Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Заступник керівника Волинської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області до [PERSON] про конфіскацію земельних ділянок. В позові зазначив, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, в порядку спадкування, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 25.06.2019 року, набула право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] земельну частку (пай), право на яку належне на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ВЛ № 0254475, та після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну частку (пай ), право на яку належне на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ВЛ № 0254476. В подальшому, рішенням Торчинської селищної ради № 6/71 від 22.03.2021 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок частки (паїв) [PERSON] » виділено в натурі (на місцевості) земельні частки (паї), площею 3,4367 га з кадастровим номером 0722881200:03:000:1732 та площею 3,5750 га з кадастровим номером 0722881200:03:000:1731, які розташовані за межами населеного пункту с.Веселе Торчинської селищної ради Луцького району. 10.06.2021 року, [PERSON] зареєструвала право власності на вказані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На даний час земельні ділянки перебувають в оренді ТзОВ «Веселе-Агро» на підставі укладеного договору оренди від 13.07.2010 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні відповідачем зазначених земельних ділянок. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 10.06.2021 року по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. В судовому засіданні прокурор та представник ГУ Держгеокадастру у Волинській області в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Тому, суд вважає, що відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про дату та час розгляду справи та приходить до висновку за можливе розглядати справу в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.282 ЦПК України. Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, що підтверджується інформацією Управління Державної міграційної служби України у Волинській області від 03.03.2023 року, в порядку спадкування, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 25.06.2019 року, набула право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] земельну частку (пай), право на яку належне на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ВЛ № 0254475, та після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на земельну частку (пай ), право на яку належне на підставі сертифікату на право на земельну ділянку (пай) серії ВЛ № 0254476. В подальшому, рішенням Торчинської селищної ради № 6/71 від 22.03.2021 року «Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок частки (паїв) [PERSON] » виділено в натурі (на місцевості) земельні частки (паї), площею 3,4367 га з кадастровим номером 0722881200:03:000:1732 та площею 3,5750 га з кадастровим номером 0722881200:03:000:1731, які розташовані за межами населеного пункту с.Веселе Торчинської селищної ради Луцького району. Тоді ж, 10.06.2021 року, [PERSON] зареєструвала право власності на вказані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На даний час земельні ділянки перебувають в оренді в оенді ТзОВ «Веселе-Агро» на підставі укладеного договору оренди від 13.07.2010 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до інформації Торчинської селищної ради [PERSON] на території територіальної громади не зареєстрована та не проживає. Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення статей 13, 14, 41 Конституції України, статей 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні [PERSON] зазначених земельних ділянок. Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що [PERSON] порушила визначену ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземна громадянка не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод використовує спірні земельні ділянки на території України. Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України. Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави. Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - ГУ Держгеокадастру у Волинській області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Правовий висновок щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземною громадянкою [PERSON] земельних ділянок сільськогосподарського призначення, яка не відчужила їх упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків. З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ. Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які [PERSON] незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 10.06.2021 року по даний час) не відчужила їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь Волинської обласної прокуратури необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн.00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved