Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить суд: визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування трикімнатною квартирою, загальною площею 82,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; зняти з реєстраційного обліку [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті судового збору. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачу належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Правовою підставою для реєстрації права власності позивача на нерухоме майно за вказаною адресою, є відповідне застереження в п.п. 4.5.3. Договору іпотеки від 07.09.2005, укладеного між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 29.05.2020 державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Юдіним М.А. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №52439008, відповідно до якого було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , за АТ «Альфа-Банк». Відповідачі проживають і зареєстровані у спірній квартирі. На вимогу позивача звільнити житлове приміщення відповідачі не реагують. Подальше проживання відповідачів в квартирі, що належить на праві власності позивачу, та відмова добровільно звільнити помешкання, перешкоджає власнику користуватись та розпоряджатись нерухомим майном на власний розшук, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси позивача. На підставі зазначеного позивач просить позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі. 09.03.2021 від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. 09.03.2021 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечила проти позову, просила відмовити у його задоволенні, пославшись на таке. Відповідачем сплачено 38000 дол. США власних коштів за житло, яке частково придбано за кредитні кошти. Житло, право користування яким, просить визнати втраченим банк, придбано не лише за кредитні кошти, що у зв`язку з не зазначенням позивачем іншого жилого приміщення, у яке має бути веселено відповідачів, є підставою для відмови у задоволенні позову. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.03.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішення Голосіївського районного суду м. Києва у справі №752/16723/20 за позовом [PERSON] до АТ «Альфа-Банк» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 17.02.2023 поновлено провадження у справі. У встановлений ухвалою строк відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] до суду не надійшов. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Судом встановлено, що 07.09.2005 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є AT «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір №08-038/347к, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 85000,00 доларів США на строк до 06.09.2015. В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є AT «Альфа-Банк», було укладено іпотечний договір № 02-038/385і від 07.09.2005 року, який було посвідчено нотаріусом КМНО Гончар Т.В., та зареєстровано в реєстрі за № 2379. Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] . 19.05.2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Юдіним М.А. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 52439008, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за AT «Альфа-Банк». Вказане рішення державним реєстратором було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, про що свідчить запис про право власності № 36680718 від 27.05.2020 року. Позивач у позові стверджує, що в травні 2020 року AT «Альфа-Банк» набуло у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим відповідачі втратили право користування вказаним житловим приміщенням; наявність реєстрації місця проживання відповідачів створює перешкоди для реалізації права розпорядження позивача належним йому майном на власний розсуд, в зв`язку з чим позивач просить про задоволення позову на що слід зазначити таке. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.05.2021 у справі №752/16723/20, провадження №2/752/3086/21, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса КМНО Юдіна М.А. від 29.05.2020 індексний номер 52439008 про державну реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк» на квартиру [ADDRESS] . З огляду на наведене, станом на момент прийняття рішення у цій справі, позивачу не належить право власності на квартиру [ADDRESS] . За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , та зняття відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Згідно положень статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставини, на які позивач посилався при зверненні до суду з цим позовом. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу позовних вимог не знайшли своє підтвердження, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed