Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить суд:\~ визнати\~його,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~батьком [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ; зобов`язати Виконавчий комітет Старомлинівської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області внести відповідні зміни до актового запису № 29, що складений 25 грудня 2007 року, про народження [PERSON] , [INFO] , актового запису № 3, що складений 02 лютого 2010 року, про народження [PERSON] , [INFO] , актового запису № 30, що складений 26 грудня 2012 року, про народження [PERSON] , [INFO] , включивши відомості до кожного як про батька дитини - [PERSON] , громадянина України, а відомості про матір - залиш ити без змін; не змінювати прізвище та по-батькові дітей, залишивши як - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування\~позовних вимог\~зазначив,\~що він\~перебував у\~фактичних шлюбних\~відносинах,\~без реєстрації\~шлюбу з\~відповідачкою [PERSON] .\~Від цих\~фактичних шлюбних\~відносин у\~них народились\~спільні діти:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~У свідоцтвах\~про народження\~дітей матір`ю\~записана відповідачка,\~за прізвищем\~ [PERSON] ,\~оскільки це\~дівоче її\~прізвище,\~а запис\~про батька\~дітей зроблений\~зі слів\~матері,\~тобто відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~135\~Сімейного кодексу\~України щодо\~кожної дитини.\~Так,\~у свідоцтві\~про народження\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~батьком записаний\~-\~ [PERSON] ;\~у свідоцтві\~про народження\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~-\~ [PERSON] ,\~а у\~свідоцтві про\~народження [PERSON] ,\~ [INFO] \~-\~ [PERSON] .\~Однак,\~всі вищевказані\~батьки його\~дітей,\~не є\~їх біологічними.\~Відповідачка йому\~повідомила,\~що батьком\~дітей є\~він,\~ [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ухвалою від 19 вересня 2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 23 січня 2023 року від відповідачки надійшла заява про визнання позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 23 січня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. Від представника третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради Галини Пелипас надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради. Від представника третьої особи Виконавчий комітет Старомлинської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області заяв та клопотань не надходило. \~ \~ \~ \~Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позов та пояснив, що до того, як оселитися за адресою: [ADDRESS] , він з відповідачкою проживали у с. Старомлинівка Великоновосілківського району Донецької області. У 2019-2020 роках, тобто до цього, він проживав у смт. Солоне. З відповідачкою вони познайомились у м. Маріуполі у 2005-2006 роках, де він був на підробітках, і проживали там разом по 2008 рік, а потім він поїхав до м. Дніпра, щоб навчатися та працювати. Вони на той час содзвонювалися з відповідачкою та їздили один до одного 1-2 рази на місяць, а з 2018-2019 року вони знову почали мешкати разом у [ADDRESS] , а потім на Лівому березі в Кам`янському. Десь у 2021 році він переїхав до м. Кам`янське. Йому було відомо, що у відповідачки є діти. Вона казала, що це його діти, але тоді він не міг їй допомагати, а зараз може, бо у нього є гроші, житло. Він працював, відкладав кошти. У фактичних шлюбних відносинах вони перебували з 2018 року, а 23 лютого 2023 року уклали офіційний шлюб. Відповідачка казала, що як захотіла, так і записала відомості про батька дітей, оскільки на той час між ними були розбіжності. До цього, у період з 2016 по 2017 рік він знаходився у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позов. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та пояснила, що знайома з позивачем з 2005 року. Вона з 2004 року проживала у м. Маріуполі та працювала там поваром. У м. Маріуполі вона познайомилась з позивачем, завагітніла і повернулася до батьків у с. Старомлинівку і там проживала до 2018 року. Вона їздила до позивача у с. Солоне і у м. Дніпро. Він також приїжджав до неї. Всі троє дітей від нього, вона казала йому про це. Позивач допомагав їй, але у нього не було можливості проживати з ними разом, бо він постійно був у командировках, а у неї були батьки. Позивач від самого початку визнавав, що діти його. У свідоцтвах про народження у дітей зазначені її дівоче прізвище та по-батькові дітей по іменам її братів. З 11 серпня 2015 року по 2022 рік вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , але фактично вона з ним не проживала, їх шлюб існував лише по документам. Їй було відомо, що позивач перебував у шлюбі. \~ \~ \~ \~Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків: \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідачка має дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 29-31). 23 лютого 2023 року сторони уклали шлюб, станом на 19 квітня 2023 року відповідачка знаходиться на 11 тижні вагітності, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 48 (а.с. 88) та копією УЗ обстеження (а.с. 87). Положеннями ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Оскільки визнання позову відповідачем та задоволення позову може порушити права, свободи чи інтереси інших осіб, воно суперечить вимогам закону, тому суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті визнання відповідачкою позову. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00036123445 від 12 липня 2022 року (а.с. 15-16) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , громадянка України. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00036123715 від 12 липня 2022 року (а.с. 17-18) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , громадянка України. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00036123715 від 12 липня 2022 року (а.с. 19-20) батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , громадянка України. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері). Отже, підставою актового запису про народження зазначених дітей є заява їх матері, а запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновкам експертів; 3) показанням свідків. Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи. Згідно ч.ч.\~1,\~5,\~6\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень cт. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15-ц зазначено, що доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами батьківства, також можуть бути фото, електронні повідомлення. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після. До матеріалів позову на підтвердження позовних вимог позивач додав лише свідоцтва про народження дітей, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та копію свідоцтва про шлюб з відповідачкою. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] не надав. Одночасно, суд зазначає, що доказами батьківства може бути наявність обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Доказами батьківства також можуть\~фото, електронні повідомлення. Якщо потенційний батько надавав матеріальну допомогу, відвідував з дітьми лікаря або будь-яким іншим способом піклувався про дітей до чи після народження.\~Проте основним доказом в таких спорах залишається експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами для підтвердження чи спростування факту оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, N 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). Окрім цього, у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Суд критично відноситься до пояснень позивача, наданим в судовому засіданні, та не приймає їх як доказ, оскільки позивач в судовому засіданні надавав нечіткі та непослідовні пояснення, які притирічили між собою та иншим доказам у справі. Судом неодноразово роз`яснювалося позивачу його право на звернення з клопотанням про призначення судом генетичної експертизи для встановлення факту його батьківства відносно дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , однак останній відмовився скористатися своїм процесуальним правом для встановлення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог. Також судом роз`яснювалось сторонам право на виклик свідків в судове засідання, на що останні відмовились скористуватись своїм правом. Інших доказів суду не надано. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів, та не довів факт спільного проживання з відповідачкою, ведення ними спільного господарства до народження дітей та біологічне походження дітей саме від нього, тому позов не підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed