Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

25.01.2023 позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] , а саме: - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку кадастровий номер 6321287500:01:000:0825, площею 0,0897 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області (за межами населеного пункту); - земельну ділянку кадастровий номер 6321287500:02:000:1016, площею 0,0376 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області (за межами населеного пункту); - земельну ділянку кадастровий номер 6321287500:01:000:0102, площею 3,58 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області; - земельну ділянку загальною площею 0,56 га, з яких 0,25 га надано для будівництва і обслуговування житлового будинку, а решта 0,31 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що після смерті батька [PERSON] до закінчення шестимісячного строку мати [PERSON] оформила завірену Валківською міською радою заяву, адресовану нотаріусу за місцем відкриття спадщини, в якій відмовилася від спадщини, що залишилась після смерті чоловіка, на користь позивача, але дану заяву нотаріусу не надала. Оскільки проживала\~та була\~зареєстрована за\~однією адресою\~зі спадкодавцем,\~згідно ч.3\~ст.1268\~ЦК України\~фактично прийняла\~спадщину,\~тому в\~грудні 2022\~року звернулася\~до приватного\~нотаріуса для\~отримання свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~після смерті\~батька,\~але відмовлено,\~так як\~житловий будинок\~за адресою: [ADDRESS] належить до колгоспного типу двору та за життя [PERSON] не був переоформлений на робочий тип двору, в зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду. Посилаючись на п.6 ПП ВСУ №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» вважає, що віднесення зазначеного будинку до колгоспного типу двору є помилковим, оскільки поняття «колгоспний двір» зникло ще до того, як житловий будинок був побудований, тому зареєстровані в ньому особи не були та не могли бути членами колгоспного двору. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 02.02.2023 відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку сторони не скористалися. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідачка та третя особа [PERSON] заявили про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа приватний нотаріус Габінет Ю.І. просить розгляд справи проводити за її відсутності. У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Оскільки відповідачка визнала пред`явлений позов, суд враховуючи положення ч.3 ст.200 ЦПК України, розглянув справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалив рішення у справі на підставі наданих сторонами доказів. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.03.1980 Сніжківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №9. [PERSON] та [PERSON] з 05.05.1974 перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Сидоренківською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис №5. 28.09.2021 позивач уклала шлюб із [PERSON] , після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] , про що свідчать дані свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Валківським відділом ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №112. На підставі рішення виконкому Сніжківської сільської ради народних депутатів Валківського району Харківської області №159 від 04.04.1992, цим же виконкомом 28.05.1992 видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, записане в реєстрову книгу №5 (кн.419), згідно якого [PERSON] значиться головою колгоспного\~двору,\~розташованого за\~адресою: [ADDRESS] . За рішенням виконкому Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області №89 від 23.04.1996 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,56 га, з яких 0,25 га надано для будівництва і обслуговування житлового будинку, а решта 0,31 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю серії ХР №06-00-089932 від 03.02.2000, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №140. Згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №013528 та №150596, зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №632120001004047, №632120001004161, на підставі розпорядження Валківської РДА №535 від 03.09.2012 [PERSON] є власником земельних ділянок кадастровий номер 6321287500:01:000:0825, площею 0,0897 га, та кадастровий номер 6321287500:02:000:1016, площею 0,0376 га, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області (за межами населеного пункту). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХР №063597 від 19.11.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №344, розпорядженням Валківської РДА №60 від 17.06.2002 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 3,58 га, кадастровий номер 6321287500:01:000:0102, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.10.2021 Валківським відділом ДРАЦС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ (м. Харків), актовий запис №540. Як вбачається із заяви, адресованої «Нотаріусу за місцем відкриття спадщини», посвідченої 15.04.2022 старостою с. Сніжків Богодухівського (Валківського) району Харківської області [PERSON] , зареєстрованої в реєстрі за №16-23, [PERSON] відмовилась від спадщини, що залишилась після смерті чоловіка [PERSON] , на користь доньки [PERSON] . Зі змісту письмового пояснення від 11.01.2023, посвідченого старостою с. Сніжків Богодухівського (Валківського) району Харківської області [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №16-21, [PERSON] на день смерті проживав в домоволодінні по [ADDRESS] разом з донькою [PERSON] , де зареєстрована і його дружина [PERSON] , але фактично з 2017 року проживала в будинку сина по [ADDRESS] . Після смерті чоловіка [PERSON] оформила заяву по відмову від спадщини на користь [PERSON] , але не надала її нотаріусу, так як вважала, що оскільки донька проживала разом з батьком та доглядала за ним, безперешкодно отримає спадщину. Зазначила, що ні на будинок, ні на земельні ділянки не претендує і претендувати не збирається. В письмовому поясненні від 11.01.2023, посвідченому старостою с. Сніжків Богодухівського (Валківського) району Харківської області [PERSON] , зареєстрованому в реєстрі за №16-20, [PERSON] підтвердив, що на час смерті батька [PERSON] , мати [PERSON] проживала разом з ним по [ADDRESS] . Повідомив, що спадщину після смерті батька не оформляв та претендувати на неї не збирається. Зі змісту\~постанови приватного\~нотаріуса Богодухівського\~районного нотаріального\~округу Харківської\~області Габінет\~Ю.І.\~про відмову\~у вчиненні\~нотаріальної дії\~від 19.12.2022,\~до складу\~спадкового майна\~після смерті\~ [PERSON] \~входить:\~житловий будинок\~за адресою: [ADDRESS] ; земельні ділянки кадастровий номер 6321287500:01:000:0825, площею 0,0897 га, 6321287500:02:000:1016, площею 0,0376 га, 6321287500:01:000:0102, площею 3,58 га, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території колишньої Сніжківської сільської ради Валківського району Харківської області; земельна ділянка загальною площею 0,56 га, з яких 0,25 га надано для будівництва і обслуговування житлового будинку, а решта 0,31 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадщину за законом в рівних частинах фактично прийняли відповідно до ст.1268 ЦК України його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , так як на час відкриття спадщини постійно проживали зі спадкодавцем за однією адресою, заяв про відмову від прийняття спадщини нотаріусу не подавали. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався, батьки спадкодавця померли давно. Спадкоємець за законом син спадкодавця [PERSON] протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку заяв про прийняття спадщини не подавав, спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину, заяв про включення [PERSON] до кола спадкоємців станом на 19.12.2022 нотаріусу не подавали, тому відповідно до ст.1272 ЦК України він вважається таким, що спадщину не прийняв. Нотаріальна дія\~щодо видачі\~ [PERSON] \~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом не\~може бути\~вчинена,\~оскільки житловий\~будинок за\~адресою: [ADDRESS] належить до колгоспного типу двору та за життя власника [PERSON] не був переоформлений на робочий тип двору, відповідно право на нього належним чином не зареєстроване згідно законодавства, що діяло до 01.01.2013 та не могло бути зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно після 01.01.2013. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. Ст.328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Об`єктом відносин спадкування виступають права та обов`язки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до пп.4.16 п.4 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. У разі коли державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та об`єкт нерухомого майна проведено без видачі документа, що посвідчує таке право або у зв`язку із втратою, пошкодженням чи псуванням відповідного державного акта на право власності, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нотаріальна дія щодо такого майна вчиняється на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього. Така інформація долучається до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса (п.3 глави 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»). Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Згідно роз`яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно мають право його спадкоємці. Із наданих позивачем доказів, 28.05.1992 на підставі рішення Сніжківської сільської ради від 14.04.1992 видано свідоцтво про право приватної власності, в якому зазначено, що житловий будинок належить до колгоспного двору. Акт прийомки в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку та господарських будівель індивідуального забудовника складено лише 24.02.1992. Згідно з положеннями ст.120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до абзацу 2 п.6 ПП ВСУ №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберігалося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. З прийняттям ЗУ «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність 20.06.2007, колгоспний двір припинив своє існування. Тобто, поняття «колгоспний двір» зникло ще до того, як був побудований житловий будинок, тому зареєстровані в ньому особи не були та не могли бути членами колгоспного двору. Таким чином, правовідносини, що мають місце після смерті батька позивача, регулюються діючим законодавством. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлим права власності на спадкове майно судом не встановлено, позивачка у справі є спадкоємцем за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо визнання права власності на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] , так як досліджені докази свідчать про те, що оформити спадкові права в нотаріальному порядку неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved