Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить: розірвати шлюб, який зареєстрований між нею та відповідачем 05.09.2020 актовий запис № 1561, після розірвання шлюбу повернути дошлюбне прізвище " [PERSON] ", стягнути з відповідача судові витрати та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити проживати біля неї. Позовні вимоги мотивовані тим, що від спільного подружнього життя у позивачка та відповідача народився [INFO] син [PERSON] . Проте, на протязі останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Позивачка почала відчувати, що їхні сімейні стосунки стають все більше холодними, не дружніми. Таким чином, позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, внаслідок чого, їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Після припинення спільного проживання з відповідачем їхній син проживає разом із позивачкою. Позивачка вважає, що примирення між нею і відповідачем та збереження сім`ї неможливе. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що викладені доводи позивача вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та не підлягають до задоволення. На його думку причиною подачі позовної заяви є бажання позивачки проживати спільно із своєю матір`ю, яка постійно на цьому наполягає. Однак, розірвання шлюбу суперечить інтересам їхнього сина [PERSON] , який має право проживати та спілкуватися не тільки з матір`ю та бабусею, але й з батьком та жити в повноцінній родині. Тому, абсолютно заперечує проти задоволення вимоги позивачки про те, щоби неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з матір`ю, так як дитина повинна проживати з двома батьками. Вважає, що розлучення вкрай негативно вплине на психічний стан та виховання їхнього сина [PERSON] , а тому просив суд надати можливість примиритися з позивачкою та зберегти шлюб, що повністю відповідає інтересам сина [PERSON] та їхній сім`ї в цілому. Ухвалою суду від 09 серпня 2021 року сторонам було надано строк для примирення три місяці. Ухвалою суду від 17 грудня 2021 року залучено до участі в справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - службу у справах дітей та соціального захисту Чернелицької селищної ради. Позивачка в судове засідання не прибула, через канцелярію суду, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, крім позовної вимоги щодо відновлення дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Одночасно повідомила, що змінила прізвище та ім`я з [PERSON] на [PERSON] . Відповідач в судове засідання призначене по справі не прибув, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги №1, 2 та 3 визнає в повному обсязі, протии розірвання шлюбьу не заперечує. В данйи час фактично створив нову сімю та проживає з іншою жінкою. Позовну вимогу № 4 просить залишити без розгляду так як на даний час спір щодо проживання та порядку спілкування з дитиною вирішений. Від служби у справах дітей та соціального захисту в особі Чернелицької селищної ради до суду поступило клопотання про розгляд справи без їх участі та одночасно надали копію рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області від 05.04.2023 № 17 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Дії позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив, що шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 05 вересня 2020 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 1561, що стверджується повторним свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] виданим 02.06.2021 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ). Із копії повторного свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 05.04.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що позивачка [PERSON] , [INFO] , змінила ім`я, про що 25.10.2022 складено відповідний актовий запис за № 77, Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені - [PERSON] . Ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, визначає ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не піклуються про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За наданий термін для примирення сторони не примирилися. Сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, відповідач на розірвання шлюбу згідний, тому позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На час подачі позовної заяви позивачка просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Однак, в заяві від 11.04.2023 позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, крім позовної вимоги щодо відновлення дошлюбного прізвища « [PERSON] ». Беручи до уваги те, що позивачка під час розгляду справи змінила своє прізвище та ім`я, а також не бажає відновлювати дошлюбне прізвище, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітнього дитини сторін після розірвання шлюбу проживати з позивачкою, суд зазначає наступне. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.06.2021. Відповідно до положень ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з вимогами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач у відзиві заперечував щодо задоволення вимоги позивачка про те, щоби неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з матір`ю, так як вважав, що дитина повинна проживати з обидвома батьками. В поданій заяві до суду 11.04.2023 відповідач просить позовну вимогу № 4, щодо залишення сина проживати разом з матір`ю залишити без розгляду так як на даний час спір щодо проживання та порядку спілкування з дитиною вирішений. Проте, відповідачем не додано жодного належного доказу на того, що сторони дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачка підтримала позовну вимогу щодо визначення місця проживання дитини. Із копії довідки про внесення відомостей до ЄДДР № 583230-2020 та довідки № 447 про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що позивачка [PERSON] (на даний час [PERSON] та малолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Чернелицької селищної ради від 05.04.2023 № 17 « Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] » доводиться, що розглянувши рішення комісії з питань захисту прав дитини щодо визнання місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Чернелицької селищної ради вирішив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України суд, приймаючи до уваги прохання позивачки, рішення виконавчого комітету Чернелицької селищної ради від 05.04.2023 № 17, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , біля матері [PERSON] (на даний час [PERSON] . Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 3, 21, 24, 36, 55, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved