Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 07.02.2023 позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ДП «Львіввугілля» на його користь 50000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування\~позову зазначає,\~що тривалий\~час перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем та\~був звільнений\~за станом\~здоров`я.\~Внаслідок тривалої\~дії шкідливих\~факторів виробничого\~середовища та\~трудового процесу\~він отримав\~хронічні професійні\~захворювання та\~третю групу\~інвалідності.\~Зазначає, що внаслідок захворювань, які виникли у нього по причині тривалої роботи у шкідливих умовах праці, йому були заподіяні фізичні і душевні страждання, які виражаються у втраті працездатності та настанні інвалідності, у нього з`явився кашель, він змушений постійно звертатись за медичною допомогою, стан його здоров`я став незадовільним, порушено всі нормальні умови життя, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства, стало важко займатися домашніми справами, що потребують навіть невеликих фізичних зусиль, тому змушений докладати додаткові зусилля для організації побуту, вести малорухомий спосіб життя, перестав бути повноцінною людиною, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою від 09.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.02.2023 з викликом сторін. 24.02.2023 представник відповідача подав клопотання, у якому висловився про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди. За клопотання представника відповідача розгляд справи 27.02.2023 відкладено на 27.03.2023, 27.03.2023 року на 27.04.2023. Позивач у судове засідання 27.04.2023 не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити. Представник відповідача також подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , він тривалий час\~перебував у\~трудових відносинах\~з відповідачем,\~що підтверджується\~відповідними записами\~у трудовій\~книжці,\~та був\~звільнений з\~роботи на\~підставі пункту\~2\~статті 40\~Кодексу законів\~про працю\~України у\~зв`язку\~з виявленою\~невідповідністю виконуваній\~роботі внаслідок\~стану здоров`я\~(а.с.6-7). Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 від 30 серпня 2017 року, загальний стаж роботи [PERSON] складає 19 років, з них 12 років 3 місяці прохідник підземний, 16 років 9 місяців в умовах впливу шкідливих факторів. Діагноз: антракосилікоз І ст. інтерстенційна форма 1/1 t/t; ускладнений хронічним бронхітом емфізема легень, ЛН ІІ (другого) ступеня. J 41.0. Хронічна попереково-крижова радикулопатія з помірним болевим синдромом та помірними статико-динамічними порушеннями. М 54.1. Вегетосенсорна поліневропатія верхніх кінцівок. Z 57.7. Професійне захворювання виникло за таких обставин внаслідок тривалої роботи у вугільній промисловості: з 18.08.1997 року по 05.11.1997 року гірником підземним, з 22.02.2000 року по 24.09.2001 року машиністом підземних установок, з 24.09.2001 року по 04.04.2003 року, з 09.03.2004 року по 25.06.2012 року підземним прохідником, з 25.06.2012 по 26.02.2015 року гірником підземним, з 26.02.2015 року по 11.08.2017 року прохідником на ВП «Шахта «Великомостівська», що супроводжувалось впливом шкідливих виробничих факторів, а саме: вуглецевим пилом із вмістом вільного діоксиду кремнію від 5% до 10%, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушене положення тіла, вібрація, пил в концентрації 129,07-136,74 мг/м? середнє значення 132,62 мг/м?, (при ГДК-4 мг/м?) на протязі 83% робочої зміни, температура повітря +18,0 - +18,4°C. (при нормі +19 - +24°C ) на протязі 95% робочої зміни, швидкість руху повітря 0,80-0,90 м/с. (при нормі 0,3-0,9 м/с) на протязі 95% робочої зміни, відносна вологість повітря 80% ( при нормі 75%) на протязі 95% робочої зміни, статичне навантаження за участю м`язів корпуса та ніг 244680 кг/с (при нормі до 10000 кг/с), разова маса переносимих вантажів 37,2 кг (при нормі до 30 кг), сумарна маса переносимих вантажів за зміну 453 кг (при нормі до 435 кг), робоча поза: незручна 15% (при нормі до 25%), на колінах до 9% (при нормі до 25%), стоячи 70% робочої зміни (при нормі до 60%), нахили корпусу 248 раз за зміну (при нормі 51-100), вібрація Z-114; X-113; Y-112 дБ (V) (при нормі 112 дБ (V))(а.с.8-9). Випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 10 ААА № 257510 від 18.10.2017, [PERSON] встановлено первинно за сукупністю 50% відсотків втрати професійної працездатності з яких: 30% хронічна радикулопатія, 15 % антракосилікоз, 5% полінейропатія, дата переогляду 29.09.2018 та було встановлено третю групу інвалідності (а.с.22). Також до матеріалів справи додано копію індивідуальної програми реабілітації інваліда №848/834 від 03.10.2018, результати оглядів [PERSON] у лікарнях, копії виписок із медичної карти, копії витягів з медичної карти, копії медичних висновків та інші документи, які свідчать про отримані позивачем на виробництві хронічні професійні захворювання (а.с.10-21). Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 056085 від 28.09.2020 року, [PERSON] встановлено повторно за сукупністю захворювань 55% відсотків втрати професійної працездатності з яких: 30% хронічна радикулопатія, 5 % ВСП рук, 20 % антракосилікоз, дата переогляду 17.09.2023. Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 351418 [PERSON] \~повторнобуло встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності професійне захворювання, протипоказана важка фізична праця в умовах дії пилу, газів, переохолодження. Відповідно до\~ст.43 Конституції України\~держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до вимог\~ст.153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно\~ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. За з ч.3\~ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до ч.1\~ст.237-1 КЗпП України,\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не вказана серед складових, які входять до юридичного складу, що слугує підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, завданої працівникові. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди навіть за відсутності його вини, проте за умови існування юридичних фактів, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду, таких як: наявність моральних страждань працівника, втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. В пункті 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №1-9/2004 зазначено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання. На підтвердження факту ушкодження здоров`я позивачем було надано довідки МСЕК, згідно яких позивачу первинно була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 50 % за сукупністю захворювань та третя група інвалідності, а також повторно встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 55 % за сукупністю захворювань та третя група інвалідності. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного: Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. За змістом статей\~77,\~78 ЦПК України\~належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказами, наявності факту ушкодження здоров`я є акт розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання від 30 серпня 2017 року, згідно якого позивач за час роботи на підприємствах вугільної промисловості ДП «Львіввугілля» отримав професійне захворювання. Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц (провадження № 61-37529сво18). Встановлено, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці, позивач втратив професійну працездатність, став інвалідом, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, пристосовуватися до життя з обмеженими можливостями. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, що змушує його обмежувати свою фізичну активність, відчувати дискомфорт у повсякденному житті. Зазначені негативні зміни призводять до зниження якості життя позивача та зменшення благ, які позивач мав до моменту отримання професійних захворювань та втрати професійної працездатності. Відтак, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи глибину та ступень моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнавав та зазнає внаслідок втрати професійної працездатності, обставин, які стали причиною встановлення втрати працездатності, а також їх наслідки, із урахуванням характеру ушкодження здоров`я позивача, дійшов висновку, що моральна шкода у розмірі 25000 гривень відповідатиме завданим моральним стражданням позивача та буде достатнім для її відшкодування. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Доводи представника відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, суд вважає безпідставними, оскільки з довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності вбачається, що після огляду позивачу встановлено втрату професійної працездатності первинно 50 % відсотків втрати професійної працездатності з яких: 30% за хронічна радикулопатія, 15 % антракосилікоз, 5% полінейрогпатія та встановлено третю групу інвалідності; повторно - 55\~%\~відсотків втрати\~професійної працездатності\~з яких:\~30%\~хронічна радикулопатія,\~5\~%\~ВСП рук,\~20\~%\~антракосилікоз та встановлено третю групу інвалідності; потреба у медичній допомозі, що дає [PERSON] право на відшкодування моральної шкоди з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності, так як заподіяне ушкодження здоров`я, пов`язано з виконанням ним трудових обов`язків. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь держави судового збору, від сплати якого позивач звільнений в силу закону, суд, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, адже вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, вважає, що до стягнення підлягає судовий збір у розмірі 536,80 грн, виходячи з наступного розрахунку 25 000 грн. (сума задоволених позовних вимог) х 1073,60 грн (ставка судового збору) : 50 000 грн. (сума заявлених позовних вимог). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial