних дійте немає. Підставою для розірвання шлюбу є те, що у сторін відсутні спільні інтереси, різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. Тепер сторони спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Добровільно розірвати шлюб не вдалося. Позивачка стверджує, що шлюб припинив існування, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надіслав, однак до початку розгляду справи по суті надіслав до суду заяву про визнання позову. \~ \~ \~ \~Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім`я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, відповідно позивачці підлягає поверненню у зв`язку із цим 536,80 грн сплаченого судового збору. [PERSON] під час здійснення судового провадження надіслала до суду заяву в якій стверджує, що не бажає стягувати з відповідача судові витрати, а тому беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного процесу, судові витрати, які підлягають стягненню в цій справі з відповідача, підлягають залишенню за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved