Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач в позові посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, що складається із частини земельної ділянки із загальної площі площею 5.75 умовних кадастрових гектарів, розташована на території Оленівської сільської ради. Спадкоємицями першої черги є позивач та її батько [PERSON] , який помер [INFO] . 12.01.2004 року позивачеві було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Після отримання свідоцтва на спадщину була виготовлена технічна документація щодо відведення земельної ділянки в натурі. Площа земельної ділянки, що перейшла у спадщину становить 1.4050 га, кадастровий номер 1222385300:01:001:0366. Однак позивач позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію права власності на належну земельну ділянку, оскільки діюче на момент видачі свідоцтва про право на спадщину законодавство передбачало виготовлення і отримання спадкоємцем на своє ім`я нового державного акту на право приватної власності на землю. У зв`язку з недостатньою обізнаністю в законодавстві, державний акт на право приватної власності на землю позивачем не був виготовлений. Відсутність правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на успадковану земельну ділянку перешкоджає здійснити її державну реєстрацію та отримати витяг з Державного реєстру речових прав. На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1.4050 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно свідоцтва про право на спадщину від 20.01.2004 року. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Позивач та [PERSON] є власниками частини земельної частки (пай) розміром 5.75 умовних кадастрових гектарів, згідно свідоцтва про право на спадщину від 12.01.2004 року (а. с. 6). Згідно розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації від 02 грудня 2004 року № 902-р [PERSON] відводиться земельна ділянка та видається державний акт на право приватної власності на землю на території Оленівської сільської ради, площа паю 1.405 га (а. с. 26-27). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 07 липня 2021 року зупинено розгляд заяви [PERSON] щодо реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки не надано документ, який підтверджує право заявника (а. с. 14). Згідно ч.\~4\~ст. 334\~ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. У відповідності до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого в результаті переходу права власності та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, яка заявляє свої права. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Виходячи з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 1.4050 га, кадастровий номер 1222385300:01:001:0366, належить позивачеві на праві власності на підставі розпорядження голови Магдалинівської районної державної адміністрації від 02 грудня 2004 року № 902-р, однак в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості реєстрації права власності на земельну ділянку, згідно зазначеного розпорядження. Позивачем не наведено обставин і доказів, які б свідчили про порушення її матеріального права відповідачем у справі, у зв`язку із чим право вимоги щодо визнання права власності заявлено необґрунтовано. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed