Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] 19.08.2020 року звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Позов обґрунтовано тим. що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Сім`я молодшої доньки позивача вчиняють проти останньої протиправні дії, шкодять майно. Відповідач є онуком позивача, зареєстрований та проживає з позивачем за вищевказаною адресою. Оскільки позивач вважає, що її право на володіння, користування і розпорядження власністю порушено, просить визнати відповідача особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та зняти його з реєстрації. Ухвалою судді від 21.08.2020 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. 30.09.2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення. Заперечення обґрунтовано тим, що мати відповідача на час відкриття спадщини після смерті її батька [PERSON] була дитиною. Позивач оформила спадщину на вказаний будинок лише на себе. Отже, позивач не є єдиним власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Також відповідач зазначив, що у вказаному будинку він проживає 11 років. В будинку також проживає його дружина та дитина. Дружина відповідача піклується про позивача, готує їжу, пре її одяг, доглядає прибудинкову територію. Відповідач поліпшує умови проживання: зробив капітальний ремонт, відремонтував піч і т.д. Між сторонами періодично відбуваються сварки через різні погляди на життя. Іншого житла у сім`ї відповідача немає. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні вимог позивача. 08.10.2020 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позов. Позивач зазначила, що доказів права власності на частику будинку матері відповідача не надано, також відсутні докази, що відповідач проводив ремонт помешкання, оплачував комунальні послуги. Фактично відповідач у відзиві підтвердив, що між сторонами неприязні стосунки, що унеможливлює спільне проживання сторін у будинку. На підставі викладеного позивач просить задовольнити позов. 22.10.2020 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Заперечення обґрунтовані тим, що мати відповідача звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на частину будинку. Також зазначив, що до адміністративної відповідальності, як вказує в позові [PERSON] , не притягався, з місця роботи характеризується позитивно. Домоволодіння має 2 поверхи загальною площею 83 кв.м., де сім`я відповідача займає одну спальню, має окрему газову піч в іншому приміщенні та жодним чином не заважає позивачу користуватися житлом. Іншого житла відповідач не має. На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову. 04.11.2020 року від [PERSON] надійшло пояснення на відповідь на відзив, в якому наполягала на задоволенні позову через неприязні стосунки між сторонами. Ухвалою суду, постановленою 09.02.2023 року без виходу суду до нарадчої кімнати, залучено до участі у справі в якості третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити. У судовому засіданні третя особа: [PERSON] та її представник [PERSON] просили позов задовольнити. У судовому засіданні третя особа: [PERSON] просила відмовити в задоволенні позову. Від представника третьої особи: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Пономарьова А.С. надійшла заява, в якій просив провести розгляд справи за його відсутністю, прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини справи. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 49,1 кв.м. (а.с.6-7). Відповідач [PERSON] є власником 1/6 частини вказаного домоволодіння на підставі договору дарування частки домоволодіння, посвідченого державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори 22.03.2023 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-148. Сторони проживають за адресою: [ADDRESS] . Як встановлено у судовому засіданні, між сторонами склалися неприязні стосунки, періодично виникають сварки. У позові [PERSON] просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та зняти його з реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Визнання особи, яка є членом сім`ї власника житла, такою, що втратила право користування житлом, регулюється ч. 2 ст. 405 ЦК України та передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однак, у даному випадку спір виник між співвласниками домоволодіння. Згідно ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Отже, користування власністю є одним з прав власника. Таким чином, правові підстави для визнання власника 1/6 частини домоволодіння [PERSON] таким, що втратив право користування житлом, відсутні. Також, у позові [PERSON] , посилаючись на ст. 116 ЖК України, зазначила, що проживання в одному будинку з відповідачем неможливе. Статтею 116 ЖК України передбачено виселення наймача, членів його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, без надання громадянам іншого жилого приміщення. Разом з тим, позивачем не було заявлено вимоги щодо виселення відповідача, тому,

Outcome: dismissed