Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

03.05.2022 року АТ «АКЦЕНТ - БАНК» звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 09.08.2018 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору б/н. На підставі анкети заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета - заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті являє собою кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 13.02.2022 року має заборгованість у сумі 56648,74 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 42471,43 грн., заборгованість по відсоткам 14177,31 грн. Позивач просить стягнути суму заборгованості та понесені судові витрати в розмірі 2481 грн. судового збору. 13.05.2022 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням(викликом) сторін. 27.06.2022 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказано, окрім іншого, що витяг з у Умов та Правил надання банківських послуг наданий Позивачем, не містить даних коли та ким були затверджені Умови та Правила, а також не містять підпису Відповідача щодо ознайомлення саме з цією редакції Умов та Правил надання банківських послуг Позивачем. Позовна заява датована 13.02.2022 року, а також як вбачається з позовної заяви, заборгованість яку просить стягнути Позивач розрахована ним на 13.02.2022 року. Проте із самого розрахунку заборгованості, який доданий до позовної заяви я якості доказі вбачається, що останньою датою у розрахунку є 10.02.2022 року, а не 13.02.2022 року, як зазначено у тексті позову. Вважає, що стороною Позивача не надано достовірних доказів наявності заборгованості у розмірі 56648,74 грн. станом на 13 лютого 2022 року. Також дата, якою завірені додані до позову документи, це 30.03.2022 року. Таким чином у якості доказів доданих до позовної заяви від 13.02.2022 року надані документи копії яких виготовлені та завірені 30.03.2022 року. Вбачається, що із розрахунку останньою датою якого є 10.02.2022 року не можна встановити дійсну суму заборгованості на дату зазначену у позові, а саме 13.02.2022 року, і із матеріалів позовної заяви, які були подані до суду значно пізніше ніж 13.02.2022 року (оскільки тільки завірені копії були 30.03.2022 року) неможливо встановити ті обставини на які посилається позивач. Просить у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі. 11.07.2022 року до суду від представника позивача надійшли заперечення на відзив, у яких, окрім іншого, вказано, що відповідач в\~Анкеті-Заяві\~про приєднання\~до Умов\~і Правил\~надання банківських\~послуг в А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті Банку. Як вбачається з розрахунку заборгованості, боржник користувався кредитом, значить ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодився з ними, оскільки даний кредитний договір є договором ОФЕРТИ. Своїм підписом під ретельно прочитаним кредитним договором позичальник підтвердив факт виконання банком усіх переддоговірних формальностей, щодо яких є застереження у чинному на той час законодавстві, в тому числі й постанові правління НБУ № 168 від 10.05.2007, і саме це є доказом обізнаності позичальника з усіма умовами кредитування на момент підписання кредитного договору. Відповідач сам\~погодився як\~з Умовами\~та Правилами\~надання банківських\~послуг так\~і з\~необхідністю самостійного\~ознайомлення на\~сайті банку\~з їх\~ оновленими версіями. Наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил (актуальна копія яких була додана до позову). Позичальник отримав кредитну картку та скористався кредитними коштами, тобто він погодився з умовами, що діяли на момент зняття коштів і повинен сплачувати процентну ставку. Позивач у судове засідання не з`явився. Матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від представника відповідача [PERSON] - адвоката Нємна Т.І., до суду надійшло 26.04.2023 року клопотання, що у зв`язку із зайнятістю у кримінальному провадженні, вона просить призначити розгляд справи на іншу дату. Суд звертає увагу, що представником відповідача неодноразово(14.07.2022 року, 20.09.2022 року, 20.10.2022 року, 16.11.2022 року, 13.12.2022 року, 01.03.2023 року, 04.04.2023 року) подавалися до суду клопотання, у тому числі і аналогічного змісту. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку справи, у якій вона є стороною. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту. В поняття «розумний строк» розгляду справи Європейський суд з прав людини включає: складність справи, поведінку заявника, поведінку органів державної влади, важливість справи для заявника. В силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади. З аналізу норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення ст.17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. Наведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07.07.1989). Виходячи із дії принципу процесуальної економії (пункти 71, 82 постанови ВП ВС від 26січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц; п. 94 від 6 квітня 2021 року у справі №910/10011/19), суд враховує, що під час війни він має бути задіяний у повному обсязі та реалізуватися в нормах про своєчасний, швидкий і правильний розгляд справи через раціональне використання учасниками процесу наданих законом процесуальних прав, без зловживання ними. Крім того, суд звертає увагу на те, що справа тривалий час знаходиться в провадженні Хортицького районного суду м. Запоріжжя. Суд визнає причину неявки сторони відповідача у судове засідання неповажною, та виходячи з норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, враховуючи, що стороною відповідача подано відзив на позов, суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторони відповідача з урахуванням наданих нею відзиву. