Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Білозора О.Л. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивував тим, що сторони перебували у зареєстровано шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2022 у справі №127/12326/22 розірвано. У шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2021 у справі №127/15907/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22.06.2021. Позивач [PERSON] 23.12.2022 зареєстрував шлюб із [PERSON] . Від спільного проживання із [PERSON] позивач має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] . Позивач зазначає, що на його утримані перебуває троє малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, вказує, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу він був позбавлений можливості подати докази та висловити свою думку щодо розміру аліментів, до того ж після видачі судового наказу суттєво змінилося його сімейне становище. За вказаних обставин позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2021 у справі №127/15907/21 та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 24.03.2023, у межах строку встановленого судом, відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву (вх. №22874) згідно якого просила позовну заяву залишити без задоволення. Вказала, що відповідачем не підтверджено погіршення його матеріального становища та відповідно одноособове утримання ним дітей. Зауважила, що народження у позивача дітей значний період часу жодним чином не впливало на його можливість виконувати та сплачувати аліменти згідно судового наказу Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2021 по справі №127/15907/21. Також відмітила що позивач є військовослужбовцем у зв`язку з чим має ряд пільг. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині обов`язку батьків утримувати дітей, його виконання та можливості його зміни. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , з 28.07.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2022 у справі №127/12326/22 розірвано (а.с. 13-14). У даному шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.12.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 10). 05.07.2021 Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ по справі №127/15907/21 яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22.06.2021 року (а.с. 15). Як слідує із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.12.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), позивач [PERSON] 23.12.2022 зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 16). До того ж, [PERSON] та [PERSON] ) є батьками: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідно копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 21.12.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 11), та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.02.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 12). Відповідач перебуває на військові службі у військовій частині [NUMBER] . Згідно довідки військової частини [NUMBER] від 05.01.2023 №350/119/1/21д сім`я [PERSON] складається із: дружини [PERSON] , доньки [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с. 17). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Тобто з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на зміну його сімейного стану, необхідність утримання ним, окрім дочки [PERSON] , ще двох дітей. До того ж, у зв`язку із тим, що аліменти на утримання дочки [PERSON] стягнуті за судовим наказом будь-яким іншим чином змінити розмір стягуваних аліментів з урахуванням вищевказаних підстав для позивача є неможливим. Аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , стягуються з позивача на підставі судового наказу, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 05.07.2021. Наказне провадження як особливий спрощений вид провадження у цивільному судочинстві спрямоване на швидкий та ефективний захист безспірних прав особи шляхом видачі судового наказу, що одночасно є і судовим рішенням, і виконавчим документом, без судового засідання та без виклику заявника (стягувача) і боржника. Процес доказування для першого починається з моменту подання заяви про видачу судового наказу та закінчується прийняттям цієї заяви судом, тоді як для боржника цей процес розпочнеться, якщо він вирішить подати заяву про скасування судового наказу після отримання копії останнього. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Аналіз зазначених норм права дає підстави вважати, що з огляду на особливості наказного провадження у цивільному судочинстві та порядку доказування у такому провадженні, зокрема, відсутності у [PERSON] можливості заперечувати проти видання судового наказу від 05.07.2021 в умовах наявності у платника аліментів ще однієї дитини (на час видачі судового наказу), тому суд вважає, що розмір аліментів може бути зменшено за позовом платника аліментів. Конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів, це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначена обставина відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. З матеріалів справи вбачається, що на час стягнення аліментів на користь відповідачки [PERSON] був зобов`язаний утримувати не одну дитину, до того ж після видачі судового наказу у позивача [INFO] народилася третя дитина - дочка [PERSON] , відтак позивач зобов`язаний на даний час утримувати трьох дітей, що очевидно потребує додаткових фінансових витрат, безумовно впливає на його матеріальний стан, які є умовами зменшення розміру аліментів у відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України. При цьому суд не вправі, визначаючи розмір аліментів, віддавати перевагу комусь із дітей. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи щодо зміни сімейного стану позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову. Визначаючись щодо зміненого розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України, обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також зважає, що на утриманні позивача знаходиться ще двоє дітей, а тому, з огляду на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає можливим визначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі про який клопоче позивач (1/6 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), змінивши розмір аліментів, визначений судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 05.07.2021 у цивільній справі №127/15907/21. Суд також зауважує, що визначений розмір аліментів також не є незмінним і в разі надалі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на положення статті 185 СК України згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має право на звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст.185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Щодо розподілу судових витрат, позивач [PERSON] просив залишити судові витрати за ним.

Outcome: approved