Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк«Приватбанк»,про захист прав споживача. Відповідно до позову позивач просить суд зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" ЄДРПОУ 14360570 відновити залишок кредитних коштів на особистому рахунку: платіжна кредитна карта "Універсальна", номер карти [NUMBER] , IBAN: [NUMBER] , валюта карти UAH до стану у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 02.05.2022 року щодо зняття коштів у сумі 89 000 гривень та списати нараховані у зв`язку з цим відсотки станом на дату винесення рішення у справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне: Позивач є клієнтом АТ КБ "ПриватБанк" і користується послугами банку відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, розпоряджаючись коштами по платіжній картці "Універсальна" номер карти [NUMBER] . Банком був розрахований кредитний ліміт у розмірі 115 000,00 грн. О 22:27 годині 02.05.2022 року на фінансовий мобільний номер телефону Позивача [NUMBER] надійшло повідомлення щодо підтвердження списання суми 89 000 грн. Оскільки нею жодних операцій з карткою (рахунком) в цей час не виконувалось, скасувала списання коштів та одразу звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" за номером колл-центру 3700. Оператору повідомила, що невідомі особи намагаються списати грошові кошти в сумі 89 000 грн. та надала усну заявку про блокування банківської картки. Однак, під час спілкування з оператором колл-центру АТ КБ "ПриватБанк" невідомі, без відома Позивача, без її втручання та волі на те, змінили о 22:33 годині 02.05.2022 року інтернет-ліміт та в 22:33 годині 02.05.2022 року здійснили переказ коштів на суму 89 000 грн. за реквізитами (оплата товаров/услуг через интернет: WPOS, KYIV). Залишок коштів становив 1 597, 45 грн.03.05.2022 року, 04.05.2022 року Позивач письмово звернулась до АТ КБ "ПриватБанк", в якому просила відновити залишок коштів на рахунку до стану здійснення незаконного переказу. Також у листі просила не нараховувати проценти на незаконно списану суму. 03.05.2022 року з повідомлення про вчинення кримінального правопорушення Позивач звернулась до ГУ НП в Дніпропетровській області та 14.05.2022 року відділенням поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за фактом шахрайських дій стосовно незаконного переказу коштів з рахунку зареєстровано кримінальне провадження № 12022046680000179 за ознаками ст. 190 КК України. 01.06.2022 року нараховано відсотки за користування кредитними коштами з фактично викраденої суми шахраями у розмірі 1 545,87 грн. Вважає, що умови договору про обслуговування карткового рахунку Позивач не порушувала, вказує, що карту "Універсальна" та її реквізити третім особам не передавала та не повідомляла свій ПІН-код та CVV2 код,а також не надавала розпорядження щодо списання грошових коштів з рахунку у зв`язку з чим відсутні підстави для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Враховуючи вказані обставини є незаконною і відмова в частині скасування вже нарахованих відсотків за незаконним перерахунком грошових коштів. Ухвалою суду від 05.07.2022 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 16.08.2022 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити в позовній заяві в повному обсязі.Відповідач зазначає, що Відповідно до умов договору, [PERSON] отримала електронний платіжний засіб (карту) за номером [NUMBER] для здійснення платіжних операцій по рахунку. З виписки по карті [NUMBER] кошти з карти у сумі 89000 грн. були списані шляхом авторизації картки на інтернет-сайті: оплата товарів / послуг через інтернет: WPOS, KYIV. Введено номер картки, термін дії та CVV2- код. Встановлено, що клієнтка перейшла за посиланням в телеграм каналі для отримання грошової допомоги для ВПО. Ввела дані для авторизації в Приват24. Зафіксовано вхід з нетипового для клієнтки пристрою в Приват24 - GT-I9195|SAMSUNG в 22:27:36, для підтвердження входу було виконано дзвінок на фінансовий телефон [NUMBER] о 22:27:08. Враховуючи, що карта постійно знаходилась при позивачі, вона нікому її не передавала, так само, як і ПІН-коди до них з чого можна зробити висновок про відсутність доступу третіх осіб до особистої інформації клієнта і операції з введенням паролю були здійснені нею особисто. За заявою клієнта, Банком була ініційована претензійна робота згідно з правилами Міжнародної платіжної системи MasterCard/VIZA за № 1942054. Регламент проведення претензійної роботи - до 120 днів. Таким чином, суму переказу 89000 грн. 25.07.2022р. було повернуто на картрахунок Позивача ( [NUMBER] ). Щодо вимог про списання нарахованих відсотків зазначив оскільки, вини банку у здійсненні несанкціонованого переказу коштів не вбачається, підстав для списання нарахованих відсотків немає. Виходячи з вищевикладеного, підстави для задоволення позовних вимог Позивача відсутні. Ухвалою суду від 22.09.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі. 10.10.2022 року, 24.11.2022 року, 14.12.2022 року, 31.01.2023 року та 21.02.2023 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. 14.12.2022 року позивачем подано до суду заяву про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги: «Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" ЄДРПОУ 14360570 відновити залишок кредитних коштів на рахунку: платіжна кредитна карта "Універсальна", номер карти [NUMBER] , IBAN: [NUMBER] , валюта карти UAH до стану у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 02.05.2022 року щодо зняття коштів у сумі 89 000 гривень», мотивуючи це тим, що під час розгляду справи відповідачем 25.07.2022 року повернуто раніше незаконно списані кошти з призначенням платежу: «возвратсредств по заявке 1942054» на суму 89 000 грн., та на теперішній час відсутній предмет спору в частині цієї позовної вимоги. У судове засідання 21.03.2023 року та 19.04.2023 року з`явились представник позивача та представник відповідача. У судовому засіданні представник позивача надав пояснення на підставі раніше поданого до суду позову, пояснив, що узгодивши правову позицію із позивачем, просив вважати подану письмову заяву позивача від 14.12.2022 року про закриття провадження у справі в частині позовної вимоги: «Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" ЄДРПОУ 14360570 відновити залишок кредитних коштів на рахунку: платіжна кредитна карта "Універсальна", номер карти [NUMBER] , IBAN: [NUMBER] , валюта карти UAH до стану у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 02.05.2022 року щодо зняття коштів у сумі 89 000 гривень» - недійсною, оскільки відмова від позовної вимоги позбавить можливості захисту цивільних прав та інтересів позивача, унеможливить відновлення порушеного права позивача. Наполягав на задоволені позовних вимог зазначених у позові. У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення на підставі раніше поданого до суду відзиву на позовну заяву, щодо задоволення позовних вимог заперечував. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно до анкети-заяви від 26.12.2019 року Позивач погодилась на укладення договору з Відповідачем та з Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", які розміщені на офіційному сайті за адресою: www.privatbank.ua. Таким чином, Позивач тим самим уклав з Відповідачем договір, який відповідно до ст.634 ЦК є договором приєднання. Відповідно до умов договору, [PERSON] отримала електронний платіжний засіб (карту) за номером [NUMBER] для здійснення платіжних операцій по рахунку. З виписки по карті [NUMBER] кошти з карти у сумі 89000 грн. були списані шляхом авторизації картки на інтернет-сайті: оплата товарів / послуг через інтернет: WPOS, KYIV. Переказ коштів відбувся 02.05.2022р. о 22 год 33 хв. Вказані обставини сторонами не заперечуються та підтверджені матеріалами справи. Позивач заперечує втрату електронного платіжного засобу, розголошенняПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію та причетність до списання грошових коштів з рахунку.Не заперечує, що перейшла за посиланням в телеграм каналі для отримання грошової допомоги для ВПО, однак зазначила, що не вводила дані для авторизації в Приват24, а саме номер картки, термін дії та CVV2- код, що також узгоджується з аудіозаписом розмови позивача з операторомколл-центру АТ КБ "ПриватБанк" 02.05.2022 року, наданого до суду відповідачем. Предметом доказування у справі є обставини належного виконання позивачем умов договору, та чи призвели дії або бездіяльності позивача до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію та як наслідок отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, що в свою чергу вплине на вирішення питання про законність нарахування відсотків зі списаної суми. Відповідно до п. 1.1.2.12 Умов, клієнт зобов`язується вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню. Положеннями п. 2.1.4.7 Умов передбачено, що Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі якщо його дії або бездіяльності призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Згідно із частиною першою статі 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку зі клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення N 705 про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року N 705 (далі - Положення N 705, в редакції на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу. Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення N 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій. Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення N 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які ним не виконувалися. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення N 705). Відповідно до частин 7, 8, 9 розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками" Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року N 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі N 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі N 127/23496/15-ц (касаційне провадження N 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України "Про звернення громадян" (пункт 10 розділу VI Положення N 705). В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів (постанова Верховного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 442/2468/17 (провадження № 61-12092св19). У постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18 (провадження № 61-18544св19) Верховний суд зазначив, що сам по собі факт коректного вводу даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Як зазначено відповідачем у відзиві на позов та відповідно до пояснень представника відповідача у судовому засіданні: Зафіксовано вхід з нетипового для клієнтки пристрою в Приват24 - GT-I9195|SAMSUNG в 22:27:36, для підтвердження входу було виконано дзвінок на фінансовий телефон [NUMBER] о 22:27:08. Однак відповідачем не надано відомості щодо результатів вказаного дзвінку, чи підтвердив клієнт списання коштів. Разом з тим, відповідно до листа № 43.6/п-17 від 17.06.2022 року відділом поліції № 6 Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області повідомлено Позивача, що у кримінальному проваджені № 12022046680000179 за ознаками ст. 190 КК України встановлюється місцезнаходження осіб, які шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами та за допомогою яких саме засобів були вчинені транзакції. Також, під час досудового розслідування не встановлено, що дія чи бездіяльність користувача, тобто [PERSON] призвели до втрати, незаконного використання ПІНу, CVV коду, паролю від додатку приват 24, або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, факт неналежного виконання Позивачем прийнятих на себе зобов`язань за умовами договору, що Позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а сам по собі факт коректного вводу даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, щоПозивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Також, відсутні і обставини, які безспірно доводять, що Позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а тому відсутні і підстави для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про більшу вірогідність доказів, наданих позивачем у підтвердження обґрунтування своєї позиції. Такі висновки суду засновані передусім на відсутності належних спростувань з боку відповідача цих обставин. Судом встановлено, що не зважаючи на те, що суму переказу 89000 грн. 25.07.2022року було повернуто на картрахунок Позивача ( [NUMBER] )нарахування відсотків Банкомне припинено, нараховані відсотки, що утворилася внаслідок проведення операції (транзакції) від 02.05.2022 року не скасовано. Відповідачем зазначено, щосуму переказу 89000 грн. 25.07.2022року було повернуто на картрахунок Позивача ( [NUMBER] ) за заявою клієнта, та ініційованою банком претензійної роботи згідно з правилами Міжнародної платіжної системи MasterCard/VIZA за № 1942054. Вини банку у здійсненні несанкціонованого переказу коштів не вбачається. Таким чином,сам факт повернення суми переказу 89 000 грн.25.07.2022 року не відновлює порушеного права позивача. Єбезпідставною і відмова в частині скасування суми вже нарахованих відсотків,що утворилася внаслідок проведення операції (транзакції)від 02.05.2022 року на суму 89 000 гривень, по рахунку: платіжна кредитна карта "Універсальна", номер карти [NUMBER] , IBAN: [NUMBER] , валюта карти UAH. З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 № 1023-ХІІ споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. З урахуванням викладеного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,4 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved