Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

До Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~звернувся [PERSON] \~з позовом\~до ТОВ\~«ФІНПРОМ МАРКЕТ»,\~третя особа:\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Євген\~Михайлович,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~міста Києва\~Жданович Вікторія\~Михайлівна про\~визнання виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Позов мотивує\~тим,\~що 12.05.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем\~вчинено виконавчий\~напис №\~36093\~про стягнення\~з нього\~невиплачених в\~строк грошових\~коштів на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ФІНПРОМ\~МАРКЕТ»,\~якому Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Фінансова\~компанія «Груп\~Фактор»,\~(код\~ЄДРПОУ 39866943),\~відступлено право\~вимоги на\~підставі договору\~про відступлення(купівлі-продажу)\~прав вимоги\~№ 14/12/2020-ФМ\~від 14\~грудня 2020\~року,\~за кредитним\~договором №\~771/703253\~від 19\~квітня 2007\~року,\~укладеним між\~Акціонерним товариством\~«Індустріально-екпортний\~банк»,\~(код\~ЄДРПОУ 14361575)\~та [PERSON] \~на загальну\~суму 42\~359,61\~(сорок\~дві тисячі\~триста п`ятдесят\~дев`ять\~грн.,\~61\~коп.)\~гривень.\~08.09.2021\~р.\~приватним виконавцем\~виконавчого округу\~міста Києва\~Жданович Вікторією\~Михайлівною за\~заявою ТОВ\~«ФІНПРОМ МАРКЕТ»\~відкрито виконавче\~провадження ВП\~№ 66745389\~по примусовому\~виконанню виконавчого\~напису №\~36093\~від 12.05.2021\~р.,\~вчиненого приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем.\~Вважає,\~що виконавчий\~напис №\~36093\~від 12.05.2021\~р.,\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Є.М.,\~не відповідає\~нормам чинного\~законодавства України,\~оскільки здійснений\~з грубими\~порушеннями порядку\~вчинення виконавчих\~написів,\~а тому,\~не підлягає\~виконанню.\~Кредитний договір\~№ 771/703253\~від 19\~квітня 2007\~року,\~який був\~наданий приватному\~нотаріусу для\~вчинення виконавчого\~напису,\~не був\~посвідчений нотаріально,\~а,\~відтак,\~не є\~документом,\~за якими\~стягнення заборгованості\~може провадиться\~у безспірному\~порядку на\~підставі виконавчих\~написів нотаріусів,\~що свідчить\~про відсутність\~правових підстав\~для вчинення\~виконавчого напису\~на ньому. Приватним нотаріусом\~не було\~належним чином\~перевірено безспірність\~сум,\~які були\~нараховані відповідачем\~як його\~заборгованість,\~не встановлено\~факт прострочення\~виконання зобов`язання\~за кредитним\~договором,\~не перевірено\~дотримання встановлених\~законодавством строків\~для вчинення\~виконавчого напису\~та чи\~не виник\~спір між\~зацікавленими особами. Крім того, він не отримував вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 36093 від 12.05.2021 р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] ( [ADDRESS] РНОКПП: [NUMBER] ) невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9А, офіс 204 ідентифікаційний код в ЄДРПОУ: 43311346), якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор», (код ЄДРПОУ 39866943), відступлено право вимоги на підставі Договору про відступлення(купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14 грудня 2020 року, за кредитним договором № 771/703253 від 19 квітня 2007 року, укладеним між Первісним кредитором - Акціонерним товариством «Індустріально-екпортний банк», (код ЄДРПОУ 14361575) та [PERSON] на загальну суму 42 359,61 грн. та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на його користь понесені судові витрати у розмірі: 6362,00грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі третьої особи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис 12.05.2021 року, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Груп Фактор», (код ЄДРПОУ 39866943), відступлено право вимоги на підставі договору про відступлення(купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14 грудня 2020 року, за кредитним договором № 771/703253 від 19 квітня 2007 року, укладеним між первісним кредитором - Акціонерним товариством «Індустріально-екпортний банк», (код ЄДРПОУ 14361575) та [PERSON] за період з 13.12.2020 року по 12.05.2021 року включно, суму у розмірі: 42309,61грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50,00грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 42359,61 грн. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жданович В.М. 08.09.2021 року відкрито виконавче провадження № 66745389 відповідно до виконавчого напису № 36093 виданого 12.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості в сумі 42 359,61грн., відповідно до кредитного договору № 771/703253 від 19 квітня 2007 року, укладеного з первісним кредитором - Акціонерним товариством «Індустріально-екпортний банк». Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався ст.87 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, суму заборгованості [PERSON] не визнає та кредитний договір нотаріально засвідчений він не укладав і на вимогу підпункту (а) п.1 Переліку № 1172, оригінал цього договору, який нотаріально посвідчений, - нотаріусу для вчинення виконавчого напису - не подавався. Приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису, залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі визнані не чинними, з дня їх прийняття. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, які б спростовували пояснення позивача. Крім того не подано і кредитного договору, нотаріально посвідченого, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом. Отже, оспорюваний виконавчий напис, вчинений без надання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченого договору, чим порушено вимоги Переліку № 1172, що є порушенням вимог ст.87 Закону «Про нотаріат». Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. \~ \~ \~ \~Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачкою невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими. Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на юридичні послуги у розмірі 5000,00грн., при цьому додає квитанцію № ХКН3-ТТ22-ТЕКА-Е16Н від 22.09.2021 року на суму 6500,00грн., з яких вбачається, що [PERSON] оплатив юридичні послуги за договором 21/09-21 ТОВ «Юридична компанія «Невідкладна правова допомога». На виконання\~умов договору\~про надання\~юридичних послуг\~від 21\~вересня 2021\~року №\~21/09-21\~укладеного між\~ [PERSON] та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Юридична компанія\~«Невідкладна правова\~допомога» \~ \~була надана\~правова допомога,\~що охоплює\~спектр послуг:\~юридичний аналіз\~справи;\~збір доказів;\~складання,\~підписання та\~подачу від\~імені та\~в інтересах\~замовника позовної\~заяви з\~додатками про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню; складання, підписання та подачу від імені та в інтересах замовника заяви про забезпечення позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; юридичне супроводження судової справи і виконавчого провадження. Вартість послуг становить 5000грн. Згідно акту до договору № 21/09-21 про надання юридичних послуг від 22.09.2021 року вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Невідкладна правова допомога» надано [PERSON] послуги: юридичний аналіз справи; збір доказів; складання, підписання та подачу від імені та в інтересах замовника позовної заяви з додатками про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; складання, підписання та подачу від імені та в інтересах замовника заяви про забезпечення позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню; юридичне супроводження судової справи і виконавчого провадження, - за які замовник - [PERSON] оплатив 5000,00грн. В матеріалах\~справи міститься: договір від\~21\~вересня 2021\~року укладений\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю «Юридична\~компанія «Невідкладна\~правова допомога»\~та \~адвокатом Шестаковим\~Віталієм Юрійовичем\~про те,\~що товариство\~замовляє,\~приймає та\~оплачує ,\~а адвокат\~надає послуги\~правової (правничої)\~допомоги,\~зокрема:\~юридичний аналіз\~справи,\~збір доказів;\~складання,\~підписання та\~подачу від\~імені та\~в інтересах\~ [PERSON] позовної\~заяви з\~додатками про\~визнання виконавчого\~напису нотаріуса\~таким,\~що не\~підлягає виконанню;\~складання,\~підписання та\~подачу від\~імені та\~в інтересах\~замовника заяви\~про забезпечення\~позовної заяви\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню;\~юридичне супроводження\~судової справи\~і виконавчого\~провадження, ордер серія АА № 1141250 від 22.09.2021року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1358 від 22.06.1999 року. На думку суду, є підстави для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу. В той же час, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), з огляду на те, що дана категорія справ,\~не представляє\~складності,\~обсяги виконаної\~роботи є\~незначними,\~розгляд справи\~проведенов порядку позовного провадження та без участі сторін, а також з урахуванням принципів пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про зменшення понесених [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2684,00грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 908,00грн. за подання позовної заяви та 454,00грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial