Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до філії - Кіровоградське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Профспілка працівників банківського та фінансового сектору про скасування наказу № 170-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » та наказу № 173-к «Про звільнення [PERSON] », зобов`язання відповідача видати наказ, яким змінити формулювання звільнення у трудовій книжці [PERSON] на «звільнений за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору», днем звільнення вказати дату видачі трудової книжки, стягнути вихідну допомогу та середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки в сумі 61 750 гривень. Позов обґрунтовував тим, що з 28.08.2018 він працював на посаді фахівця І категорії сектора роздрібного бізнесу ТВБВ № 10010/0114 філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк», яка є відокремленим підрозділом АТ «Ощадбанк». 17.09.2019 року філія, отримавши його заяву від 16.09.2019 року про звільнення за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП через невиконання власником законодавства про працю колективного та трудового договору, відмовилася розірвати трудовий договір з даним формулюванням причини звільнення. При цьому йому не було виплачено вихідну допомогу і не видано трудову книжку з відповідним записом. 10.03.2020 року філією видано наказ, яким його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за прогул. 11.03.2020 року філією видано наказ № 173-к, яким його звільнено з посади за п. 4 ст. 40 КЗпП за прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин і внесено відповідний запис у його трудову книжку. В обґрунтування подання ним заяви про звільнення зазначав про порушення законодавства про працю, які на його думку, допущені стосовно іншого працівника [PERSON] , здійснення незаконного відеоспостереження за ним з боку роботодавця під час його роботи в ТВБВ № 10010/0114 Філії, примушування до неоплачуваної роботи у вихідні дні, недотримання відповідачем умов колективного договору, ігнорування відповідачем його заяви про звільнення за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП через невиконання власником законодавства про працю колективного та трудового договору, відмову Профспілки працівників банківського та фінансового сектору на подання на його звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП. Вказував, що листом від 17.09.2019 року № 109.26-12/330/77680/2019-10/вих відповідач всупереч чинного законодавства не визнав його звільнення за власним бажанням і в подальшому намагався примусити його працювати. 18.09.2019 року вказано для нього робочим днем. Листом від 19.09.2019 року № 28-06/1/252 відповідач продовжує вдавати, що не помічає його звільнення за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП і просить надати пояснення про причини відсутності на робочому місці в термін до 30.09.2019 року. 08.10.2019 року ним було відправлено заяву начальнику філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» Семеняці О.А., в якій просив протягом трьох днів з моменту отримання даної заяви надати йому копію наказу про його звільнення, здійснити повний розрахунок, направити на його адресу трудову книжку, видати довідку про його роботу в філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, а також надати довідку про наявну заборгованість по його заробітній платі та інших сум, які мали бути виплачені на момент його звільнення. Складені роботодавцем акти про його відсутність на робочому місці починаючи з 17.09.2019 року вважав юридично нікчемними, оскільки на той час він вже не працював в філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк». Обґрунтування позивачем відсутності на роботі полягає у тому, що ним була подана заява про звільнення згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України з датою звільнення 17.09.2019 року. Вимоги в частині стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки обґрунтовуються тим, що при звільненні його за ч. 3 ст. 38 КЗпП України відповідач повинен був сплатити йому вихідну допомогу у розмірі тримісячного заробітку. Ухвалою суду від 15.06.2020 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано докази. 08.07.2020 року до суду надійшла заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, від [PERSON] 09.07.2020 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Профспілкою працівників банківського та фінансового сектору подано пояснення щодо позову. 13.07.2020 року до суду надійшли заява про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору та пояснення щодо позову від [PERSON] . Ухвалою суду від 28.08.2020 року до участі в справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача залучено [PERSON] та [PERSON] 18.09.2020 року третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача [PERSON] подано пояснення щодо позову. Ухвалою суду від 01.02.2021 року замінено засідання у даній справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 04.03.2021 року представником АТ «Державний ощадний банк України» подано заяву про залучення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача з поясненнями щодо позову, відзив на позов, документи на виконання ухвали суду від 01.02.2021 року. Ухвалою суду від 05.03.2021 року до участі в справі в якості третьої особи залучено Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». 12.04.2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. У відповіді на відзив позивач просив залучити в якості співвідповідача, змінивши процесуальний статус третьої особи на стороні відповідача Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», позовні вимоги просив задовольнити повністю. 14.05.2021 року за клопотанням позивача АТ «Ощадбанк» залучено до участі в справі в якості співвідповідача. 02.06.2021 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову, в якій позивач позовні вимоги виклав наступним чином: скасувати наказ Філії № 170-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », скасувати наказ Філії № 173-к «Про звільнення [PERSON] », зобов`язати відповідача видати наказ, яким змінити формулювання звільнення у трудовій книжці [PERSON] на «звільнений за власним бажанням згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору», стягнути на його користь вихідну допомогу та середній заробіток за час затримки у розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки в сумі 154\~700,45 грн. Обґрунтування позивачем відсутності на роботі, як слідує з позовної заяви і заяви про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову полягає у тому, що ним була подана заява про звільнення згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України з датою звільнення 17.09.2019 року. Вимоги в частині стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки обґрунтовуються тим, що при звільненні його за ч. 3 ст. 38 КЗпП України відповідач повинен був сплатити йому вихідну допомогу у розмірі тримісячного заробітку. 08.06.2021 року від представника АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на позов із запереченнями проти позовних вимог, у задоволенні позову просив відмовити. 05.07.2021 року представником АТ «Ощадбанк» подано відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому він проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 19.07.2021 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача, який приймав участь у розгляді справи в режимі відео конференції, позов підтримав, посилаючись на обставини, які викладені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог та зміну підстав позову, просив задовольнити вимоги в повному обсязі Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Представник профспілки працівників банківського та фінансового сектору в судовому засіданні підтримав вимоги позивача. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] в судові засідання не з`являлись, про час та місце слухання справи повідомлялись, ними надані письмові пояснення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитаних в судовому засіданні свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач з 28.08.2018 року працював на посаді фахівця І категорії сектора роздрібного бізнесу ТВБВ № 10010/0114 філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк». Розпорядженням начальника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 13.09.2019 року № 483 «Про тимчасове переміщення [PERSON] » у зв`язку з виробничою необхідністю, обумовленою наявністю вакантної посади фахівець 1 категорії служби роздрібного бізнесу ТВБВ № 10010/0117 та з метою забезпечення безперебійного функціонування ТВБВ позивача на період з 16.09.2019 року по 15.10.2019 року тимчасово переміщено для виконання функцій відсутнього працівника. 17.09.2019 року на адресу філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» надійшла заява позивача від 16.09.2019 року, в якій він просив звільнити його з займаної посади 17.09.2019 року за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, у зв`язку з невиконанням власником (уповноваженим органом) колективного та трудового договору. Будь-яких фактів, які б вказували на невиконання власником (уповноваженим органом) колективного та трудового договору у заяві позивача від 16.09.2019 року не зазначено. Згідно листа начальника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 17.09.2019 року № 109.26-12/330/77688/2019-10/вих «Про розгляд заяви» адміністрацією філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» заява позивача про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України була розглянута. У вказаному листі на ім`я позивача з посиланням на те, що заява не містить чітких фактів невиконання власником колективного та трудового договору було зазначено про неможливість звільнення з займаної посади згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Повідомлено, що 18.09.2019 року є для позивача робочим днем. 17.09.2019 року зазначений лист було направлено на адресу позивача цінним листом з рекомендованим повідомленням, однак лист було повернуто відправнику з причини: за закінченням терміну зберігання. Відповідно до акту від 17.09.2019 року про відмову від ознайомлення з листом від 17.09.2019 року № 109.26-12/330/77688/2019-10/вих «Про розгляд заяви» 17.09.2019 року в приміщенні ТВБВ №10010/0117, за адресою: м. Світловодськ, вул. Героїв України, 17 позивачу було вручено вищезазначений лист, ним отримано, прочитано, але від підпису про отримання листа він відмовився. Відсутність позивача на роботі з 18.09.2019 року підтверджується актами про відсутність працівника [PERSON] на роботі. Позивачем під час розгляду справи відсутність на роботі у період з 18.09.2019 року по 11.03.2020 року не заперечувалась та не спростовувалась. 11.10.2019 року на ім`я начальника філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» надійшла заява позивача від 08.10.2019 року, в якій він просив надати йому копію наказу про звільнення за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, здійснити повний розрахунок при звільненні, направити на його адресу трудову книжку, видати довідку про роботу в філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати, а також надати довідку про наявну заборгованість по заробітній платі та інших сум, які мали бути виплачені на момент його звільнення. Листом від 17.10.2019 року № 109.26-12/376/87419/2019-10/вих начальником філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» була надана відповідь на вищезазначений лист, в якому також було повідомлено про неможливість його звільнення згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України враховуючи, що заява не містить чітких фактів невиконання власником колективного та трудового договору, а також викладено прохання в строк до 31.10.2019 року надати пояснення щодо причин відсутності на роботі з 18.09.2019 року. Зазначений лист направлявся АТ «Ощадбанк» позивачу, але повернувся з причини «за закінченням терміну зберігання». З метою з`ясування причин відсутності позивача на роботі на адресу позивача направлялись листи начальника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 19.09.2019 року № 28-06/1/252 «Про надання пояснень щодо причини відсутності на роботі», від 10.10.2019 року № 109.26-12/364/85448/2019-10/вих «Про надання пояснень щодо причини відсутності на роботі», від 17.10.2019 року № 109.26-12/376/87419/2019-10/вих «Про розгляд заяви», в яких було викладено прохання надати пояснення щодо причини відсутності на роботі з 18.09.2019 року. Згідно поштових довідок, відправлення були повернуті з відміткою за закінченням терміну зберігання. Філією Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» на адресу Профспілки працівників банківського та фінансового сектору було надіслано подання від 10.02.2020 року № 109.26-12/47/10193/2020-10/вих про надання дозволу на розірвання трудового договору з позивачем на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП прогул, в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин. Листом керівника Профспілки працівників банківського та фінансового сектору № 94 від 07.03.2020 року на ім`я начальника філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» повідомлено про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем. Наказом від 10.03.2020 року № 170-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] » визнано для позивача робочі дні з 18.09.2019 року по 10.03.2020 року днями прогулів, згідно з пунктом 2 статті 147 КЗпП України за грубе порушення трудової дисципліни вирішено застосувати до позивача, дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). Наказом начальника філії-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 11.03.2020 року № 173-к «Про звільнення [PERSON] » позивача звільнено з посади за прогул без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Листом начальника філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 11.03.2020 року позивача повідомлено про необхідність з`явитися до відділу кадрового адміністрування філії для отримання трудової книжки або написати заяву про надсилання трудової книжки поштою із зазначенням адреси, зазначено про надсилання для ознайомлення копій наказів начальника управління від 10.03.2020 року № 170-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] та від 11.03.2020 року № 173-к «Про звільнення [PERSON] ». Листом начальника філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 11.03.2020 року завірені копії наказів начальника філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 10.03.2020 року № 170-к «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] », від 11.03.2020 року № 173-к «Про звільнення [PERSON] », згідно опису вкладення у цінний лист з рекомендованим повідомленням 11.03.2020 року були надіслані позивачу. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, відправлення від 11.03.2020 року вручено позивачу 14.03.2020 року. Положенням ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Як вбачається з наказу начальника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 11.03.2020 року № 173-к звільнення позивача відбулось за прогул без поважних причин, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для правильного вирішення спору про звільнення з таких підстав необхідно надати оцінку причинам поважності відсутності на роботі працівника. Як встановлено в судових засіданнях з метою з`ясування причин відсутності позивача на роботі після 18.09.2019 року на адресу позивача направлялись листи начальника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 19.09.2019 року № 28-06/1/252 «Про надання пояснень щодо причини відсутності на роботі», від 10.10.2019 року № 109.26-12/364/85448/2019-10/вих «Про надання пояснень щодо причини відсутності на роботі», від 17.10.2019 року № 109.26-12/376/87419/2019-10/вих «Про розгляд заяви», в яких було викладено прохання надати пояснення щодо причини відсутності на роботі з 18.09.2019 року. Відсутність на роботі у період 18.09.2019 року по 11.03.2020 року у наданих заявах по суті позивачем не заперечувалась та не спростовувалась. Відсутність на роботі пояснюється позивачем в позові, поданням ним заяви про звільнення за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України. У листі начальника філії Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 17.09.2019 року № 109.26-12/330/77688/2019-10/вих «Про розгляд заяви» було зазначено про неможливість звільнення позивача з займаної посади згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, враховуючи те, що заява не містила чітких фактів невиконання власником колективного та трудового договору, повідомлено про те, що 18.09.2019 року є для позивача робочим днем. На обізнаність позивача з вищевказаним листом вказують дані наведені в акті від 17.09.2019 року про відмову від ознайомлення з листом від 17.09.2019 року № 109.26-12/330/77688/2019-10/вих «Про розгляд заяви», згідно яких цей лист позивачу було вручено , ним отримано, прочитано, але від підпису про отримання листа він відмовився. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі № 754/1936/16-ц, від 21.02.2020 року у справі № 520/16912/15-ц, від 21.05.2020 року у справі № 466/8171/18, від 19.09.2022 року у справі № 758/9966/17. Твердження позивача з приводу того, що відповідач був зобов`язаний розірвати трудовий договір та звільнити його з посади 17.09.2019 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням АТ «Ощадбанк» законодавства про працю, умов колективного та трудового договору, за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, спростовуються вищенаведеними висновками щодо застосування норми ч. 3 ст. 38 КЗпП України, згідно яких останній може відмовити у розірванні трудового договору з таких підстав. Суд погоджується з поясненнями представника відповідача про те, що у АТ «Ощадбанк» не було підстав для задоволення заяви позивача та звільнення його за ч. 3 ст. 38 КЗпП України, оскільки позивачем не було вказано в заяві від 16.09.2019 року і не доведено існування (наявності) фактів невиконання зі сторони АТ «Ощадбанк» колективного та трудового договору. Доводи наведені у позовній заяві, заяві про збільшення та зміну підстав позову з приводу порушень, на думку позивача, законодавства про працю стосовно іншого працівника, порушень, які були, на його думку допущені щодо нього, при вирішенні питання обґрунтованості заяви позивача від 16.09.2019 року, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в цій заяві позивач взагалі не зазначав зміст порушення законодавства про працю, на жодні конкретні факти невиконання власником (уповноваженим органом) колективного та трудового договору не посилався. Верховний Суд у постанові від 18.01.2021 року у справі № 442/3361/17 дійшов висновків про те, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, установивши, що особа був відсутній на роботі без поважних причин, зробив правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки подання позивачем заяви за статтею 38 КЗпП України, не наділяє працівника правом порушувати трудову дисципліну та не ходити на роботу. У постанові Верховного Суду від 19.09.2022 року у справі № 758/9966/17 викладено висновки, згідно яких звільнення працівника обов`язково оформляється наказом чи розпорядженням роботодавця. Підставою для видання такого наказу є відповідна заява працівника, а за потреби - й інші документи. Подання заяви про звільнення за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 КЗпП України не звільняє працівника від обов`язку виходити на роботу та виконувати передбачені трудовим договором обов`язки. У разі невидання наказу роботодавцем, непогодження з його діями, позивач мав право звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи, що рішення про звільнення позивача на підставі його заяви від 16.09.2019 року про звільнення за власним бажанням за ч. 3 ст. 38 КЗпП України роботодавцем не приймалось, відповідний наказ про звільнення з цієї підстави не виносився, і навпаки у листі від 17.09.2019 року № 109.26-12/330/77688/2019-10/вих було зазначено про неможливість такого звільнення, відповідна заява позивача не містила чітких фактів невиконання власником колективного та трудового договору, у позивача були відсутні будь-які підстави вважати себе звільненим з роботи на тій лише підставі, що ним було подано заяву від 16.09.2019 року, а подання самої по собі заяви про звільнення не звільнило його від обов`язку виходити на роботу та виконувати передбачені трудовим договором обов`язки з 18.09.2019 року та в подальшому. Твердження позивача щодо пропуску відповідачем строку застосування дисциплінарного стягнення не знаходить свого підтвердження виходячи із наступного. Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.12.2018 року у справі № 810/1224/17 за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення. Висновки щодо прогулу, як триваючого правопорушення та строків застосування дисциплінарного стягнення при цьому викладені у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року по справі № 369/16048/19; постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі № 810/1224/17; постанови Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 818/501/16, від 03.10.2019 року у справі № 818/3584/15, від 16.10.2019 року у справі № 805/3724/15-а). Під час розгляду даної справи встановлено, що позивач з 18.09.2019 року до дня звільнення наказом від 11.03.2020 року № 173-к згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України був відсутній на роботі, будь-яких доказів, які б могли вказувати на поважність причин його відсутності в цей період на роботі не надав, звільнення позивача на підставі його заяви від 16.09.2019 року не відбулось, що вказує на те, що позивач перебував у безперервному прогулі, який тривав більше п`яти місяців. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідає за охорону, зброю та навчання інкасаторів і є підлеглим начальника безпеки [PERSON] , Цибульського не знає і йому нічого не відомо про інцидент, він не є членом профспілки, участі в конференції не приймав, про дискримінацію [PERSON] йому нічого не відомо, по обставинам справи не може надати ніяких пояснень. Таким чином, враховуючи, що позивач перебував у прогулі, який тривав більше п`яти місяців, а застосування дисциплінарного стягнення відбулось не пізніше шестимісячного строку з дня початку триваючого прогулу, звільнення позивача відбулось з дотриманням строку визначеного ст. 148 КЗпП України. Доводи позивача з приводу пояснення невиходу його на роботу пов`язуються лише з тим, що ним було подано заяву про звільнення, на наявність будь-яких поважних причини відсутності його на роботі, які б не залежали від його волі або іншим чином виключали його вину в цьому позивач не посилався, доказів існування таких причин не надав, звільнення позивача за прогул було здійснено за наявності визначених законом підстав. Щодо тверджень позивача з приводу його звільнення неуповноваженим органом не знаходять свого підтвердження виходячи із наступного. Наказ № 173-к від 11.03.2020 року «Про звільнення [PERSON] » підписано начальником філії Кіровоградське обласне управління Семеняка О.А. Відповідно до п. 1.1 посадової інструкції фахівця 1 категорії сектора роздрібного бізнесу ТВБВ № 10010/0114 філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», з якою [PERSON] був ознайомлений 01.04.2019 року фахівець 1 категорії сектора роздрібного бізнесу ТВБВ № 10010/0114 філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» призначається на посаду і звільняється з посади наказом начальника Управління в порядку визначеному АТ «Ощадбанк». Зміст даного пункту посадової інструкції визначає, що під управлінням розуміється філія - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», відповідно під начальником Управління мається на увазі начальник філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк». Пунктом 1.2 Положення про філію Кіровоградське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що затверджене постановою Правління ВАТ «Ощадбанк» від 08.02.2019 року № 66 філія Кіровоградське обласне управління (далі Управління) є відокремленим структурним підрозділом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що не має статусу юридичної особи і здійснює на території Кіровоградської області, в межах законодавства України, від імені та в інтересах Банку діяльність згідно з Законом України «Про банки і банківську діяльність» на підставі цього Положення та відповідно до Статуту Банку. Відповідно до п. 9.2. Положення про філію начальник управління діє на підставі цього Положення та довіреності, виданої Банком. Відповідно до п. 9.3 Положення про філію начальник управління приймає рішення про притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності працівників Управління та підпорядкованих ТВБВ на підставах та в порядку визначеному законодавством, з дотриманням внутрішніх нормативних документів Банку, а також застосовує заходи заохочення, включаючи заходи матеріального характеру (в тому числі за поданням керівників ТВБВ), призначає та звільняє з посад працівників Управління, підпорядкованих ТВБВ. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що наказ № 173-к від 11.03.2020 року «Про звільнення [PERSON] » підписано уповноваженою особою. Доводи позивача про не надіслання йому поштою наказу про звільнення спростовуються наданими АТ «Ощадбанк» копією листа від 11.03.2020 року, описом вкладення у цінний лист з рекомендованим повідомленням, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, згідно яких засвідчена копія наказ про звільнення була надіслано позивачу в день звільнення та ним отримано. Посилання позивача на відсутність згоди профспілки на його звільнення не свідчить про незаконність оскаржуваного наказу про звільнення виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. Відповідно до висновків викладених у постанові Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 760/7037/17-ц рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо, добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.10.2020 року у справі № 202/2817/19 суд зобов`язаний оцінювати рішення профспілкового органу на предмет наявності чи відсутності ознак обґрунтованості, оскільки необґрунтованість рішення профспілкового комітету породжує відповідне право власника на звільнення працівника, а обґрунтованість такого рішення виключає виникнення такого права. Обґрунтованість рішення профспілкового органу повинна оцінюватись судом виходячи із загальних принципів права і засад цивільного судочинства (стаття 8 Конституції України, стаття 3 ЦК України). Рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути достатньо добре аргументованим та містити посилання на правове обґрунтування незаконності звільнення працівника або посилання на неврахування власником фактичних обставин, за яких розірвання трудового договору з працівником є порушенням його законних прав. Висновок про обґрунтованість чи необґрунтованість рішення профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення працівника може бути зроблений судом лише після перевірки відповідності такого рішення нормам трудового законодавства, фактичних обставин і підстав звільнення працівника, його ділових і професійних якостей. З листа керівника Профспілки працівників банківського та фінансового сектору № 94 від 07.03.2020 року вбачається, що виконком профспілки прийшов до висновку, що позивач не вчиняє прогулу, передбаченого п. 4 ст. 40 КЗпП, а перебуває у вимушеному прогулі, передбаченому ст. 235 КЗпП з вини філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» через затримку видачі трудової книжки і проведення розрахунку. При цьому, обставини справи та відповідні їм докази вказують на те, що у роботодавця станом на час розгляду виконкомом профспілки відповідного подання роботодавця про надання згоди на звільнення не виникало обов`язків щодо видачі працівнику трудової книжки і проведення з ним розрахунку, оскільки такі обов`язки, виходячи з норми ч. 1 ст. 47 КЗпП України, виникають у роботодавця у разі звільнення працівника, а позивача на той час не було звільнено з роботи. З викладеного суд приходить до висновку про невідповідність рішення виконавчого комітету Профспілки працівників банківського та фінансового сектору про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору з позивачем, про яку зазначено у листі керівника Профспілки працівників банківського та фінансового сектору № 94 від 07.03.2020 року фактичним обставинам, нормам трудового законодавства, її необґрунтованість. Надані позивачем разом із клопотанням від 25.10.2022 року копії протоколу № 4 засідання комісії з трудових спорів філії-Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» (КТС) від 09.09.2022 року, протоколу № 5 засідання КТС від 09.09.2022 року, рішення КТС № 22-04 від 09.09.2022 року, посвідчення КТС № 03-2022 від 07.10.2022 року встановлених судом обставин не спростовують, доводи викладені у клопотанні з приводу того, що рішення комісії з трудових спорів мають преюдиційну силу не відповідають нормам процесуального законодавства з огляду на наступне. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Обов`язковими для суду, що розглядає справу, можуть бути ті обставини, які встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, а не рішеннями будь-яких інших органів, зокрема такого органу, як комісія по трудовим спорам. Як слідує з наданої позивачем копії рішення КТС № 22-04 від 09.09.2022 року воно полягає у викладенні доводів позивача та наданні їм певної оцінки. Однак, вирішення питань, зокрема щодо наявності обставин (фактів) якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, визначення правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, правової норми яка підлягає застосуванню до цих правовідносин належить безпосередньо до компетенції суду під час ухвалення рішення і процесуальним законодавством не передбачено вирішення таких питань замість суду іншими органами або особами. Вищезазначені документи, як слідує з їх копій, складені від імені комісії з трудових спорів філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк». Відповідно до ч. 1 ст. 223 КЗпП України комісія по трудових спорах обирається загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації з числом працюючих не менш як 15 чоловік. Частиною 2 вказаної статті визначено порядок обрання, чисельність, склад і строк повноважень комісії, які визначаються загальними зборами (конференцією) трудового колективу підприємства, установи, організації. При цьому кількість робітників у складі комісії по трудових спорах підприємства повинна бути не менше половини її складу. Разом із клопотанням від 25.10.2022 року позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обрання загальними зборами (конференцією) трудового колективу філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» комісії з трудових спорів і саме у складі осіб, які зазначені у поданих копіях документів їх членами. У запереченнях на вищезазначене клопотання відповідач АТ «Ощадбанк» зазначив, що у філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» комісія по трудовим спорам не створювалась, збори трудового колективу щодо її обрання не проводились, до адміністрації філії не надходило повідомлень про проведення загальних зборів (конференції) трудового колективу банку. АТ «Ощадбанк» звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення по факту створення (підробки) документів, спрямованих на встановлення фактів, що мають юридичне значення, на виникнення у вказаних осіб прав, що випливають з вказаних рішень на підтвердження чого надано копії заяви про вчинення кримінального правопорушення, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.10.2022 року. Згідно з наданою АТ «Ощадбанк» довідкою філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» від 06.10.2022 року станом на 05.10.2022 року комісія по трудовим спорах в трудовому колективі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» не створювалась. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Зважаючи на те, що зміст копії рішення № 22-04 від 09.09.2022 року зводиться до викладення доводів позивача та надання таким доводам оцінки, враховуючи відсутність доказів обрання загальними зборами (конференцією) трудового колективу загальними зборами (конференцією) трудового колективу філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» комісії з трудових спорів філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», у суду відсутні підстави вважати, що надані позивачем копії документів разом із клопотанням від 25.10.2022 року є достовірними доказами. Таким чином, враховуючи, що позивача не було звільнено за його заявою від 16.09.2019 року згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а його звільнення за прогул здійснено за наявності визначеної законом підстави з дотриманням вимог законодавства, позовні вимоги про скасування наказу № 170-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] », наказу № 173-к «Про звільнення [PERSON] », зобов`язання відповідача видати наказ, яким змінити формулювання звільнення у трудовій книжці [PERSON] на «звільнений за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного і трудового договору», днем звільнення вказати дату видачі трудової книжки є безпідставними та не підлягають задоволенню. Оскільки позивача не було звільнено за його заявою від 16.09.2019 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у роботодавця не виникло обов`язків, які слідують з норм ст.ст. 44, 47 КЗпП України щодо сплати вихідної допомоги, та видачі 17.09.2019 року трудової книжки, а тому вимоги про стягнення вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні і видачі трудової книжки так само не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та враховуючи те, що в даній категорії справ позивач звільняється від сплати судового зобру, суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок держави.

Outcome: dismissed