Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду із позовною заявою, у якій просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовують тим, що вони, а також [PERSON] , який на даний час є неповнолітнім, є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідач у справі також був співвласником 1/4 частини даної квартири. Також, відповідач по справі є, відповідно колишнім чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року було призначено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 600 грн на кожну дитину. У зв`язку з ухиленням [PERSON] від сплати аліментів, виникла значна заборгованість по сплаті аліментів. Державним виконавцем, в порядку компенсації заборгованості по аліментах припинено право власності [PERSON] на 1/4 частини квартири [ADDRESS] та визнано право власності на дану частку за [PERSON] . Відповідач з 2014 року в даній квартирі не проживає, його речі в ній відсутні, що підтверджується актом обстеження про не проживання відповідача в житловому приміщенні. Фактично з дня розірвання шлюбу відповідач став проживати у своїх батьків в [ADDRESS] . Через те, що відповідач і на даний час зареєстрований в даній квартирі, вони не мають змоги в повній мірі реалізовувати свої права, а саме користуватися та розпоряджатися своїм майном, а також оформити гарантовані державою допомоги та пільги. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивачі в судове засідання не прибули, однак їхній представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує, просить позов задовольнити. Також у заяві зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, рекомендованим повідомленням про вручення та шляхом оголошення на сайті суду, також про причини неявки суд не повідомив, своїх заперечень та відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, однак у таке без поважних причин не з`явився, не повідомив причини неявки, не подав відзиву, а також представник позивачів не заперечує проти заочного вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів з постановленням заочного рішення. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Як встановив суд, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28 січня 2015 року було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року задоволено позов [PERSON] , вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі по 600 грн на кожну дитину, яка підлягає індексації відповідноо до закону, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2014 року і до їх повноліття. Також судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13 липня 2009 року, виданим Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської бласті. Відповідно до акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 травня 2022 року, у виконавчому провадженні №55859538 [PERSON] передано у власність 1/4 квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №305421734 від 20 липня 2022 року [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер 690 від 20 липня 2022 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №305421831 від 20 липня 2022 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власниками по 3/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 13 липня 2009 року, виданим Новояворівською міською радою Яворівського району Львівської області на підставі розпорядження №3848 від 13 липня 2009 року. Як встановив суд, що стверджується довідкою №2242 від 03 жовтня 2022 року відповідач у справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак [PERSON] фактично не проживає за вказаною адресою, що підтверджується, зокрема, актами обстеження проживання за цією адресою від 01 серпня 2022 року, 01 вересня 2022 року, 03 жовтня 2022 року, складеними комісією у складі голови правління ОСББ «Сяйво» Корабель Т.І., начальника відділу охорони здоров`я та соціального захисту населення Бойко Н.Й. та мешканця квартири [ADDRESS] [PERSON] , в якому зафіксовано відсутність відповідача у даній квартирі. Також зазначено, що [PERSON] у даній квартирі не проживає з 2016 року. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.\~319\~Цивільного кодексу\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст.\~321\~Цивільного кодексу\~України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Частиною 1 ст.\~383\~Цивільного кодексу\~України та ст.\~150\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. В силу вимог ст.\~405\~Цивільного кодексу\~України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 72\~Житлового кодексу\~Української РСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивачів - як власників майна, які вимушені сплачувати за утримання житлового будинку у більшому розмірі, фактично з урахуванням особи, яка не проживає у ньому. Наведені докази, які описано вище, в їх сукупності підтверджують, що, [PERSON] не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, що відповідно до ч. 2 ст.\~405\~Цивільного кодексу\~ України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач [PERSON] суду не подав. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~133\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви [PERSON] та [PERSON] сплатили судовий збір в розмірі по 536 гривні 10 копійок, що підтверджується квитанціями № 55 та №56 від 22 лютого 2023 року. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] , слід стягнути на користь [PERSON] та [PERSON] судові витрати із сплати судового збору в розмірі по 536 гривень 10 копійок.

Outcome: approved