Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївского районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У своїй заяві [PERSON] просить встановити факт початку проходження військової служби у Збройних силах України з 01 вересня 2006 року. Заява мотивована тим, що після закінчення навчання у Військовому інституті телекомунікацій та інформатизації Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут», спеціальність «Захист інформації з обмеженим доступом та автоматизація її обробки», наказом Міністра оборони України від 18 червня 2011 року №586 йому було присвоєно первинне офіцерське звання «лейтенант» та зараховано у розпорядження командира військової частини [NUMBER] . Під час оформлення відповідних документів (особової справи), кадровим органом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут», безпосередньо перед закінченням, був зроблений запис до послужного списку стосовно початку військової служби та зараховано до вислуги років на військовій службі період з 11 серпня 2010 року. Однак, заявник вважає, що початком проходження ним військової служби має бути 01 вересня 2006 року - коли відповідно до наказу №256/2С Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут» його було зараховано на перший курс Військового інституту телекомунікацій та інформатизації на денну форму навчання у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 р. № 1410, Положення про військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України № 400/192 від 20.06.2003 р. в редакції, яка діяла на час проходження навчання, тому просив встановити факт початку проходження ним військової служби у Збройних Силах України з 01 вересня 2006 року. Ухвалою суду від 16.01.023 року провадження по справі відкрито за правилами окремого провадження. Представником заявника подана заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність заявника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що наказом ректора Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» №256/2С від 14 липня 2006 року [PERSON] було зараховано на 1 курс Військового інституту телекомунікації та інформатизації НТУУ «КПІ». У 2010 році заявник отримав базову вищу освіту у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за напрямком підготовки «Інформаційна безпека» та здобув кваліфікацію бакалавра інформаційної безпеки (Диплом серії МО №13653987 від 30 червня 2010 року). В 2011 році [PERSON] отримав повну вищу освіту у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут» за спеціальністю «Захист інформації з обмеженим доступом та автоматизації її обробки» та здобув кваліфікацію професіонала з питань безпеки підприємств, установ та організацій, офіцера військового управління тактичного рівня (Диплом серії МО №13656425 від 18 червня 2011 року) Згідно витягу з послужного списку, майора [PERSON] про проходження військової служби у період з 11 серпня 2010 року по 18 червня 2011 року був курсантом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Згідно ЗУ «Про Збройні Сили України» до Збройних Сил України належать об`єднання, з`єднання, військові частини, військові навчальні заклади, установи та організації. Відповідно до Положення про військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, затвердженого спільним наказом Міністерства освіти і науки України та Міністерства оборони України № 400/192 від 20.06.2003 року(який діяв на момент проходження навчання), військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів (далі-військові навчальні підрозділи) є структурними підрозділами цих вищих навчальних закладів. До них відносяться військові інститути, військові коледжі, факультети та кафедри військової підготовки вищих навчальних закладів. Згідно з переліком вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 року №1410 «Про створення єдиної системи військової освіти» До переліку вищих військових навчальних закладів належать також військові навчальні підрозділи цивільних вищих навчальних закладів, у яких здійснюється військова підготовка студентів за програмами підготовки офіцерів запасу. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року №269 «Про створення Військового інституту телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут" і Наукового центру зв`язку та інформатизації Збройних Сил з метою подальшого удосконалення підготовки офіцерських кадрів для Збройних Сил, Служби безпеки та інших військових формувань в рамках єдиної системи військової освіти і науки створено Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут". Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 48 «Про затвердження Порядку проведення військової підготовки громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу» Національний технічний університет України Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського входить до переліку закладів вищої освіти, на базі яких проводиться військова підготовка. Частиною 3 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 08.07.2004 року, яка діяла на момент вступу [PERSON] до вищого навчального закладу, передбачалось, що одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів). В силу положень ч. 4 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів для здобуття певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважають курсантами, а ті, що мають такі звання - слухачами. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Відповідно до ч. 1ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Отже, зважаючи на встановлені судом обставини, враховуючи вимоги чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту початку проходження військової служби у Збройних Силах України з 01 вересня 2006 року є обґрунтованою, а отже підлягає задоволенню.

Outcome: approved