Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

адвокат Мундяк Мирон Миронович в інтересах [PERSON] звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом до [PERSON] , в якому просить: зобов`язати [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом повернення причіпу SCHMITZ S01, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] - р.н. [NUMBER] та автомобіля марки Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] ; встановити наступний спосіб і порядок користування транспортним засобом марки Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] : - перший місяць після набрання законної сили рішення суду (починаючи з першого числа місяця) передати автомобіль Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] у користування [PERSON] ; - наступний місяць за попереднім (починаючи з першого числа місяця) передати автомобіль Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] у користування [PERSON] ; -в подальшому користуватися автомобілем Volvo\~FH400\~12800,\~2006\~року випуску,\~сірого кольору,\~№ двигуна\~ [NUMBER] ,\~№ шасі\~ [NUMBER] ,\~р.н. [NUMBER] , почергово з передачею майна щомісяця; стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~В обгрунтування\~поданого позову\~покликається на\~те,\~що 14.02.2012\~року у\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Жидачівського районного\~управління юстиції\~у Львівській\~області [PERSON] \~зареєструвала шлюб\~з [PERSON] ,\~актовий запис\~№08.\~За час\~перебування у\~шлюбі сторонами\~було придбано причіп\~SCHMITZ\~SСВ,\~2013\~року випуску,\~сірого кольору,\~номер шасі\~ [NUMBER] \~-\~р.н. [NUMBER] ,\~який придбаний\~подружжям 03.08.2019\~року;\~причіп SCHMITZ\~S01,\~2013\~року випуску,\~сірого кольору,\~номер шасі\~ [NUMBER] \~-\~р.н. [NUMBER] ,\~який придбаний\~подружжям 12.09.2017\~року;автомобіль Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , який придбаний подружжям 17.06.2016 року. 09.12.2019 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у цивільній справі №456/1158/19 шлюб між сторонами розірвано. 23.09.2021 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у цивільній справі №456/1432/20 визнано за [PERSON] , [INFO] , ідн. [NUMBER] право власності на ідеальну частку автомобіля Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] та причіп SCHMITZ S01, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] - р.н. [NUMBER] . Постановою Львівського апеляційного суду у справі №456/1432/20 від 24.05.2022 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021 залишено без змін. 02.08.2022 року позивач звернулась в Стрийське районне управління поліції ГУНП у Львівській області із заявою про те, що дане рухоме майно на даний момент відповідач переховує та відмовляється повернути позивачу, просила притягнути останнього до відповідальності за приховування вказаного майна. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.11.2022 року цивільну справу №456/3295/22 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~усунення перешкод\~у користуванні\~та розпорядженні\~майном,\~встановлення способу\~і порядку\~користування транспортним\~засобом передано на розгляд Жидачівському районному суду Львівської області. 25.11.2022 року матеріали справи №456/3295/22 надійшли на адресу Жидачівського районного суду Львівської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2023 року головуючим у справі призначено суддю Жидачівського районного суду Львівської області Сливку С.І.. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.11.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Ухвалою від 01.05.2023 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, встановлення способу і порядку користування транспортним засобом в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні причіпом SCHMITZ S01, р.н. [NUMBER] . Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, з мотивів наведених в позовній заяві. Просив позов задоволити та стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу, заявивши, що докази понесених витрат будуть надані суду на протязі п`яти днів після ухвалення рішення суду. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з тих підстав, що право власності на спірні транспортні засоби [PERSON] не набула, оскільки матеріали справи не місять доказів державної реєстрації такого права, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд доходить висновку про задоволення позову, виходячи з нижчевикладеного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України). \~ \~ \~ \~Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.77 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Згідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2019 року по справі №456/1158/19 розірвано шлюб, зареєстрований 14.02.2011 у відділі реєстрації актів цивільного стану Жидачівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №08, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу позивачка залишається на прізвищі [PERSON] (а.с.71). Рішенням Стрийського районного суду Львівської області від 23.09.2021 року по справі №456/1432/20 (а.с.14-16, 17-18), залишеного без змін постановою Львівського апеляційного суду від 24.05.2022 року, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя задоволено повністю. Визнано за [PERSON] , зокрема право власності на частину ідеальну частку автомобіля Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , та на причіп SCHMITZ S01, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] . 02.08.2022 представника [PERSON] адвоката Мундяка М.М. звернувся із заявою-повідомленням до начальника Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, у якому повідомляє про те, що 23.09.2021 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області у цивільні справі №456/1432/20 визнано за [PERSON] , [INFO] , ідн. [NUMBER] право власності на ідеальну частку автомобіля Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] та причіп SCHMITZ S01, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] - р.н. [NUMBER] . Про те, дане рухоме майно майно знаходиться у фактичному користуванні та володінні [PERSON] , яке на даний момент останній від заявника переховує та заявнику повернути відмовляється. Просить притягнути до відповідальності [PERSON] за приховування майна належного [PERSON] та оголосити в розшук автомобіль марки Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] та причіп SCHMITZ S01, 2013 року випуску, сірого кольору, номер шасі [NUMBER] - р.н. [NUMBER] , які згідно технічних паспортів зареєстровані за [PERSON] (а.с.13). 10.08.2022 року державним виконавцем Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) при примусовому виконанні виконавчого листа №456/1479/20 від 06.05.2021 Стрийського міськрайонного суду Львівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 182 частини вартості автомобіля 199290 грн. винесено постанову про оголошення в розшук майна боржника, транспортні засоби: - Volvo FH400 12800, р.н. [NUMBER] № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] ; - SCHMITZ S01, р.н. [NUMBER] , шасі [NUMBER] , 2013 р.в.; - SCHMITZ SСВ-S3Т, р.н. [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , 2015 р.в. (а.с.96). Судом також встановлено, що 17.07.2021 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.ст.316, 317 ЦК України). Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст.319 ЦК України). Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частинами 1 та 2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч.3 ст.386 ЦК України). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15, а також упостановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 333/3048/16-ц (провадження № 61-3994св18) та від 07 листопада 2019 року у справі № 570/1999/15-ц (провадження № 61-29371св18) зазначено, що положення статті 358 ЦК України свідчать про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Вочевидь, рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Отже, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що первинне значення у врегулюванні правовідносин між співвласниками має їх домовленість, яка не може підмінятися рішенням суду, проте, при виникненні конфліктної ситуації, що унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном, такий порядок користування може встановити суд з метою забезпечення рівної реалізації співвласниками їх прав. Під час розгляду справи судом встановлено, що сторони не домовились про порядок користування належним їм на праві спільної часткової власності автомобілем марки Volvo FH400 12800, р.н. [NUMBER] . Також, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд вважає обгрунтованими доводи позовної заяви про те, що відповідачем чиняться перешкоди позивачу у користуванні вищевказаним автомобілем, шляхом приховування такого, що надає право позивачу поставити перед судом питання щодо усунення порушень її права власності. Жодних достатніх доказів на спостування доводів позовної заяви відповідачем не надано. При цьому, суд не бере до уваги подані відповідачем документи, а саме: копію договору №2019/131/07/31 від 31.07.2019 року, копію акту приймання-передачі №3182307 від 01.08.2019 року, копію договору купівлі-продажу №2019/131/07/31 від 31.07.2019 року, копію акту звірки взаєморозрахунків, копію видаткової накладної №148 від 01.08.2019 року, копію акту огляду реалізованого транспортного засобу №6877/19/001123 від 01.08.2019 року, копію додатку №2 до договору №2019/131/07/31 купівлі-продажу товару з відстроченням платежу від 01.08.2019, копію сертифікату UА 3182307 відповідності причепа технічним вимогам до безпечного транспортного засобу від 15.07.2019, копію договору купівлі-продажу транспортного засобу 4645/2020/1974537, копію кредитного договору №1/2529800 від 10.12.2015 з додатками (а.с.52-70, 72-87), оскільки такі жодним чином не спростовують доводів позовної заяви, а лише підтверджуть факт придбання відповідачем транспортних засобів, які не є предметом спору у даній справі, у період перебування у шлюбі з позивачем. Одночасно, суд критично ставиться до твердження представника позивача про те, що у позивач не має права вимагати усунення перешкод у користуванні спіним транспортним зсобом, оскільки у неї не виникло права власності на такий, з огляду на наступне. Підстави набуття права власності передбачені ст.328 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ч.2 ст.328 ЦК України). Як встановлено судом позивач набула права власності на частину ідеальну частку автомобіля Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.09.2021 року, та відповідачем чиняться перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним вище рухомим майном. Відповідно до статті 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України. Для автоматизованого обліку транспортних засобів, що використовуються на вулично-дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, та відомостей про їх власників ведеться Єдиний державний реєстр, держателем якого є Міністерство внутрішніх справ України. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Закупівля за державні кошти бланків реєстраційних документів та номерних знаків для транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог законодавства тими органами, на які покладений обов`язок щодо їх реєстрації. Згідно з пунктом 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року (надалі Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Так, пунктом 8 Порядку, визначено, що документом, який підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, є, зокрема, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2020 року у справі № 278/3640/18 зазначено, що видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує. Наслідком порушення Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших, прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, є покладення та порушників відповідальності, встановленої законом (пункт 5), а не позбавлення права власності на придбаний особою транспортний засіб. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 13 лютого 2018 року у справі № 910/11266/17 (Касаційний господарський суд) тавід 04 вересня 2019 року у справі № 761/24050/17, провадження № 61-12864 св 18 (Касаційний цивільний суд). Таким чином, із системного аналізу вищевказаних норм Закону можна зробити висновок, що законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який невід`ємно пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Реєстрація транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає вичерпний перелік документів правомірності придбання вказаного транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), та результатами проведення таких дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує, а відтак твердження представника відповідача про те, що позивач не зареєструвала право власності на частину Volvo FH400 12800, 2006 року випуску, сірого кольору, № двигуна [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , а відтак у останньої відстуні правові підстави для користування вказним траспортним засобом є безпідставним, оскільки таке у позивачки виникло після набрання законної сили рішення суду про визнання за нею ідеальної частки на спірний транспортний засіб. Враховуючи вищевикладене, оскільки судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо користування спільним майном, відповідачем чиниться перешкоди у користуванні позивачкою транспортним засобом, суд вважає за необхідне з урахуванням принципу справедливості, добросовісності та розумності, з метою уникнення можливих суперечок між сторонами, усунути перешкоди у користуванні та встановити порядок користування автомобілем, запропонований позивачкою, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Враховуючи вищевикладене,\~оскільки ухвалою\~від 01.05.2023\~року закрито\~провадження у\~справі в\~частині позовних\~вимог про\~усунення перешкод\~у користуванні\~та розпорядженні\~причіпом SCHMITZ S01, р.н. [NUMBER] , тобто в цій частині понесені позивачем витрати із сплати судового відповідачем не відшкодовуються, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1488,60 грн. (992,40 + 496,20 = 1488,60), що буде пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved