Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 28.01.2017 між нею та відповідачем був укладений шлюб. В шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . З липня 2017 року ведення між ними спільного господарства припинене. За її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки відповідач з нею та сином однією родиною не проживає. Вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки, перестали турбуватись один про одного. У них різні характери та погляди на життя, надія на збереження сім`ї у неї відсутня. Зараз вони фактично не проживають однією сім`єю, мають окремі бюджети, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дитини, оскільки вони мають намір влаштувати своє особисте життя. Надання їм строку на примирення вважає недоцільним. Дитина проживає разом з нею, спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю немає. Просила розірвати шлюб між ними. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. 02.03.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 08.05.2023 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 28.01.2017 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, актовий запис №58, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.01.2017. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.07.2017. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд проаналізувавши доводи позивача, дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство не ведеться, подружжя мешкає окремо, ніяких стосунків, притаманних подружжю, сторони не підтримують, примирення між ними не можливе, оскільки позивач цього не бажає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Також встановлено, що спільне господарство між сторонами не ведеться. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., оскільки суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved