Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі судового рішення з [PERSON] на її користь стягнені аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2010 року і до повноліття дитини. Рішенням Куликівського районного суду від 04 серпня 2022 року зменшено розмір аліментів, який підлягає стягненню згідно з рішенням Куликівського районного суду від 14 вересня 2010 року у цивільній справі № 2-603/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухилявся від виконання обов`язку щодо сплати аліментів, в результаті чого за період з 01.01.2021 по 01.10.2021 утворилась заборгованість у розмірі 25755, 75 грн., що підтверджується довідкою Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Суми). З дитиною відповідач стосунків не підтримує, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Законодавець встановив розмір пені 1% за кожен день прострочення, та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Заборгованість пені за місячним платежем розраховується шляхом помноження суми заборгованості за місяць на кількість днів заборгованості та на 1 %. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, позивач навів розрахунок розміру пені з урахуванням законодавчого положення про те, що пеня не може складати більше 100% заборгованості, за яким суму позову склала 25755, 75 грн. за період з січня 2021 року по жовтень 2021 року включно, та просить стягнути зазначену суму з відповідача. Судові витрати позивачки становлять 3000 грн. на правничу допомогу та 300 грн. поштових витрат. Позовна заява надійшла до суду 30.03.2023, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито 11.04.2023, перше судове засідання призначене на 03.05.2023. Ухвалою головуючого судді від 03.05.2023 забезпечена участь представників позивача та відповідача у судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення EasyCon. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась. Представник позивача адвокат Пономаренко О. В. позовні вимоги підтримала, у відповіді на відзив та в судовому засіданні вказала на те, що позивачка жодним чином не приховувала надходження аліментів від відповідача, разом з тим починаючи з 2021 року недобросовісна поведінка відповідача, який припинив сплачувати аліменти, призвела до виникнення заборгованості. Вона була змушена самостійно виховувати та утримувати двох дітей, витрати на яких постійно зростають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Переверзєв О. О. позов не визнав, у відзиві на позовну заяву та в судовому засідання сторона відповідача обов`язок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] не заперечувала. Однак, за усною домовленістю між позивачкою та відповідачем, у зв`язку з нестабільним працевлаштуванням останнього, грошові кошти в рахунок аліментів мали сплачуватись одним платежем за період, а не щомісяця, позивачка зобов`язалась на підтвердження отриманих коштів надавати державному виконавцю заяву про відсутність у неї претензій до відповідача зі сплати аліментів. Ця обставина підтверджується листом Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.02.2023 № 8618, з якого вбачається, що факт сплати аліментів та наявність заборгованості визначена державним виконавцем за заявою стягувача. У 2021 році позивачка умисно не надала державному виконавцю відповідної заяви про відсутність претензій щодо сплати аліментів. Дізнавшись у листопаді 2021 року про порушення позивачкою домовленості та про наявність заборгованості по аліментам, відповідач відразу погасив заборгованість, перерахувавши 8000 грн. на картковий рахунок позивача та [NUMBER] , 37 грн. на рахунок державного виконавця. Таким чином, відповідач від сплати аліментів не ухилявся, і заборгованість виникла не з його вини. Аліменти у період з січня по жовтень 2021 року помісячно відповідач не сплачував, однак 29.04.2021 переказав позивачці кошти в сумі 500 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] . З травня 2022 року [PERSON] служить в Збройних Силах України. Дослідивши надані докази, вислухавши учасників судового розгляду, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Обов`язок [PERSON] сплачувати аліменти підтверджений виконавчим листом № 20603, виданим 17 вересня 2010 року, згідно з яким на підставі рішення Куликівського районного суду від 14 вересня 2010 року у цивільній справі № 2-603/2010 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Виконавче провадження за цим виконавчим листом відкрито 04.03.2011 (а.с.8,9). За рішенням Куликівського районного суду від 04.08.2022 розмір аліментів, які підлягали стягненню згідно з рішенням Куликівського районного суду від 14 вересня 2010 року у цивільній справі № 2-603/2010 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , зменшений до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, у межах десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і має становити не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11). З рішення Куликівського районного суду від 04.08.2022 також вбачається, що Куликівським районним судом Чернігівської області 23.12.2021 року виданий судовий наказ № 737/843/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10.12.2021 року. Таким чином у період з січня 2021 по жовтень 2021 року включно, [PERSON] в примусовому порядку мав сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам головного державного виконавця Чернігівського відділу виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Чернігівського відділу виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархомець А. І. у період з січня 2021 року по 01 листопада 2021 року [PERSON] мав заборгованість по аліментам: На 01.01.2021 - з доходу 10209, 00 грн. 1/4, що становить 2552,25 грн. На 01.02.2021 з доходу 10209, 00 грн. 1/4, що становить 2552,25 грн. На 01.03.2021 з доходу 10209, 00 грн. 1/4, що становить 2552,25 грн. На 01.04.2021 з доходу 11146, 00 грн. 1/4, що становить 2786,50 грн. На 01.05.2021 з доходу 11146, 00 грн. 1/4, що становить 2786,50 грн. На 01.06.2021 з доходу 11146, 00 грн. 1/4, що становить 2786,50 грн. На 01.07.2021 з доходу 11346, 00 грн. 1/4, що становить 2836,50 грн. На 01.08.2021 з доходу 11346, 00 грн. 1/4, що становить 2836,50 грн. На 01.09.2021 з доходу 11346, 00 грн. 1/4, що становить 2836,50 грн. На 01.10.2021 з доходу 4920, 00 грн. 1/4, що становить 1230,00 грн. На 01.11.2021 з доходу 4920,00 грн. 1/4, що становить 1230,00 грн. Загальна сума заборгованості становила 25755,75 грн. У листопаді 2021 року сплачено 18835,75 грн. та 8000 грн., залишок заборгованості 150 грн. (а.с. 7). Згідно з повідомленням начальника Чернігівського відділу виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 28.02.2023 № 8618 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитини повноліття. 24.11.2021 на адресу Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява [PERSON] , в якій вона повідомляє, що [PERSON] сплачував аліменти по вищевказаному виконавчому листу за період з 09.08.2010 року по 31.12.2020 рік, та претензій за даний період по сплаті та по заборгованості аліментів не має. В даній заяві також було вказано суми отриманих аліментів за період з 01.01.2021 по 24 листопада 2021 року. Державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментам за період з 01.01.2021 по 01.12.2021 (копія розрахунку заборгованості по аліментам додається). Заборгованість станом ні 31.12.2021 рік складає 186,50 грн. (а.с. 6). Відповідачем надані дублікати чеків «ПРИВАТБАНКУ» про переведення на рахунок позивача 24.11.2021 8000 грн. , 25.11.2021 на рахунок Чернігівського відділу державної виконавчої служби 19252,37 грн. (а.с. 41). Також наданий дублікат чеку «ПРИВАТБАНКУ» про переведення [PERSON] отримувачу [PERSON] 500 грн. 29.04.2021 (а.с. 42). Згідно з копією трудової книжки [PERSON] в період з 04.03.2021 по 12.05.2021 він працював трактористом у ТОВ «Земля і Воля», у період з 06.07.2021 по 28.09.2021 працював охоронцем у ТОВ «АТБ-маркет» (а.с. 43). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, провадження № 61-18434св21, стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць помножується на кількість днів заборгованості і помножується на 1 %; при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України, якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. За обставинами даної справи суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів, тобто прострочення зі сплати аліментів виникло з його вини. Наявність усної домовленості між сторонами про сплату аліментів за більший період, ніж один місяць, відповідачем не доведена, протягом п`яти місяців у період з січня по жовтень 2021 року він був працевлаштований, відповідно суд не вбачає підстав для повного звільнення його від обов`язку сплатити пеню з простроченої суми. Виходячи з того, що для розрахунку розміру пені заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток, пеня мала б становити: за січень 2021 року 2552,25 х 291 (день) х 1 % = 7427,05 за лютий 2021 року 2552,25 х 263 х 1% = 6712,42 за березень 2021 року 2552,25 х 232 х 1% = 5921,22 за квітень 2021 року 2786,50 х 202 х 1% = 5628,73 за травень 2021 року 2786,50 х 171 х 1% = 4764,92 за червень 2021 року 2786,50 х 141 х 1% = 3928,97 за липень 2021 року 2836,50 х 116 х 1% = 3290,34 за серпень 2021 року 2836,50 х 85 х 1% = 2411, 03 за вересень 2021 року 2836,50 х 55 х 1% = 1560, 08 за жовтень 2021 року 1230,00 х 24 х1% = 295,20 грн. Загальна сума пені мала б складати 41939, 96 грн., однак її розмір не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку він нараховується, та сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується, тобто не може перевищувати 25755,75 грн. Суд вважає за необхідне зауважити, що сплата відповідачем 500 грн. в квітні 2021 року, навіть в рахунок сплати аліментів, не впливає на кінцевий розмір пені, який підлягає стягненню. Також, оскілки в грудні 2020 року відповідач не мав заборгованості по аліментам, пеня в січні 2021 нарахована бути не може. В судовому засіданні не заперечувалось, що [PERSON] на даний час є військовослужбовцем Збройних Сил України та виконує обов`язок з захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та має обов`язок зі сплати аліментів на утримання двох дітей, який виконує. Суд вважає за можливе скористатися своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 196 СК України, та зменшити розмір пені до 50% суми позову, що становитиме 12878 грн., зважаючи на те, що заборгованість по аліментам була погашена ще у 2021 році, та сукупний розмір стягнення на користь позивачки з грошового забезпечення військовослужбовця на даний час становить 1/3 його частину. Відповідно до ч.2,3 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Згідно з ч.2 ст. 138 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~ За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Досліджуючи надані докази понесених судових витрат з урахуванням вимог закону суд приходить до наступного. Представництво інтересів позивача [PERSON] в суді підтверджено договором про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Кушнеренко та партнери». За прибутковим касовим ордером АО «Кушнеренко та партнери» Науменко Т. М. сплатила 3000 грн. Інтереси [PERSON] в суді представляла адвокат Пономаренко О. В., яка входить до АО «Кушнеренко та партнери». АО «Кушнеренко та партнери» консультувало позивачку, склало позовну заяву та забезпечило участь представника в судовому засіданні (а.с. 13-16, 29-32). Відповідача [PERSON] в суді представляв адвокат Переверзєв О. О., якому за консультацію, складання відзиву та участь у судовому засіданні відповідач сплатив 8\~000 грн. (а.с. 36-39). Враховуючи складність справи та обсяг виконаної адвокатами роботи, суд вважає, що витрати сторін на професійну правничу допомогу 3 та 8 тисяч гривень є непропорційними. Маючи дискреційні повноваження щодо оцінки обсягу та вартості професійної правничої допомоги суд дійшов висновку, що кожна зі сторін має відшкодувати іншій стороні 3000 грн. на правничу допомогу без стягнення цієї суми, оскільки після взаємозаліку сторони в цій частині не матимуть взаємних зобов`язань. Оскільки позивачка\~звільнена від\~сплати судового\~збору на\~підставі ст.\~5\~ Закону\~України «Про\~судовий збір»,\~ відповідно\~до ч.\~1\~ \~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~держави необхідно\~стягнути судовий\~збір у\~мінімальному розмірі\~ 1073,60\~ грн.\~

Outcome: partial