Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

У зв`язку з тим, що вона з 13 листопада 2009 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 19 січня 2015 року на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області, від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні та вихованні, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з донькою тривалий час не спілкується і навіть їй не телефонує, не цікавиться її успіхами у школі та її здоров`ям, таким чином відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а вона разом із її теперішнім чоловіком [PERSON] , з яким вона уклала шлюб 04 жовтня 2018 року, піклуються про стан здоров`я та добробут дитини і забезпечують її всім необхідним, при цьому донька називає її чоловіка татом, а про відповідача не згадує і не пам`ятає його, позивачка звернулася з позовом до суду і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини та стягнути з нього аліменти на утримання доньки, а також понесені нею судові витрати. В ході розгляду справи позивачка [PERSON] подала до суду заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення аліментів і просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з листопада 2018 року і до повноліття дитини. Представник позивачки [PERSON] , адвокат Слаква-Марчук Н.В., в одному із судових засідань позов підтримувала, пояснювала, що позивачка подала позов з метою захисту інтересів дитини. Відповідач [PERSON] не спілкується з дитиною з листопада 2014 року. Одного разу, ще в 2015 році, позивачка спробувала налагодити стосунки доньки з батьком, влаштувавши їм зустріч, однак після цього відповідач з дитиною не зустрічався. До листопада 2017 року він періодично надсилав на картковий рахунок позивачки кошти в сумі 1000 грн., однак потім припинив надавати допомогу. Таким чином відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому є всі підстави для задоволення позову. Представник позивачки, адвокат Берун А.М., в судовому засіданні позов підтримала і додатково пояснила, що органом опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської сільської ради ще в червні 2022 року був складений висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, але з того часу він так і не вжив жодних заходів до зустрічі з дитиною та налагодження з нею контакту. Крім того, і дитину тато не цікавить. Вважає, що позовна заява є обґрунтованою, а тому просить позов задоволити, позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки, а також стягнути на користь відповідачки на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання жодного разу не з`явився, хоча належним чином і в установлений строк повідомлявся про слухання справи. Подав до суду письмові пояснення, в яких вказував, що його вини у неналежному виконанні батьківських обов`язків немає, оскільки позивачка тривалий час не допускає його для побачень з донькою. Крім того, вона змінила місце проживання, номер телефону і реквізити банківського рахунку на який він періодично перераховував кошти на утримання дитини, а всі його спроби розшукати контакти позивачки були марними. Усунення його на тривалий час від виховання доньки є результатом цілеспрямованих дій його колишньої дружини, він хоче брати участь у вихованні своєї доньки, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача, адвокат Прокопчук Г.М., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідач не мав змоги спілкуватися із донькою, оскільки цього не бажала сама позивачка, яка змінила місце проживання, номери телефонів і банківські картки, а тому гроші, які він надсилав, поверталися на його банківську картку. Після спілкування з матір`ю позивачки, йому стало відомо, що в неї є інша сім`я і вона не бажає підтримувати із ним спілкування. Наскільки йому відомо, відповідач [PERSON] не звертався до Органу опіки і піклування чи суду із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, а після надання Органом опіки і піклування висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав він не контактував із дитиною, оскільки позивачка виїздила з донькою за кордон. Вважає, що позивачкою не надано доказів того, що відповідач умисно ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, а аліменти можуть з нього стягуватися із моменту пред`явлення позову до суду, а не з часу про який просила позивачка у заяві про збільшення позовних вимог. Зважаючи на це, просить відмовити у задоволенні позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської сільської ради в судове засідання не з`явився, від сільського голови Гуца О. до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку органу опіки і піклування Олександрійської сільської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Олександрійської сільської ради № 77 від 30.06.2022 року, в якому він одночасно просив слухати справу у відсутності представника органу опіки і піклування. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримала і будучи допитаною за правилами допиту свідка суду дала покази, що їхня донька [PERSON] навчається у п`ятому класі і відповідач взагалі з нею не спілкується та не бере участі у її вихованні, а сама дитина не бажає спілкуватися з батьком. Після подачі позову до суду він жодного разу не зателефонував для того, щоб спробувати налагодити стосунки. Вона жодним чином не перешкоджає їхньому спілкуванню, а посилання відповідача на те, що вона змінила номер телефону та адресу, що позбавляє його можливості контактувати з дитиною є безпідставними, оскільки він при бажанні міг дізнатися їхні контакти через кумів. Після початку війни вона виїздила з дитиною за кордон на п`ять місяців, однак повернулася в Україну на початку вересня 2022 року, після чого відповідач навіть і не намагався з ними зустрітися. Зважаючи на це, просила позов задоволити в повному обсязі. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки, суду дала покази, що дівчинка наразі проживає із батьками, оскільки нинішнього чоловіка її доньки [PERSON] називає татом. Відповідач після розлучення з дитиною не спілкувався, а зі слів доньки їй відомо, що він зустрічався з донькою лише один раз і дитина його взагалі не впізнала. Сама вона ніколи не змінювала номер телефону і не забороняла колишньому зятю телефонувати. Свідок [PERSON] суду дав покази, що за весь час відколи він перебуває у шлюбі із позивачкою [PERSON] , він жодного разу не бачив відповідача. У нього склалися хороші стосунки із [PERSON] і з першого ж дня вона називає його татом. У дівчинки інше прізвище і їй так не комфортно, тому він хоче [PERSON] усиновити, так як піклується про неї і матеріально забезпечує всім необхідним. Він розмовляв із [PERSON] з приводу її спілкування із батьком, однак вона не бажає з ним спілкуватися. За час війни відповідач взагалі не цікавився життям своєї доньки. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 13 листопада 2009 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 січня 2015 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 листопада 2011 року Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції. Дитина зареєстрована і проживає разом з матір`ю та перебуває на її повному вихованні та утриманні. Як вбачається із характеристики [PERSON] , наданої Кустинським ліцеєм Олександрійської сільської ради Рівненського району, [PERSON] виховується мамою, а батько не приймає участі у шкільному житті дитини. Мама [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дочки, систематично відвідує ліцей, цікавиться не лише успіхами своєї дитини, але й справами класу, стосунками дочки з однокласниками, психоемоційним станом дівчинки, її самопочуттям. У матеріалах справи є наявний висновок Органу опіки і піклування Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затверджений рішенням виконавчого комітету Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області № 77 від 30 червня 2022 року, в якому зазначено, що Спеціалістами служби у справах дітей проведено бесіду з [PERSON] , під час якої встановлено, що він, батько малолітньої [PERSON] , категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Пояснив, що за усною домовленістю, щомісяця ним перераховувалися грошові кошти до жовтня 2017 року (про це свідчать ті квитанції, які він зміг відновити), а не до листопада 2016 року, як вказано у позові. Починаючи з листопада 2017 року, гроші почали повертатися в зв`язку зі зміною банківських реквізитів [PERSON] . Спроба зв`язатися з колишньою дружиною завершилися без результатів, оскільки вона змінила місце проживання та змінила телефонний номер. При спробі отримати її контакти від її батьків, ними було озвучено, що [PERSON] заборонила їм давати свій номер телефону. Сплачувати аліменти та брати участь у вихованні своєї дитини не відмовляється, якщо не буде перешкоджань з боку [PERSON] . Спеціалістом служби у справах дітей проведено бесіду з дитиною. [PERSON] пояснила, що батька давно не бачила і не спілкується з ним. Комісією з питань захисту прав дитини, встановлено, що [PERSON] , батько неповнолітньої [PERSON] , не ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, добровільно надавав матеріальну допомогу дитині до моменту виникнення обставин, незалежних від нього. Зважаючи на це, орган опіки та піклування Олександрійської сільської ради приходить до висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини: дочки - [PERSON] , [INFO] . Частинами 5, 6 ст.19 Сімейного кодексу України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Разом з тим, висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, не має переваги над іншими джерелами доказів і наперед встановленої сили, а підлягає перевірці й оцінці відповідно до вимог закону, за внутрішнім переконанням суду, у сукупності і взаємозв`язку з іншими зібраними у справі доказами. Водночас незгода з висновком органу опіки та піклування повинна бути вмотивована у відповідному процесуальному рішенні. Вказаний висновок Органу опіки і піклування Олександрійської сільської ради Рівненського району Рівненської області суд оцінює критично і не погоджується з ним, оскільки він є недостатньо обґрунтованим і, на думку суду, суперечить інтересам дитини, оскільки він складений, виходячи виключно із бажань відповідача [PERSON] , а не з реальних його дій по виконанню своїх батьківських обов`язків. Відповідач після затвердження висновку органу опіки і піклування про недоцільність позбавлення його батьківських прав жодного разу і не намагався зустрітися з дитиною, налагодити з нею контакт чи якимось чином брати участь у вихованні чи матеріальному забезпеченні своєї доньки. Посилання відповідача на те, що його вини у неналежному виконанні батьківських обов`язків немає, оскільки позивачка не допускає його до побачень із дочкою та змінила адресу і номер телефону, суд не може взяти до уваги, так як вони є не чим іншим як звичайними відмовками в своє виправдання. Жодних доказів на підтвердження його слів суду не надано. Суд вважає, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться навчальним процесом доньки, з 2015 року її взагалі не бачив і навіть не спілкувався з нею по телефону, тривалий час матеріальної допомоги не надавав. Таким чином [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується відповідними документами, долученими до матеріалів справи та поясненнями учасників справи. Тому суд вважає, що є достатні підстави позбавити [PERSON] батьківських прав відповідно до ст.ст.164, 165 Сімейного кодексу України. Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав, є обґрунтованим, доведеним належними і допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , на думку суду, буде виключно в інтересах неповнолітньої дитини. При цьому, в разі, якщо відповідач в майбутньому змінить своє ставлення до виховання доньки, він не позбавлений можливості звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 Сімейного кодексу України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач є здоровим, працездатним, інших утриманців немає, доказів, які б це спростовували суду не надано, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення і стягненню підлягають аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05 січня 2022 року і до повноліття дитини, а не з листопада 2018 року, як того просила позивачка у позовній заяві. Встановлюючи вказаний розмір аліментів, суд враховує всі обставини справи у їх сукупності, а саме стан здоров`я відповідача і дитини, його матеріальний стан і матеріальний стан позивачки і дитини. Крім того, судом береться до уваги і вимога ст.182 СК України про мінімальний розмір аліментів, а також ст.166 СК України, яка передбачає, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину і саме позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача обов`язку по утриманню дитини. На думку суду, таке рішення буде законним і справедливим, відповідатиме інтересам дитини і її належному утриманню, цей розмір аліментів є реальним для стягнення у даному регіоні. Суд враховує, що витрати на дітей в даний час є великими, а батьки зобов`язані створити належні умови для проживання і розвитку дітей. Відповідно до п.1 ч.1 і ч.2 ст.430 ЦПК України, суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір, який був сплачений нею при поданні позову до суду за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, та на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі позову до суду.

Outcome: approved