Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач зазначив, що 03.04.2007р. між сторонами укладено кредитний договір № DNG0GK00002193, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 57 820,00 доларів США строком до 06 квітня 2027 року зі сплатою 1,00 % щомісяця за користування коштами. Право вимоги заборгованості відступалося неодноразово, зараз кредитором є позивач. Зазначаючи, що заборгованість за тілом кредиту становить 41\~897,23 долари США, просить стягнути відповідно ст. 625 ЦПРК України 3% річних за період 11.06.2019 по 13.06.2022р. в сумі 3\~781,08 доларів США та судові витрати. Представник відповідача просить відмовити у задоволення позову, подала відзив (а.с.38-66) та клопотання про застосування строку позовної давності у спорі (а.с.53). Представник позивача подавав клопотання про відкладення розгляду справи неодноразово. З врахуванням його заяви про можливість розгляду справи без його участі (а.с.3), суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.04.2007року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № DNG0GK00002193, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на придбання нерухомості у сумі 49 000,00 доларів США, а також 8 820,00 доларів США на сплату страхових платежів шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] (пункт 7.1 договору). Строк дії кредитного договору до 06.04.2027р. Розмір відсотків 1,00 % щомісяця (а.с.10). . За умовами договору [PERSON] зобов`язався щомісячно в період сплати з 03 до 10 число щомісяця надавати банку кошти (щомісячний платіж) у розмірі 643,24 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії. Позивач звертався до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, який переданий в забезпечення виконання позивачем обов`язків з повернення цього кредиту (справа ЄУН 204/3470/16-ц). Рішенням від 31.01.2016р. у задоволенні позову було відмовлено через неналежність позивача. Позивач звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із вимогами про стягнення відсотків за період часу з 03.04.2007р. до 03.07.2019р.за зазначеним кредитним договором (справа ЄУН 201/12600/19). Впродовж розгляду справи було встановлено, що з метою забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором 03.04.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до умов якого остання зобов`язалася солідарно відповідати перед банком за своєчасне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Крім того, повернення кредиту забезпечене укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договором іпотеки від 03.04.2007р. № DNG0GK00002193, згідно з умовами якого останній передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості [PERSON] порушив умови укладеного договору щодо своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 03.07.2019р. заборгованість становить 116 619,92 доларів США, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 41 897,23 доларів США, - заборгованість за відсотками за користування кредитом 28 280,60 доларів США, - комісія 5 473,17 доларів США, - пеня 40 968,92 доларів США. 22.04.2016р. банк направив відповідачу позичальнику [PERSON] вимогу про дострокове (протягом тридцяти днів) повернення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, процентів, комісії та штрафних санкцій. Таке звернення змінило строк виконання зобов`язання. Касаційний суд, переглядаючи рішення суду 1 інстанції та постанову 2 інстанції у цій справі зазначив, що доводи касаційної скарги про те, що на час звернення до суду з позовом у травні 2016 року банк не був іпотекодержателем, а тому таке звернення не змінило строк виконання зобов`язання, спростовуються змістом рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 31.01.2017р. у справі № 204/3470/16-ц, у якому зазначено, що право вимоги за іпотечним договором передано за договором про відступлення права вимоги від 02.12.2016р., тобто після звернення АТ КБ «ПриватБанк» із вказаним позовом. Дана обставина підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у якому міститься інформація про те, що іпотекодержателем за договором іпотеки від 03.04.2007р. є ТОВ «ТРАКСЕЛЛІНГ» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 32698547 від 02.12.2016р. Також колегія суддів відхилила доводи касаційної скарги позивача про те, що досудова вимога про дострокове повернення кредиту і сплату відсотків відповідачами не була отримана, оскільки ця обставина не доведена належними доказами (повернення поштового відправлення у зв`язку з його неврученням тощо). Крім того, у травні 2016 року банк звертався до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, що також вказує на те, що у травні 2016 року настав строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Відтак у\~справі,\~що зараз\~розглядається,\~встановлено,\~що строк\~виконання зобов`язання\~(сплати\~тіла кредиту\~в сумі\~41\~897,23\~доларів США)\~змінився з\~2027р.\~на 2016р. Відтак зобов`язання з повернення тіла кредиту є задавненим, а 3 % річних нараховані на задавнену вимогу, оскільки строк виконання зобов`язань відповідача по кредитному договору було змінено, в зв`язку з чим перебіг позовної давності щодо стягнення основної заборгованості розпочався на тридцятий день з дня отримання вимог в квітні 2016р. Позивач не подав суду доказів того, що звертався до суду із вимогами про стягнення тіла кредиту. Із позовом про стягнення 3% річних, нарахованих на тіло кредиту, банк звернувся у вересні 2022р. Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовної давності, а кредитора обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (Верховний суд у справі 285/3536/20). За таких обставин, у задоволенні позовних вимог у справі слід відмовити в зв`язку з тим, що позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, допускається тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги. Судові витрати позивача у справі слід залишити за ним (ч.1 ст.141 ЦПК України). Стосовно вимог відповідача про стягнення його витрат, пов`язаних на правничу допомогу адвоката, в сумі 10\~500грн (а.с.73-76), слід зазначити наступне. Згідно договору про надання правової допомоги №11/11 від 11.11.2022р. з додатком, рахунку-фактури №01/11 від 25.11.2022р., акту приймання-передачі з додатком (а.с.77-81) вбачається, що відповідачем сплачено 5000грн за підготовку відзиву на позовну заяву, по 1500грн за підготовку заяв про застосування строку позовної давності і стягнення витрат на правничу допомогу, а також участь в судовому засіданні в одному судовому засіданні 2500грн. Зважаючи на те, що адвокат не брав участі у судових засіданнях, в той же враховуючи, що останні включені до розрахунку вартості послуг, тобто суми в 10 500 грн., вказані витрати не можуть бути покладені на позивача, як такі, що не були фактично понесені позивачем, а саме сума в розмірі 2\~500грн. Відтак з позивача на користь позивача слід стягнути 8\~000грн витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved