Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. В обґрунтування вимог посилається на те, що у 2002 році, навчаючись у Державному університеті ім. І.Я.Франка, познайомилась із [PERSON] , з яким стали проживати за адресою: [ADDRESS] , однією сім`єю як чоловік та жінка. Спільне проживання, зі слів учасника, пов`язувалось з наявністю взаємних прав та обов`язків, веденням сімейного бюджету, утриманням житла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі на відповідне нерухоме майно. Заявник вказує, що у встановлений законодавством термін звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину із роз`ясненням необхідності підтвердження в судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем. Ухвалою суду від 20.03.2023 року по справі відкрите провадження, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А. копію спадкової справи відносно померлого [PERSON] . На підставі ухвали, проголошеною в судовому засіданні від 10.04.2023 року, до участі по справі в якості заінтересованої особи залучено Житомирську міську раду. На адресу суду надійшло клопотання Житомирської міської ради про розгляд справи за відсутності представника. У клопотанні вказано на відсутність підстав для задоволення заяви згідно поданих по справі доказів. За твердженням учасника, встановлення факту спільного проживання не може підтверджуватись одними лише показаннями свідків. В судовому засіданні заявник заяву підтримала. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив. [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] , за наслідком чого відкрилась спадщина. В судовому засіданні досліджено копію спадкової справи № 12/2022, відкритої до майна померлого [PERSON] та встановлено, що [PERSON] 22.02.2022 року подала до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А. заяву про прийняття спадщини. Інші особи, які можуть претендувати на отримання спадщини як спадкоємці, на час розгляду справи не встановлені. Листом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А. від 22.02.2022 року заявнику [PERSON] роз`яснено вимоги ст.ст. 1258, 1264 ЦК України, які визначають черговість спадкування за законом, право на спадкування за законом осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, як четвертої черги. Отже, заявник [PERSON] заявляє інтерес на отримання права на спадкування як особа, що проживала разом зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Нотаріусом не визнаються спадкові права заявника у зв`язку з відсутністю належного документального підтвердження даного факту. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю». У абзаці 1 частини другої статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (частина четверта статі 3 СК України) У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Положеннями ч.1 ст.315 ЦК України визначено перелік юридичних фактів, що встановлюються судом. Згідно з ч. 2 наведеної норми у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 294 ЦПК України визначено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. За наслідком оцінки отриманих доказів: копій квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг, наданих заявником фотокарток, пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зауважили, що будучі сусідами [PERSON] , що проживав у квартирі [ADDRESS] , протягом тривалого часу, починаючи з початку двотисячних років, бачили їх разом зі [PERSON] , вважали чоловіком та жінкою, оскільки спостерігали взаємні відносини осіб, неодноразово зустрічали в магазинах. Надаючи оцінку дослідженим доказам у їх окремому прояві, а також за взаємним значенням, суд приходить до висновку про наявність ознак сімейних стосунків між особами та про підтвердження обставин спільного проживання протягом понад 5 років. Інші спадкоємці на час розгляду справи, а також наявність спору на тому рівні, що має наслідком залишення заяви без розгляду, судом не встановлені. Оскільки право на спадкування четвертою чергою спадкоємців пов`язується саме із підтвердженням факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, при цьому, судом отримано підтвердження проживання осіб однією сім`єю у такий строк, тобто із наслідками, що виявляють належність до відповідної черги спадкування, суд, з огляду на існуючі обмеження у реалізації спадкових прав, вважає необхідним задовольнити заяву, встановити факт спільного проживання заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з січня 2002 року по день смерті особи.

Outcome: approved