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, [PERSON] , 09.08.2018 року у АТ «АКЦЕНТ - БАНК», оформив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Анкета-заява від 09.08.2018 року не містить умов щодо сплати відсотків, відповідальності позичальника за порушення зобов`язань у вигляді неустойки (пені, штрафів). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк крім тіла кредиту, просив стягнути також і заборгованість зі сплати відсотків, в обґрунтування чого посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://а-bank.com.ua/terms, Тарифи, які містяться у витягу з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», розміщених на сайті https://а-bank.com.ua/terms. Умови договорів приєднання розробляються банком, а тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам банківських послуг та доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови і правила надання банківських послуг, з якими був ознайомлений позичальник. Разом з тим, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з доданими банком до позовної заяви Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «А-Банк», тарифами ознайомився та погодився відповідач, підписуючи анкету-заяву, що саме зазначені документи містили умови щодо сплати відсотків, і саме у тих розмірах, які застосовані банком у наданому ним розрахунку заборгованості. За відсутності підтвердження щодо конкретно запропонованих відповідачу Умов та правил банківських послуг, надані банком Умови та правила надання банківських послуг у АТ «А-Банк», не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Витяг із Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк» та тарифи не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як складову кредитного договору, укладеного між сторонами 09.08.2018 року шляхом підписання анкети-заяви. Вказані висновки узгоджуються з висновками щодо застосування норм права, які регулюють подібні спірні правовідносини, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Суд приходить до висновку, що в цьому випадку неможливо застосувати до правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим позивачем, в період - з часу виникнення спірних правовідносин з 09.08.2018 року, до моменту звернення до суду із позовом 03.05.2022 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Крім того, у позовній заяві банк зазначає відсоткову ставку у 46,8 %, надаючи розрахунок заборгованості за договором. Витяг з Тарифів містить інформацію про ефективну процентну ставку - 58,23%, при цьому зазначено, що це базова процентна ставка, пеня і ефективна процентна ставка можуть відрізнятися від клієнтів з індивідуальним тарифом. Розмір індивідуальної ставки вказано в Тарифах, розміщених на сайті А-банку. Підписана відповідачем анкета-заява такої інформації не містить. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази, які дають можливість встановити яким саме типом кредитного продукту виявив бажання скористатися відповідач. Отже, доводи позивача про передбачене умовами укладеного кредитного договору право банку на нарахування процентів за користування кредитними коштами не ґрунтуються на встановлених у справі обставинах та доказах, які містяться в матеріалах справи. За відсутності у позивача права на нарахування плати за користування кредитом (процентів) суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення заборгованості за відсотками не підлягають задоволенню. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), а також вимоги ч.2\~ст.530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до розрахунку позивача, відповідач, станом на 13.02.2022 року, має заборгованість за кредитом(тілом кредиту) в сумі 42471,43 грн. Оскільки, позивачем, не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, то списані з відповідача відсотки за користування кредитними коштами, які вказані у виписці по рахунку відповідача, наданих позивачем до суду, за період по 13.02.2022 року у сумі 27340,07 грн., суд вважає такими, що становлять суму в погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника на користь Банку фактично отриманої суми кредитних коштів в 15131,36 грн. Посилання представника відповідача, у якості заперечення проти позовних вимог позивача, на відмінність дат оформлення позовної заяви, дати розрахунку заборгованості, дати завірення копій документів, не спростовують факт наявності самої заборгованості і користування відповідачем кредитними коштами, та їх не повернення у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial