Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в якому просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 97 209,49 грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 25.10.2011. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 20.03.2023 становить 97 209,49 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 79 859,43 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 17 350,06 грн., заборгованості за комісією у розмірі 0,00 грн. та заборгованості за пенею у розмірі 0,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 102-103). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу за адресою вказаною у позовній заяві, яка також являється його адресою зареєстрованого місця проживання, та відповідна кореспонденція повернута до суду із довідкою АТ Укрпошта про відсутність адресата за вказаною адресою. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач 25 жовтня 2011 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку у змісті якої зазначено: я згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 19-19 зв.). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. За правилами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Отже, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 25.10.2011, за яким відповідачу було надано кредитну картку «Кредитка «Універсальна» із встановленням відновлювального кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] , 25.10.2011 відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 17). Згідно вищевказаної довідки, 13.09.2013 встановлено кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн.; 19.09.2013 збільшено кредитний ліміт до 16 000 грн.; 23.09.2013 збільшено кредитний ліміт до 17 000 грн.; 01.11.2013 збільшено кредитний ліміт до 19 000 грн., 22.08.2017 збільшено кредитний ліміт до 25 000 грн.; 22.03.2018 збільшено кредитний ліміт до 27 000 грн.; 28.11.2018 збільшено кредитний ліміт до 29 000 грн.; 21.03.2019 збільшено кредитний ліміт до 35 000 грн.; 19.07.2019 збільшено кредитний ліміт до 50 000 грн.; 05.11.2020 збільшено кредитний ліміт до 75 000 грн. та 26.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. За наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 20.03.2023 становить 97 209,49 грн. та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 79 859,43 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 17 350,06 грн. (а.с. 12-16 зв.). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення 79 859,43 грн. заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором від 25.10.2011, укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . У спростування наведених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. Виходячи з предмету позову, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» серед іншого пред`явило вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 17 350,06 грн. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На підтвердження позовних вимог банком додано до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» стосовно наступних видів кредитних карток: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD». Вказаний Витяг з Тарифів позичальником не підписаний. Крім цього, розмір процентів за користування кредитом не узгоджений між сторонами у підписаній відповідачем заяві № б/н від 25.10.2011. На думку суду, Витяг з Тарифів не може бути належним доказом, оскільки їх зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 17 350,06 грн., оскільки згідно даних паспорту споживчого кредиту, зазначена у ньому інформація діє у період часу з 31.05.2021 та зберігає чинність і є актуальною до 31.05.2041, тобто в період двадцяти років з моменту підписання паспорту споживчого кредитування до кредитного договору, натомість вказаний паспорт споживчого кредитування було підписано після укладення кредитного договору, тому з огляду на встановлені судом обставини справи, відсутнє підтвердження дійсності умов кредитного договору в період користування позичальником кредитними коштами. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 17 350,06 грн. є необґрунтованими, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. За викладених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 79 859,43 грн. У решті заявлені вимоги задоволенню не підлягають за недоведеністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 грн. (а.с. 58).

Outcome: partial