Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

29.12.2021 [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів. Позовна заява мотивована тим, що 30.11.2021 ним було укладено з відповідачем AT «Укрпошта» угоду про надання послуги поштового зв`язку з доставки в адресу Кіровоградського окружного адміністративного суду мого рекомендованого листа № 5002401179748 в строк, встановлений Законом України «Про поштовий зв`язок», Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року N 958, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 р. за N 173/24950 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність у сфері надання послуг поштового зв`язку», у якому знаходився мій адміністративний позов про визнання незаконним і протиправним рішення Кетрисанівської сільської ради та, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Звернувшись до відповідача з пропозицією надати мені послугу поштового зв`язку, а саме: доставити мою рекомендовану кореспонденцію адресату в строк установлений законом, та сплативши за надання такої послуги грошові кошти наперед, що підтверджується відповідним фіскальним чеком № 3000406933 від 30.11.2021, він набув права вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобов`язання належним чином, а саме: доставити адресату мою рекомендовану кореспонденцію № 5002401179748 протягом п`яти днів, від дня сплати мною грошових коштів за надання такої послуги, тобто до 07.12.2021 включно. Зі свого боку ним було виконано зобов`язання сплати наперед грошові кошти за ще ненадану послугу поштового зв`язку. З боку відповідача (надавача послуги) обов`язок доставити його рекомендований лист в строк адресату, встановлений нормативно-правовими актами, виконано не було. Довідавшись у суді про те, що його рекомендований лист № 5002401179748, в якому знаходився адміністративний позов і додатки до нього, не надходив, а з офіційного реєстру відстежень поштових відправлень станом на 26.12.2021 лист знаходився в сортувальному центрі Укрпошти м. Кривого Рогу в процесі оброблення, він, набув права на звернення до відповідного суду з позовом за захистом мого порушеного цивільного права в порядку захисту прав споживачів. Таким чином, відповідач у справі навмисно, або штучно створив перешкоду в реалізації його права на своєчасний і ефективний засіб юридичного захисту в суді мого порушеного права, що призвело до порушення права на «доступ до суду» та права на здійснення правосуддя в розумні строки. Враховуючи характер порушення з боку відповідача моїх цивільних прав, їх обсяг, тривалість і наслідки такого порушення, завдану йому моральну (немайнову) шкоду оцінює в розмірі в 1 300 000,00 грн, що не суперечить практиці Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди у разі порушення прав людини. Представник відповідача у своєму відзиві на позовну заяву позовну заяву [PERSON] не визнав, просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі, зазначив, що позивач вимагає визнати незаконною та протиправною бездіяльність Відповідача AT «Укрпошта» щодо неналежного виконання своїх обов`язків, пов`язаних із своєчасною доставкою рекомендованої кореспонденції № 5002401179748 адресатові - Бобринецькому районному суду та стягнення з відповідача AT «Укрпошта» на користь позивача моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 300 000,00 грн, начебто завдану позивачу неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків, пов`язаних із своєчасною доставкою поштової кореспонденції позивача адресату. Але, всупереч діючому законодавству, позивачем не додано до позову жодного доказу, який би підтверджував, що рекомендоване відправлення № 5002401179748 якимось чином пов`язане з самим позивачем. Так, до позову доданий фіскальний чек 5002401179748, виданий 30.11.2021, з якого вбачається, що відправлений лист рекомендований №5002401179748, кому: Бобринецький райсуд, куди: 27200 Бобринець. Але, з інформації, зазначеної у фіскальному чеку, не можливо встановити, хто саме є відправником, кому саме та куди конкретно направлено лист. Отже, ствердження Позивача, що саме він є відправником цього листа, безпідставні. Окрім того, з фіскального чеку неможливо зрозуміти, що саме містилося у вказаному відправленні № 5002401179748, оскільки відсутній опис вкладення у лист, який би дав можливість стверджувати, що саме та кореспонденція, яка є предметом позову, була направлена за зазначеним вище номером. Отже наданий Позивачем фіскальний чек 3000406933 не може бути належним доказом, оскільки не містить ідентифікуючих ознак, що саме Позивач був відправником та що саме зазначена у позові кореспонденція була відправлена за № 5002401179748. Відсутність належних, достовірних та допустимих доказів, на думку відповідача, виключає можливість для задоволення позову. Що стосується вимоги стягнути з відповідача AT «Укрпошта» на користь позивача моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 300 000,00 грн, то відповідач вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позивач і в цій частині своїх вимог порушує обов`язок доводити. Єдине, що стверджує позивач, що відповідач створив позивачу перешкоду в реалізації права позивача на своєчасний і ефективний засіб юридичного захисту в суді порушеного права позивача, що призвело до порушення права на «доступ до суду» та права на здійснення правосуддя в розумні строки, оскільки у відправленні № 5002401179748 містився позовна заява до Бобринецького районного суду. Але позивач не пояснив, яку саме перешкоду в реалізації права на «доступ до суду» створив відповідач? Якого саме «доступу до суду» був позбавлений позивач через дії/бездіяльність відповідача? Якого саме своєчасного і ефективного засобу юридичного захисту в суді позбувся позивач? Які негативні наслідки зазнав позивач через дії/бездіяльність відповідача? Позивач ніяких доказів до позовної заяви не надав, тому всі звинувачення позивача є лише припущеннями, а, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому відсутні і законні підстави для стягнення з Відповідача моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Відправлення № 5002401179748 адресатові вручене. Отже, якщо для Позивача важливі були строки подачі документів до Кіровоградського окружного адміністративного суду, та якщо Позивач своєчасно звернувся до поштового відділення для відправлення кореспонденції до Бобринецького районного суду, то незалежно від дати отримання судом кореспонденції позивача строк не вважається пропущеним і виключає створення перешкод відповідачем в реалізації права позивача на своєчасний і ефективний засіб юридичного захисту його порушеного права на «доступ до суду». Тому, оскільки право позивача на «доступ до суду» не порушено, то і негативні наслідки відсутні, а тому відсутні і законні підстави для стягнення з відповідача моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували наявність моральних страждань, не зазначено, в чому саме вони полягають, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, пов`язаних саме з порушенням строків доставки поштового повідомлення та не надав він й жодного доказу на підтвердження причинного зв`язку між можливими моральними стражданнями та порушенням строків доставки поштового повідомлення з боку відповідача. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя. З вищенаведеного слідує, що для відшкодування моральної шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. У своїй відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначив, що відзив відповідача в основному ґрунтується на тому, що на його думку фіскальний чек № 3000406933, який доданий до позовної заяви, не є належним доказом у справі, що виключає можливість у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Крім того, відповідач вважає, що розмір морального (немайнового) відшкодування в розмірі 1 300 000 грн не ґрунтується на законові та не підлягає задоволенню. Зазначає, що предметом позову є визнання бездіяльності відповідача AT «Укрпошта» щодо неналежного виконання своїх прямих обов`язків, пов`язаних із своєчасною доставкою його рекомендованої кореспонденції № 5002401179748 адресатові, а саме: Бобринецькому районному суду, а не встановлення власника фіскального чеку № 3000406933, виданого [PERSON] ВПЗ № 50024 AT «Укрпошти» в якості підтвердження укладання [PERSON] з відповідачем у справі двох- стороннього договору, дія якого погоджена обома сторонами. Саме неналежне виконання відповідачем даного договору і є предметом позову де фіскальний чек № 3000406933 підтверджує зобов`язання відповідача надати [PERSON] послуги поштового зв`язку в межах нормативних строків, встановлених і затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року N 958. Факт неналежного виконання договору, укладеного між [PERSON] і AT «Укрпошта», підтверджує і сам відповідач додавши до свого відзиву роздруківку перевірки статусу відстеження поштового відправлення № 5002401179748 в якій зазначена дата прийняття поштового відправлення -30.11.2021 року, а дата його вручення-11.01.2022 року замість передбачуваної-07.12.2021. Зазначає, що отримавши 07.12.2021 рекомендовану поштову кореспонденцію Бобринецький районний суд зобов`язаний був би 07.12.2021 направити позовну заяву [PERSON] на електронний розподіл справи між суддями цього суду для визначення судді, який мав би розглядати справу [PERSON] протягом розумного строку. Чого звісно не відбулося. Натомість, суддю, який би мав розглядати справу [PERSON] , було визначено автоматизованою системою розподілу справ між суддями Кіровоградського окружного адміністративного суду лише 11.01.2022, що кваліфікується [PERSON] як штучно створену відповідачем у справі перешкоду в реалізації його права на своєчасний і ефективний засіб юридичного захисту в суді порушеного права, що призвело до порушення його права на «доступ до суду» та права на здійснення правосуддя в розумні строки. Враховуючи викладені в позовній заяві [PERSON] обставини справи підстав для відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до AT «Укрпошта» - не вбачається, а тому прошу суд їх задовольнити в повному обсязі. У своїх запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву представник відповідача зазначив, що головне, на чому наголошує позивач у відповіді, заперечуючи проти відзиву відповідача, це незгода позивача зі ствердженням відповідача, що фіскальний чек № 3000406933 є неналежним доказом у справі та виключає можливість у задоволенні позовних вимог, оскільки Позивачем не додано до позову жодного доказу, який би підтверджував, що рекомендоване відправлення № 5002401179748 якимось чином стосується позивача, що саме позивач є відправником цього листа, тобто саме [PERSON] уклав договір з AT «Укрпошта» на своєчасну доставку рекомендованої кореспонденції № 5002401179748, про що стверджує позивач, тобто відсутні докази того, що порушені права самого позивача. Позивач у відповіді на відзив зазначає, що предметом позову є не встановлення власника фіскального чеку № 3000406933, виданого 30.11.2021 AT «Укрпошта», а визнання протиправною бездіяльність відповідача AT «Укрпошта» щодо неналежного виконання своїх прямих договірних зобов`язань, пов`язаних із своєчасною доставкою рекомендованої кореспонденції №5002401179748 адресату, а саме: в Бобринецький районний суд, при цьому, на думку позивача, фіскальний 3000406933 підтверджує зобов`язання відповідача надати [PERSON] послуги поштового зв`язку в межах нормативних строків, встановлених законодавством, на підставі договору, начебто укладеного [PERSON] з AT «Укрпошта». А тому, оскільки позивач стверджує, що між ним та відповідачем було укладено договір на своєчасну доставку рекомендованої кореспонденції № 5002401179748, то саме позивач повинен довести (фактичними даними), що він є стороною зазначеного договору, укладеного з AT «Укрпошта», і що були порушені саме права позивача, як сторони за договором. Наполягаючи на наданні позивачем належних та допустимих доказів, що саме він є стороною договору, укладеного з AT «Укрпошта» на своєчасну доставку рекомендованої кореспонденції № 5002401179748, що при виконанні відповідачем договірних зобов`язань, начебто порушенні саме права позивача, відповідач керується ст. 4 ЦПК України. Що стосується вимоги стягнути з відповідача AT «Укрпошта» на користь Позивача моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 300 000,00 грн, то відповідач вважає, що така вимога також не підлягає задоволенню, оскільки і в цій частині позовних вимог не надано доказів ні порушення власних прав позивача, ні наявності будь-якої шкоди, тобто зменшення або знищення майнових чи немайнових благ позивача, ні наявності власне моральної шкоди та її впливу на життя позивача; факту вчинення протиправних дій відповідачем відносно позивача; зв`язок між дією (бездіяльністю) відповідача та моральною шкодою, яку поніс позивач. 31.03.2022 представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, у якій крім первісних позовних вимог просив також стягнути 50 000 грн судових витрат. У своїй відповіді на заяву позивача про збільшення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що Позивач вимагає визнати незаконною та протиправною бездіяльність Відповідача AT «Укрпошта» щодо неналежного виконання своїх обов`язків, пов`язаних із своєчасною доставкою рекомендованої кореспонденції № 5002401179748 адресатові - Бобринецькому районному суду та стягнення з відповідача AT «Укрпошта» на користь позивача моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 300 000,00 грн, начебто завдану позивачу неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків, пов`язаних із своєчасною доставкою поштової кореспонденції позивача адресату. Але, всупереч діючому законодавству, позивачем не додано до позову жодного доказу, який би підтверджував, що рекомендоване відправлення № 5002401179748 якимось чином пов`язане з самим позивачем. Так, до позову доданий фіскальний чек 3000406933, виданий 30.11.2021, з якого вбачається, що відправлений лист рекомендований № 5002401176544, кому: Бобринецький райсуд, куди: 25006 Бобринець. Але, з інформації зазначеної у фіскальному чеку не можливо встановити, хто саме є відправником, кому саме та куди конкретно направлено лист. Отже, ствердження позивача, що саме він є відправником цього листа, безпідставні. Окрім того, з фіскального чеку неможливо зрозуміти, що саме містилося у вказаному відправленні № 5002401179748, оскільки відсутній опис вкладення у лист, який би дав можливість стверджувати, що саме та кореспонденція, яка є предметом позову, була направлена за зазначеним вище номером. Отже наданий позивачем фіскальний чек 3000406933 не може бути належним доказом, оскільки не містить ідентифікуючих ознак, що саме позивач був відправником та що саме зазначена у позові кореспонденція була відправлена за №5002401179748. Тому відсутність належних, достовірних та допустимих доказів, на думку відповідача, виключає можливість для задоволення позову. Що стосується вимоги стягнути з відповідача AT «Укрпошта» на користь позивача моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 300 000,00 грн, то відповідач вважає, що така вимога не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Позивач і в цій частині своїх вимог порушує обов`язок доводити. Єдине, що стверджує позивач, що відповідач створив позивачу перешкоду в реалізації права позивача на своєчасний і ефективний засіб юридичного захисту в суді порушеного права позивача, що призвело до порушення права на «доступ до суду» та права на здійснення правосуддя в розумні строки, оскільки у відправленні № 5002401179748 містилась позовна заява до Бобринецького районного суду. Але позивач не пояснив, яку саме перешкоду в реалізації права на «доступ до суду» створив Відповідач? Якого саме «доступу до суду» був позбавлений позивач через дії/бездіяльність Відповідача? Якого саме своєчасного і ефективного засобу юридичного захисту в суді позбувся позивач? Які негативні наслідки зазнав позивач через дії/бездіяльність відповідача? Позивач ніяких доказів до позовної заяви не надав, тому всі звинувачення позивача є лише припущеннями, а, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому відсутні і законні підстави для стягнення з відповідача моральної (немайнової) шкоди. Позивач та її представник, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовної заяви та розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку, в задоволенні позову слід відмовити. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених актом цивільного законодавства. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Дво чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до ч.ч. 1 і 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом третім частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, як юридичний факт, є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків. Згідно частини першої - четвертої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб, встановлений судом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Письмовими матеріалами справи, а саме фіскальним чеком №3000406933, виданим 30.11.2021, встановлено, що 30.11.2021 відправлено лист рекомендований № 5002401179748, кому: Бобринецький райсуд, куди: 27200 Бобринець - а.с.4. Результатами відстеження встановлено, що лист рекомендований № 5002401179748 знаходиться в процесу оброблення - а.с.5. При цьому, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України покладає на сторони обов`язок доказування і подання доказів. Виходячи з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не наведено суду доказів на підтвердження факту укладення договору з відповідачем, щодо надання послуг поштового зв`язку, оскільки з інформації зазначеної у фіскальному чеку №3000879247, виданого 18.11.2021 не можливо встановити, хто саме є відправником листа, кому саме та куди конкретно направлено лист. Також через відсутність опису вкладення листа неможливо встановити, що відправлення містило саме ту кореспонденція, яка є предметом позову, була направлена за зазначеним вище номером поштового відправлення. Крім того, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами як відповідачем було порушено права позивача на своєчасний і ефективний засіб юридичного захисту на «доступ до суду», оскільки ч. 6 ст. 124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку. Також, за відсутності законних підстав вважати, що відповідачем було порушено права позивача відсутні підстави і для задоволення позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, яка є похідною від позовних вимог позивача про визнання бездіяльності відповідача щодо неналежного виконання своїх обов`язків щодо своєчасного доставлення поштової кореспонденції незаконною та протиправною. Таким чином суд приходить до висновку, що у порушення статті 81 ЦПК України позивачем не було виконано свого процесуального обов`язку із подання належних доказів обґрунтованості заявленого ним позову. Без подання позивачем зазначених доказів і їх дослідження у межах розгляду справи про захист прав споживачів, суд не може встановити істотні обставини у такій категорії справи, що зумовлює необхідність визнання позовних вимог необґрунтованими із постановленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed