Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до АТ "Перший Український міжнародний банк", треті особи, що не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Просить суд визнати виконавчий напис №9265 від 19.02.2021 року, вчинениий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про стягнення з [PERSON] на користь АТ "ПУМБ" заборгованості у розмірі 29795,64 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 1073,60 грн. Суд своєю ухвалою від 06.03.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомлення сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (вх.№1706). Відповідач відзив на позовну заяву не подав. До суду надійшла заява (вх.№ 3098 від 20.04.2023 року) про визнання позовних вимог в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Розгляд справи проводити у відсутності представника АТ "ПУМБ" за наявними у справі матеріалами. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. пояснення щодо позову не подала. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою "адресат відсутній" (п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України - днем вручення судового повідомлення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним»). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Лукеча О.В. пояснення щодо позову не подав. До суду надійшла заява (вх.№ 352 від 09.03.2023 року) про розгляд справи у відсутності приватного виконавця за наявними у справі матеріалами. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України - якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам ст. 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів,у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 18 ЦК України - нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» - виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси; ст. 50 Закону України "Про нотаріат" - нотаріальна дія, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною був вчинений виконавчий напис №9265 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" у розмірі 29795,64 грн. за період з 30 травня 2020 року по 22 грудня 2020 року (1144,96 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5783,55 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 21755,59 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 861,54 грн. - строкова заборгованість за процентами; 250 грн. - плата за вчинення виконавчого напису стягнута на підставі ст.31 Закону України "Про нотаріат"). З позовної заяви встановлено, що виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукеча Олександра Васильовича, яким відкрито виконавче провадження ВП №6504158 від 06.04.2021 року. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України - обставини, які визнаються учасниками справи. Не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, суд з`ясувавши обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, враховуючи, що відповідач доказів протилежного у відповідності до ст. 81 ЦПК України до суду не надав та позовні вимоги в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню визнає, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити. В частині вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає таке. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до ч.2 ст.142 ЦПК України - у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Поскільки відповідач позов про визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню визнає, суд доходить висновку про можливість повернення позивачу здержавного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову (за ставками, які діють з 01.01.2023 року на день подання позову до суду)у розмірі 536,80 грн. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved