Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

У січні 2023 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач, адвокат) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач, клієнт), у якому просив: стягнути борг за договором про надання правової допомоги в розмірі 93 745,78 грн, три проценти річних від простроченої суми за період з 09.12.2022 по 30.01.2023 в розмірі 408,37 грн та зазначити в рішенні про нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення. Позов обґрунтований такими обставинами. Між сторонами було укладено договір про надання правової допомоги від 13.04.2021 № 1-13/04/2021 та додаткові договори до нього від 13.04.2021 та від 29.08.2022, згідно з умовами яких позивач як адвокат зобов`язався надати відповідачу юридично-консультативні послуги щодо поновлення на посаді в Антимонопольному комітеті України, стягнення невиплаченої заробітної плати, визнання наказів/рішень протиправними та їх скасування. У квітні 2021 р. позивач в інтересах відповідача подав позовну заяву до Окружного адміністративного суду м. Києва, який своїм рішенням від 03.08.2022 відмовив у задоволенні позову. Із зазначеним рішенням відповідач не погодився і через свого представника (позивача) оскаржив його до Шостого апеляційного адміністративного суду, який 16.11.2022 виніс постанову про часткове задоволення позову. Вказаним рішенням визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення відповідача з роботи, поновлено його на посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 468 728,90 грн. Відповідач здійснив часткову оплату послуг по договору № 1-13/04/2021, сплативши повністю правову допомогу у справі і в цій частині між сторонами спір відсутній, проте ним не оплачений гонорар успіху адвоката, сплата якого передбачена пунктом 3.4 договору. Відповідно до умов цього пункту [PERSON] у разі задоволення судом його вимог зобов`язаний сплатити адвокату (позивачу) 20% від суми стягнутого на його користь середнього заробітку. 05.12.2022 відповідача поновлено на роботі та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 468 728,90 грн, а відтак сума гонорару успіху адвоката складає 93 745,78 грн. Вимоги щодо стягнення трьох процентів річних та їх нарахування і нарахування інфляційних втрат до моменту виконання рішення позивач мотивував посиланням на норми статті 625 ЦК України та частини 10 статті 265 ЦПК України. Ухвалою суду від 09.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 02.03.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, які мотивовані тим, що ним у повному обсязі та своєчасно проведено оплату за виконану позивачем роботу в загальному розмірі 26 000 грн, питання сплати гонорару успіху на зазначених у договорі умовахміж ним та позивачем не узгоджувалось, на що вказує відсутність його підпису на відповідній сторінці договору, натомість існувала усна домовленість про сплату певної суми додаткової винагороди лише у разі задоволення вимог позову судом першої інстанції, про що свідчить відсутність умови щодо сплати гонорару успіху у додатковому договорі від 29.08.2022. Відповідач також послався на невідповідність розміру гонорару успіху принципу розумності. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 13.04.2021 між адвокатом [PERSON] та клієнтом [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги № 1-13/04/2021 (далі також - договір про надання правової допомоги, договір), предметом якого є прийняття адвокатом доручення клієнта на захист (представництво) його інтересів у справі про поновлення на посаді в Антимонопольному комітеті України, стягнення невиплаченої заробітної плати, визнання наказів/рішень протиправними та їх скасування (а.с. 13). Статтею 3 договору визначено розмір гонорару адвоката за правову допомогу зі збору доказів для формування правової позиції, направлення адвокатських запитів, підготовки документів, складання позовної заяви, подання її до суду та з представництва клієнта в суді, порядок його обчислення та оплати. Пунктом 3.4. цієї статті договору сторони також визначили гонорар успіху адвоката. Вказаним пунктом передбачено, що у разі задоволення судом позовної вимоги клієнта щодо стягнення з Антимонопольного комітету України (або його правонаступника) середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 09.04.2021 по день поновлення на посаді клієнт зобов`язаний сплатити адвокату 20% від суми стягнутого на його користь середнього заробітку. Умова оплати - впродовж 3-х днів з моменту фактичного отримання клієнтом присудженого йому середнього заробітку. Цієї ж дати сторони уклали додатковий договір до договору про надання правової допомоги, яким змінили (зменшили) розмір гонорару адвоката за правову допомогу зі збору доказів для формування правової позиції та направлення адвокатських запитів (а.с. 14). На виконання умов договору про надання правової допомоги позивач в інтересах відповідача подав до Окружного адміністративного суду м. Києва позов до Антимонопольного комітету України, проте рішенням суду від 03.08.2022 у задоволенні позову було відмовлено (а.с. 16-18). Додатковим договором до договору про надання правової допомоги від 29.08.2022 сторони визначили розмір гонорару адвоката за правову допомогу з оскарження рішення Окружного адміністративного суду м. Києва в суді апеляційної інстанції, а саме: підготовку документів, складання апеляційної скарги, її подання та представництво в суді (а.с. 15). Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2022, прийнятою за результатами розгляду апеляційної скарги позивача ( [PERSON] ), рішення суду першої інстанції скасоване та ухвалене нове рішення про часткове задоволення позову, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ про звільнення [PERSON] з роботи, поновлено його на посаді в Антимонопольному комітеті України, стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 468 728,90 грн (з відрахуванням податків та зборів) та понесені ним судові витрати (а.с. 23-26). Згідно з наказом керівника апарату Антимонопольного комітету України від 05.12.2022 [PERSON] поновлено на роботі та здійснено виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 468 728,90 грн (а.с. 29, 30). Між сторонами немає спору з приводу виконання клієнтом зобов`язань зі сплати гонорару адвоката за правову допомогу в судах першої та апеляційної інстанцій, проте умову договору щодо сплати передбаченого пунктом 3.4. договору гонорару успіху відповідач не виконав, письмову вимогу позивача про сплату коштів в сумі 93 745,78 грн проігнорував (а.с. 32-33, 34, 35, 36-37, 38), у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з цим позовом. Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (частина 1 статті 628, частини 1 статті 632 ЦК України). За положеннями частини 1 статті 901 цього Кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦПК України). Стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дає визначення договору про надання правової допомоги як домовленості, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до положень статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У пункті 3.4. договору про надання правової допомоги сторони визначили гонорар успіху адвоката. За умовами цього пункту зобов`язання зі сплати клієнтом адвокату гонорару успіху настає у разі досягнення адвокатом певного, позитивного для клієнта, результату, а саме: задоволення судом позовної вимоги про стягнення на користь клієнта середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а умовою оплати є фактичне отримання клієнтом присуджених йому коштів. Незважаючи на те, що поняття «гонорар успіху»у законодавстві України відсутнє, Верховний Суду низці своїх рішень, зокрема, у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, визнав законним визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди адвоката вказуючи, що умова договору про сплату «гонорару успіху»цілком відповідає принципу свободи договору. Ствердження відповідача про те, що він не узгоджував з позивачем питання сплати гонорару успіху на зазначених у договорі умовах, про що на його думку вказує відсутність його підпису на відповідній сторінці договору, не заслуговують на увагу, оскільки підписання сторонами усіх сторінок договору ні договором, ні законом не передбачено, а доказів, які б свідчили про відсутність такої умовиу наявному у відповідача примірнику договору, суду не надано. З огляду на встановлену законом письмову форму договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), є безпідставними і доводи відповідача про існування між ним та позивачем усної домовленості про сплату додаткової винагороди лише у разі виграшу справи в суді першої інстанції. Предметом додаткового договору, який укладався вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, було визначення розміру гонорару адвоката за правову допомогу з оскарження вказаного рішення в суді апеляційної інстанції, при цьому жодні зміни до інших умов договору, в тому числі і в частині зобов`язання клієнта сплатити адвокату гонорар успіху, додатковим договором не вносились. Договір про надання правової допомоги сторонами або в судовому порядку не розривався, недійсним увесь договір або його окремі положення не визнавались, а відтак не заслуговують на увагуі інші доводи, на які відповідач посилався як на підставу своїх заперечень, зокрема, щодо невідповідності розміру гонорару успіху принципу розумності. Отже, виходячи визначених статтею 14 ЦК України меж виконання цивільних обов`язків, законодавчого правила щодо обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України), загальних умов і строку виконання зобов`язання (статті 526, 530 ЦК України) та встановленого судом факту виплати відповідачу присудженого йому судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 468 728,90 грн (без відрахування податків та зборів), порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення гонорару успіху в розмірі 93 745,78 грн (468 728,90х20%). Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Невиконане відповідачем зобов`язання за договором про надання правової допомоги є грошовим, а відтак на спірні правовідносини поширюються приписи статті 625 ЦК України. Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. За умовами договору гонорар успіху відповідач повинен був сплатити впродовж трьох днів з моменту фактичного отримання присудженого йому судом середнього заробітку, вказану виплату здійснено 05.12.2022, а тому початок відліку часу прострочення слід рахувати з 09.12.2022. За період з 09.12.2022 по 30.01.2023 (визначену позивачем дату) прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання склало 53 дні, звідси розмір трьох процентів річних від простроченої суми становить 408,37 грн, що відповідає розрахункам, наведеним у позовній заяві. Підсумовуючи викладене, суд визнає обґрунтованими і доведеними вимоги [PERSON] до [PERSON] в загальному розмірі 94 154,15 грн (93 745,78+408,37). Вирішуючи вимоги позову про нарахування на суму боргу трьох процентів річних та інфляційних втрат (індексу інфляції) до моменту виконання рішення, суд виходить з положень частини 10 статті 265 ЦПК України, якою передбачено право суду, який приймає рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Аналіз змісту наведеної норми дає підстави для висновку, що суд вправі зазначити у рішенні про нарахування до моменту виконання рішення лише тих відсотків та штрафних санкцій, вимоги про стягнення яких за попередній період були заявлені та задоволені відповідним рішенням суду. Отже ураховуючи, що вимоги про стягнення інфляційних втрат не були предметом цього судового розгляду, суд вбачає підстави для зазначення у рішенні суду про нарахування до моменту виконання рішення лише трьох процентів річних. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial