Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кісіль Роман-Володимир В`ячеславович, звернувся до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. Позивач просить суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,\~у розмірі\~1000000\~грн.\~(один\~мільйон гривень). Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] кошти, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги, у розмірі 34858 (тридцять чотири тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) грн під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального\~провадження,\~внесеного у\~ЄРДР за\~№12017140040000435\~від 18.02.2017\~року. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] витрати за проведення судово-психологічної експертизи. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн (сім тисяч гривень). Разом із наведеною заявою, позивачем подано клопотання про призначення у справі судової психологічної експертизи. Обґрунтовуючи\~заявлені\~вимоги, [PERSON] вказує, що 02.06.2017 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, відомості про яке внесено у ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року. 31.07.2017 року було затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні та матеріали такого було скеровано до Личаківського районного суду м. Львова. Згідно пред`явленої підозри та висунутого обвинувачення, позивач обвинувачувався у тому, що 17.02.2017 року під час виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова № 1309/9120/12 від 20.02.2013 року щодо його участі у вихованні і спілкуванні з донькою, наніс правою рукою удар державному виконавцю [PERSON] . Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 02.03.2020 року у справі №436/4212/17 позивача було визнано невинуватим у пред`явленому обвинувачені та виправдано через недоведеність його вини. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 29.03.2021 року, вирок Личаківського районного суду м. Львова від 02.03.2020 року залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Постановою Верховного Суду від 20.10.2021 року було відмовлено у задоволенні касаційної скарги представника потерпілого [PERSON] та залишено вирок Личаківського районного суду м. Львова і ухвалу Львівського апеляційного суду у справ № 436/4212/17, без змін. [PERSON] стверджує, що у результаті незаконних дій органів досудового розслідування та прокуратури, він перебував під слідством та судом починаючи з 02.06.2017 року, тобто з моменту повідомлення про підозру, по 29.03.2021 рік дата винесення ухвали Львівським апеляційним судом у справі № 436/4212/17, а відтак і набрання законної сили вироку Личаківського районного суду м. Львова у цій справі, тобто 45 місяців та 27 днів. За час кримінального переслідування та перебування під слідство, останній зазнав негативних та таких, що принижують його гідність, як законослухняного громадянина, обставин та впливів, а також був змушений вживати заходів для захисту своїх прав та законних інтересів. Позивач зауважує, що незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури були порушені його конституційні права, що завдало йому фізичних та моральних страждань та призвело до погіршення психологічного стану, що виразилось в істотній моральній шкоді у вигляді психологічних страждань, перебування у стані безперервного нервового стресу, внаслідок перебування у стані невизначеності, що підсилювалося його розумінням невинуватості та цинічності обвинувачення. Від триваючих психологічних хвилювань і переживань, позивач не здатний був займатися будь-якими звичними для життя справами, нормально спілкуватися з рідними, друзями, колегами та іншими людьми, під час спілкування з якими, він почував себе непевно, так як у нього з`явилось відчуття неповноцінності по відношенню до інших людей. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.12.2021 року, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 26.01.2022 року від представника Львівської обласної прокуратури Н. Цинайко, надійшов відзив на позовну заяву. За твердженням відповідача відповідача, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань, причино-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою [PERSON] шкодою. Таким чином, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними та просить відмовити у задоволенні таких. 28.01.2022 року від представника Казначейства надійшов відзив на позовну заяву. У наведеному відзиві представник відповідача вказує, що Казначейство, яке у даній справі є відповідачем, може бути залучено до розгляду даної категорії справ виключно, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, зважаючи на те, що на Казначейство лише покладено функції з виконання судових рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, відповідач вважає такий необґрунтовано завищеним. Стверджує, що позивач повинен обґрунтувати, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи у зв`язку із якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у якій грошовій сумі чи у якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він, при цьому, виходить, а також зазначити інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Вказані вимоги, на переконання сторони відповідача, позивачем не виконані. Відтак, Державна казначейська служба України у задоволенні позову просить відмовити. 10.02.2022 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді [PERSON] наголошує на тому, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним є обов`язком держави, відтак позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.03.2023 року клопотання позивача задоволено та витребувано з Личаківського районного суду м. Львова матеріали кримінальної справи №436/4212/17 відносно [PERSON] (інформацію про яку внесено до ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року). 01.06.2022 року до суду надійшли матеріали кримінальної справи №436/4212/17 відносно [PERSON] (інформацію про яку внесено до ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року). Ухвалою Галицького\~районного суду\~м.\~Львова від\~27.06.2022\~року клопотання позивача [PERSON] про призначення у справі судово-психологічної експертизи ? задоволено. Призначено у цивільній справі № 461/10369/21 за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Кісіль Роман-Володимир В`ячеславович, до Львівської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури судово-психологічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: 1)Чи були заподіяні моральні страждання (моральна шкода) [PERSON] внаслідок дій органів прокуратури в рамках кримінального провадження передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, відомості про яке внесено у ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року? Якщо так, то які саме моральні страждання (моральна шкода) і в чому вони полягали? 2)Якщо внаслідок дій органів прокуратури в рамках кримінального провадження передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, відомості про яке внесено у ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року [PERSON] дійсно були заподіяні моральні страждання (моральна шкода), то як можна визначити їх грошовий еквівалент і який його розмір? Проведення судово-психологічної експертизи доручено фахівцю у відповідній галузі знань, а саме психологу [PERSON] (адреса реєстрації: [ADDRESS] ; адреса для листування: [ADDRESS] ). Матеріали справи надано в розпорядження експерта. 17.01.2023 року до суду надійшов висновок експерта психолога від 09.01.2023 року на 43-х аркушах, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 17.01.2023 року поновлено провадження у справі. 02.02.2023 року позивачем подано клопотання про долучення доказів, а саме витрат понесених ним за проведення судово-психологічної експертизи. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі. 31.03.2023 року від позивача надійшли письмові обґрунтування щодо продовження дії психотравмувальної ситуації. Зокрема, [PERSON] просить взяти до уваги доводи системного та триваючого недотримання рекомендацій Європейського суду з прав людини щодо виконання своїх обов`язків, які демонструє держава Україна щодо невжиття належних заходів для виконання судових рішень стосовно дітей і батьківства, що, на його думку, було продемонстроване під час ініціації кримінального переслідування щодо стягувача у справі № 463/4212/17-к у межах виконання рішення № 1309/9120/12 та не припиняється, а надалі продовжує свою психотравмувальну дію навіть після ухвалення Рішення ЄСПЛ № 12962/19 (Vykhovanok v Ukraine) від 07.10.2021 року, яке наголошує на додатковому стрес-факторі «відчуження батька та потребі цільової підтримки доньки», ? про що свідчить висновок Органу опіки та піклування від 10.02.2023 року, що можливо ефектно та безповоротно поглиблює обсяг і глибину моральних страждань (моральної шкоди), як позивача, так і його доньки, що має незворотні наслідки. 04.04.2023\~року позивачем\~подано до\~суду заяву\~про винесення\~окремої ухвали.\~ [PERSON] заяву\~обґрунтовує\~тим,\~що у\~справі №\~463/4212/17-к\~йому пред`явлена\~підозра та\~висунуто обвинувачення\~щодо\~обставин\~виконання державними\~виконавцями\~та\~Органом опіки\~і\~піклування рішення\~Залізничного районного\~суду\~(м.\~Львів)\~№1309/9120/12\~про\~забезпечення сімейних\~прав на\~зустрічі з\~донькою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Психотравмувальна ситуація\~(моральна\~шкода)\~для позивача\~не вичерпала\~себе\~з ухваленням\~виправдувального вироку\~від\~29.02.2021\~року,\~а надалі\~системно продовжується.\~На\~зазначену\~системну психотравмувальну\~дію,\~на думку\~позивача,\~вказує висновок\~Личаківської районної\~адміністрації Львівської\~міської ради,\~як\~органу\~опіки і\~піклування\~від\~10.02.2023\~року.\~За\~твердженням позивача,\~орган\~опіки перекручує\~зміст виправдувального\~вироку у\~справі\~№463/4212/17-к\~і спотворює\~суть рішення\~ЄСПЛ №\~12962/19\~від\~07\~жовтня\~2021\~року\~та найкращі\~інтереси дитини.\~Зазначає, що у справі №461/10369/21 позивач звертається за юридичним захистом своїх порушених прав способом адекватного відшкодування моральної шкоди, яка (з 17.02.2017 року) навіть після ухвалення виправдувального вироку у справі № 463/4212/17-к не припиняється, а далі усугубляється Органом опіки і піклування. Про наведене, на думку позивача, свідчить висновок Органу опіки та піклування від 10 лютого 2023 року. За твердженням позивача, справедливий та своєчасний захист його порушених прав і інтересів найперше створює необхідність припинення ризиків подальшого створення психотравмувальної дії моральної шкоди, як такої, способом усунення недоліків в діяльності державних органів, які нажаль продовжуються. 06.04.2023 року від представника Державної казначейської служби України надійшли додаткові пояснення. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог та вказує, що з урахуванням практики ЄСПЛ, Казначейство вважає, що ухвалення Личаківським районним судом м. Львова від 02.03.2020 року у справі № 436/4212/17 виправдувального вироку є достатньо справедливою сатисфакцією позивачу для згладжування душевних страждань. 03.05.2023 року позивачем подано до суду доповнену заяву про винесення окремої ухвали. У судовому засіданні представник позивача та позивач, кожен окремо, заявлені вимоги підтримали у повному обсязі. Представник Львівської обласної прокуратури позов заперечила з мотивів необґрунтованості. Зокрема, вказала, що позивачем належним чином не обґрунтовано наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та спричиненої йому шкоди. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представники Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема у відповідності до ст. 128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 223\~ЦПК\~України,\~суд відкладає розгляд справи в судовому\~засіданні в\~межах встановленого\~цим Кодексом\~строку з\~таких підстав: 1)\~неявка в\~судове засідання\~учасника справи,\~щодо якого\~відсутні відомості\~про вручення\~йому повідомлення\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З урахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Також, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження\~судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм\~судочинства прямо забороняється Законом. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і справедливого та вірного вирішення її по суті, врахувавши пояснення, заперечення та доповнення учасників справи у процесі її розгляду, суд прийшов до наступних висновків.\~\~ Судом встановлено, що 02.06.2017 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, відомості про яке внесено у ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року. 31.07.2017 року було затверджено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні та матеріали такого було скеровано до Личаківського районного суду м. Львова. 17.08.2017 року до Личаківського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 350 КК України, відомості про яке внесено у ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року. Згідно з наведеним вище обвинувальним актом, [PERSON] , обвинувачується в тому, що 17 лютого 2017 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на площадці другого поверху біля своєї квартири [ADDRESS] , під час здійснення виконавчих дій групою державних виконавців, у тому числі заступником начальника Личаківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Бурком Арсеном Мохаммедом, який зачитував акт державного виконавця за виконавчим листом № 1309/9120/12, виданим 06.04.2016 року Залізничним районним судом м. Львова з приводу зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною\~донькою [PERSON] , [INFO] , усвідомлюючи, що останній згідно\~Закону України «Про державну виконавчу службу»\~є службовою особою, діючи умисно, наніс йому один удар кулаком правої руки в ліву частину голови, а саме чоло, внаслідок чого [PERSON] отримав синець на чолі зліва, що відноситься до легкого тілесного ушкодження. Таким чином, [PERSON] , обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2\~ст. 350 КК України,\~тобтоумисне заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю. Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 02.03.2020 року у справі № 436/4212/17, позивача було визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано з підстави недоведеності вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2\~ст. 350 КК України, тобто злочину у якому він обвинувачується. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 29.03.2021 року, апеляційну скаргу з доповненнями прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а вирок Личаківського районного суду м. Львова від 02 березня 2020 року відносно [PERSON] без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 20.10.2021 року, ухвалу Львівського апеляційного суду від 29 березня 2021 року щодо [PERSON] залишено без зміни, а касаційну скаргу\~представника потерпілого без задоволення. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що [PERSON] у період з 02.06.2017 року, тобто з моменту повідомлення про підозру, по 29.03.2021 рік дата винесення ухвали Львівським апеляційним судом у справі № 436/4212/17, а відтак і набрання законної сили вироку Личаківського районного суду м. Львова у цій справі, тобто протягом 45 місяців та 27 днів, безпідставно притягався до кримінальної відповідальності, підозрювався та обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 350 КК України. Що стосується доводів відповідача ? Державної казначейської служби України про те, що Казначейство, яке у даній справі є відповідачем, може бути залучено до розгляду даної категорії справ виключно, як третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, зважаючи на те, що на Казначейство лише покладено функції з виконання судових рішень у справах про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, суд приходить до висновку, що такі слід відхилити виходячи з наступного. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Такими органами у цій справі є Міністерство внутрішніх справ України (дії посадової особи якого\~\~призвели до безспірного стягнення коштів) та Державна казначейська служба України (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету). Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів (висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року в справі № 910/23967/16). В свою чергу, саме позивач наділений повноваженнями визначати суб`єкта до якого звертається з відповідною вимогою. Як встановлено в ході розгляду справи саме наведеними вище критеріями керувався позивач звертаючись до суду. В свою чергу зазначені твердженння відповідача жодним чином не спростовують доводів позивача щодо суті і підстав заявлених вимог та не можуть слугувати законною підставою для відмови у задоволенні позову, тим більше у ситуації коли фактичне виконання рішення суду, у разі задоволення позову, буде здійснюватися наведеним відповідачем. Згідно зі\~статтею 56 Конституції України,\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до\~статті 16 Цивільного кодексу України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України\~визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частин 1, 2, 7\~ст.1176 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Зокрема, вищезазначений порядок відшкодування шкоди встановлений Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду». Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, постановлення виправдувального вироку суду. Згідно пункту четвертого та п`ятого\~статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,\~відшкодуванню громадянинові підлягають, зокрема:\~суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; та моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до ч.5\~ст.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Згідно п.2 ч.2\~ст.1167 ЦК України,\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. \~Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,\~питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до\~\~чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування\~\~під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. \~\~Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Згідно мотивами, викладеними у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-2203цс15, відповідно до частини 3\~статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 9\~постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. \~Крім того, у абзаці 2 п.14 згаданої постанови судам роз`яснено те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. \~З урахуванням викладеного розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» встановлено, що у 2023 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 6700 грн. Як наведено вище, судом встановлено, що [PERSON] у період з 02.06.2017 року і до 29.03.2021 року, безпідставно притягався до кримінальної відповідальності, зокрема підозрювався та обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст. 350 КК України. Відповідно до\~ст.23 ч.3 абз.2 ЦК України,\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає до стягнення, суд враховує тривалість та тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, їхній час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, порушення звичного режиму життя, тривалість моральних страждань. Фактично у зв`язку з перебуванням під слідством і судом, позивач був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, зазнав тривалих негативних емоційних хвилювань пов`язаних із участю у процесуальних діях та судових засіданнях, фактично був змушений докладати зусиль для доведення своєї невинуватості, зазнавав душевних страждань внаслідок погіршення своєї репутації через притягнення до відповідальності, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, надавши оцінку характеру та обсягу страждань, яких зазнав [PERSON] у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку про те, що мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди становить у розмірі 307530 грн, виходячи з наступного розрахунку: 6700 грн. (мінімальна заробітна плата у місячному розмірі) х 45 повних місяці та 27 днів, перебування під слідством і судом. Разом з тим, варто відзначити, що наведений вище розмір, який є визначений законом є мінімальним, що гарантований державою, а суд, враховуючи обставини конкретної справи, може застосувати й більший розмір відшкодування, а обмеження максимального розміру моральної шкоди\~Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»\~не передбачено. Так, вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір, суд, керується засадами справедливості, добросовісності та розумності, виходять із встановлених фактичних обставин кожної окремо взятої справи. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити\~\~до її безпідставного збагачення. Такі ж висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2021 року у справі № 210/1282/20, від 03 травня 2022 року в справі\~№ 159/6473/20-ц. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Матеріали справи містять висновок експерта психолога від 09.01.2023 року, відповідно до якого грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), заподіяних [PERSON] внаслідок дій органів прокуратури в рамках кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, відомості про яке внесено у ЄРДР за № 12017140040000435 від 18.02.2017 року, можна визначити у розмірі від 1000000 гривень до 2000000 гривень. Окрім того, у наведеному вище висновку, експерт зазначив, що психотравмувальна дія ще себе не вичерпала і продовжує свою дію. Відповідно, перелік стрес-факторів, виявлений обсяг та глибина моральних страждань (моральної шкоди), а також грошовий еквівалент цих моральних страждань (моральної шкоди), не є остаточним і встановлені на дату проведення дослідження. Таким чином, з урахування наведеного вище, суд приходить до висновку, що у даному конкретному випадку,

Outcome: partial