Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Проніна Анастасія Ігорівна, звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Новодонецької селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що 25 вересня 2010 року між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка, [PERSON] . 14 березня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідачка виїхала та залишила родину, проживає окремо, навчанням, вихованням та матеріальним забезпеченням дитини не займається. Дитина проживає разом з позивачем. Оскільки добровільно вирішити спір щодо місця проживання дитини вирішити не вдалося, позивач просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2023 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на задоволенні вимог наполягає. Представник позивача адвокат Проніна А.І. у підготовче судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій зазначила, що позов визнає, справу просить розглянути у її відсутність. Представник третьої особи, органу опіки та піклування виконавчого комітету Новодонецької селищної ради, у підготовче судове не з`явився, надали заяву, в якій просять розглянути справу у відсутність представника органу опіки та вирішити позовні вимоги на розсуд суду. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2023 року (а.с. 10-12). [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження (а.с.9). Позивач у позові зазначає, що малолітня дитина, [PERSON] постійно проживає разом з ним та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні, тому просив суд визначити місце проживання дитини з ним. Відповідно до акту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сонячний Дім 31» про фактичне проживання № 32 від 23 березня 2023 року, [PERSON] зареєстрований та проживає з донькою [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Комісією у складі спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї Новодонецької селищної ради на підставі ухвали про відкриття провадження у справі з метою підготовки висновку, проведено обстеження умов проживання дитини в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що житло розміщене на 1 поверсі двоповерхового будинку, складається з 3 кімнат: вітальні, дитячої кімнати, кімнати батька. Умови проживання та санітарно-гігієнічний стан житла задовільні. Для виховання та розвитку дитини створені усі умови: дитина має окрему кімнату, ліжко, стіл для навчання, ноутбук для он-лайн навчання, одяг за сезоном. Стосунки, традиції сім`ї доброзичливі. [PERSON] працює на посаді майстра гірничого дільниці у товаристві з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» з 15 липня 2020 року по теперішній час, посадовий оклад 14800 грн. Загальна сума доходу за період з жовтня 2022 року по березень 2023 року за винятком утримань становить 155544,39 грн. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога [PERSON] не перебуває. З висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Новодонецької селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що мати дівчинки, [PERSON] , виїхала до Харківської області, де і мешкає. На комісії з питань захисту дитини [PERSON] була присутня та пояснила, що вона не планує повертатися до місця реєстрації (смт. Новодонецьке Донецької області), та не заперечує, щоб її дочка проживала разом з батьком, оскільки умови проживання батька набагато кращі ніж ті, які вона може надати донці. При вирішенні спірних правовідносин суд керується положеннями Конституції України, Конвенції про права дитини, Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також іншими нормативно-правовими актами. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Стаття 9 Конвенції про права дитини зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини, насамперед, суди мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Статтею 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З урахуванням вищенаведеного та заяви відповідача про визнання позову, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та визначення місця проживання дитини з батьком. Відповідно до ч. 1 ст. 142, ст. 141 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 536,80 грн, а інші 50 відсотків судового збору у розмірі 536,80 грн стягує з відповідача на корись позивача.

Outcome: approved