Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Піцик А.В., звернувся 13.04.2023 до суду з указаним позовом та просив визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та складається: з житлового будинку літ. А, загальною площею 88,3 кв.м, житловою площею 61,0 кв.м, літньої кухні літ. Б, погрібу літ. В, літнього душу літ. Г, гаражу літ. Д, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, навісу літ. З, вбиральні літ. И, водоколонки І, замощення ІІ, огорожі №1-2. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 16.04.1988 на підставі рішення виконкому районної ради народних депутатів від 27.11.1987 № 209, [PERSON] надано у власність житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , про що видано свідоцтво про право приватної власності на забудову. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті за заявою сина померлого - [PERSON] , як спадкоємця першої черги, державним нотаріусом Деркач Я.В. заведено спадкову справу № 319/2011. Більше із заявами про прийняття або про відмову від спадщини, до нотаріальної контори ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Спадкове майно складається із житлового будинку з господарськими побудовами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок з господарськими побудовами, не сформована (кадастровий номер не присвоєно), знаходиться у користуванні, форма власності комунальна. Державним нотаріусом Деркач Я.В. постановою від 10.04.2014 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки у документі, який підтверджує право власності на спадкове майно, відсутній підпис та печатка голови сільради, що ставить під сумнів його дійсність та правомірність прийняття, як правовстановлюючого документа на спадкове майно. Після отримання постанови державного нотаріуса позивач звернувся із заявою про посвідчення печаткою свідоцтва про право власності на вказане домоволодіння до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, але рішенням від 23.04.2014 № 37 йому відмовлено. Таким чином, враховуючи наявність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Ухвалою від 14.04.2023 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, задоволено клопотання про витребування доказів. У підготовче засідання сторони та їх представники не з`явилися. Від представника позивача, адвоката Піцика А.В. надійшло клопотання, в якому він просив розглядати справу без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. та просив задовольнити. Представником відповідача подано клопотання про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував, відзиву не подано. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, що не суперечить ст. 223 ЦПК України. Через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є: [PERSON] мати, [PERSON] батько, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав останньому на підставі свідоцтва про право приватної власності, виданого 16.04.1988, згідно з рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 27.11.1987 № 309. Як слідує з довідки КП «Криворізьке районне БТІ» ДОР від 22.02.2023 № 200261, відповідно до архівної справи, станом на 31.12.2012 право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, зареєстроване на праві приватної власності у КП «Криворізьке РБТІ» ДОР» у реєстровій книзі № 1, сторінка 119, запис 119, на ім`я: [PERSON] (російською мовою), згідно зі свідоцтва про право власності, виданого 16.04.1988 Лозуватською сільською Радою народних депутатів, на підставі рішення виконавчого комітету Криворізької районної Ради народних депутатів від 27.11.1987 № 309. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М. 20.04.2011, зареєстровано в реєстрі за № 138, яким він все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою Відповідно до\~ст.\~1223\~ЦК України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. ст. 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Така заява, відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, має бути подана протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі слідує, що після смерті [PERSON] 15.09.2011 відкрита спадкова справа, за номером у Спадковому реєстрі 51705614, номер у нотаріуса 319. Вивченням матеріалів спадкової справи № 319/2011 встановлено, що на день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною [PERSON] , донькою [PERSON] , сином [PERSON] , про що виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області видана довідка від 25.08.2011. [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , про що свідчить заповіт, посвідчений секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М. 20.04.2011, зареєстрований в реєстрі за № 138. До нотаріуса Шостої криворізької державної нотаріальної контори Деркач Я.В., звернулися 15.09.2011 дружина померлого [PERSON] [PERSON] та донька [PERSON] , а [INFO] донька померлого - [PERSON] , із заявами про відмову від прийняття спадщини на користь сина померлого - [PERSON] . Також, 19.03.2013 до нотаріальної контори звернувся син померлого - [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , на підставі ст. 1268 ЦК України, за заповітом. Отже, оскільки [PERSON] за життя зробив розпорядження заповіт, яким заповів усе належну йому за життя майно своєму синові [PERSON] , тому в силу ст. 1223 ЦК України, спадкування після смерті [PERSON] має здійснюватися за заповітом, з залучення до спадкування саме [PERSON] . Спадкоємці за законом, у даному випадку, право на спадкування не набувають. При цьому, [PERSON] , як непрацездатна вдова, яка мала право на обов`язкову частку у спадщині, після смерті чоловіка, [PERSON] , незалежно від змісту заповіту, відмовилася від належної їй частки на користь сина, [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Криворізької районної державної нотаріальної контори Деркач Я.В. від 10.04.2014 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через надання неналежно оформленого правовстановлюючого документа на спадкове майно, оскільки вчинення нотаріальної дії суперечить законодавству України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за захистом своїх прав за правилами позовного провадження в рамках вирішення цивільно-правового спору. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до п. 2 гл. 13 розд. І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, не приймаються порвані документи та документи, викладені на двох і більше окремих аркушах, якщо аркуші не з`єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз`єднання без порушення цілісності, не пронумеровані і не скріплені підписом відповідної посадової особи та печаткою юридичної особи (у разі наявності), яка видала документ. Державна реєстрація прав власності на житлові будинки та споруди з моменту їх запровадження регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 №56), Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18.02.2002 за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель та споруд, а також державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки та споруди не залежно від їх державної реєстрації. Такий стан справ проіснував до набрання чинності ЦК України та Законом України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995, правовстановлюючим документом є свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Згідно з п. 13 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, чинної на час видачі спадкодавцю [PERSON] свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, після винесення виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої Ради депутатів трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок за встановленою формою (додаток № 2 та 2-а). Відповідно до даної форми, свідоцтво про право особистої власності на будинок повинно містити печатку органу, яким видано свідоцтво. За зверненням [PERSON] до Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, прийнято рішення від 23.04.2014 № 37, яким відмовлено у посвідченні свідоцтва про право власності на житловий будинок, що видано 16.04.1988, згідно з рішення виконкому районної Ради народних депутатів від 27.11.1987 № 309 «Про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок» в [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , який помер, у зв`язку із відсутністю повноважень. Із зазначеного вбачається, що визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ, зокрема, в нотаріальному порядку. За відомостями про технічний стан нерухомого майна, що виконане 26.02.2023 ФОП [PERSON] , домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , складається з: літ. «А» - житлового будинку загальною площею приміщень 88,3 кв.м., житловою площею 61,0 кв.м.; літньої кухні літ. «Б», погребу літ. «В», літнього душу літ. «Г», гаражу літ. «Д», сараю літ. «Е», сараю літ. «Ж», навісу літ. «З», вбиральні літ. «И», водоколонки І, замощення ІІ, огорожі №1-2 (а.с.10-13). Ринкова вартість вказаного житлового будинку станом на 28.02.2023 становить 100000,00 грн (а.с.22). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 331816417, сформованої 10.05.2023, слідує, що відомості про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , відсутні. За приписами п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладені обставини, доведеність факту набуття [PERSON] за життя права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , що входить до складу спадкового майна, та виходячи з того, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належала позивачеві з часу відкриття спадщини, з метою захисту спадкових прав останнього, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved