Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області. В позові [PERSON] зазначила, що з 24.04.2007 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 16.08.2012 було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Оскільки відповідач з 2012 року свою доньку жодного разу не навідував, її долею не цікавився, з нею не спілкувався , не піклувався про її фізичний і духовний розвиток , не займався її вихованням , матеріально не утримував , свідомо ухиляючись від виконання батьківських обов`язків, позивач просить суд позбавити його батьківських прав відносно дочки [PERSON] на підставі п.2 ст.164 СК України . У судовому засіданні позивач підтримала позов , просить його задовольнити . Відповідач до суду не з`явився , подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, просить задовольнити. Представник третьої особи у судовому засіданні підтримала позов , просив задовольнити позовні вимоги. Суд , вислухавши пояснення учасників процесу , допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема , пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено , що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Матеріалами справи встановлено , що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 24.04.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 16.08.2012 було розірвано. Рішення набрало законної сили 30.08.2012. (а.с. 6) У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини записані відповідач по справі [PERSON] та позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 7) Згідно довідки про склад сім`ї від 05.01.2023 № 18-01-09/9, виданої виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, та довідки старости старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради Курило С. № 18-01-09/8 від 05.01.2023, позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає у будинку, розташованому по [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] (а.с. 8, 9) З акту встановлення факту сумісного проживання від 05.01.2023, підписаного комісією у складі старости Каплунівського старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради Курило С.В., діловода Краснокутської селищної ради [PERSON], сусідів [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що [PERSON] проживає разом зі своєю дружиною [PERSON] як сім?я, разом виховують та піклуються про трьох дітей, які перебувають на їх утриманні: дочок [PERSON] та [PERSON] , а також сина [PERSON] (а.с. 11) Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 05.01.2023 та 10.05.2023, складених старостою старостинського округу [PERSON] , затверджених депутатом Краснокутської селищної ради [PERSON] , [PERSON] зареєстрована та проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [INFO] , сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] , в приватному будинку, який був куплений в шлюбі разом зі своїм чоловіком [PERSON] , в [ADDRESS] . Будинок 1985 року побудови. Газифікований, електрофікований, в будинку також є пічне опалення та вода. Будинок має чотири житлові кімнати, кухню, ігрову кімнату, санвузол сумісний з ванною кімнатою. Старша донька [PERSON] має свою власну кімнату в якій знаходиться робоче учнівське місце, диван для відпочинку, шухляда для речей. [PERSON] навчається в 10 класі Козіївського ліцею. Малолітні дочка [PERSON] та син [PERSON] мають свою дитячу кімнату, яка також обладнана спальними місцями та робочим учнівським місцем. Всі малолітні діти знаходяться на утриманні своїх батьків [PERSON] та [PERSON] .. Забезпечені всім необхідним для навчання та проведення дозвілля вдома. [PERSON] , який являється біологічним батьком [PERSON] , на протязі багатьох років фактично не приділяє ніякої батьківської уваги до дочки. (а.с. 10,44) Згідно довідки Козіївського ліцею Краснокутської селищної ради № 01-13/01 від 04.01.2023, [PERSON] навчається в 10 класі Козіївського ліцею. (а.с. 12) З характеристики директора Козіївського ліцею Краснокутської селищної ради Педана Ю. та класного керівника Величка О., виданої на ім?я [PERSON] , вбачається, що [PERSON] навчається в Козіївському ліцеї з 01.09.2022. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна та уважна учениця. Має хороший фізичний та розумовий розвиток, хороший рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Учениця надає перевагу точним наукам, має широкий кругозір, любить читати. [PERSON] вміє висловлювати власну думку та відстоювати її. До виконань громадських доручень ставиться дбайливо та відповідально. [PERSON] має добру зорову та слухову пам`ять, уважна, швидко запам`ятовує навчальний матеріал і легко його відтворює. Виявляє логічне мислення. Організована, спокійна, врівноважена та товариська. Дівчинка не схильна до протиправної поведінки. Мати дитини [PERSON] та її чоловік [PERSON] приділяють належну увагу чоловіку. (а.с. 13) Відповідно до характеристики директора Каплунівської гімназії Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області [PERSON] , [PERSON] навчалася в Каплунівській гімназії з 1 класу. [PERSON] під час навчання проявила себе як старанна, уважна, дисциплінована учениця. Вона має стійку пам`ять, уважна під час уроків, старанно виявляє інтерес до уроків української мови та літератури, історії, музичного та образотворчого мистецтва, фізичної культури. Любить співати, малювати, танцювати. Дівчинка активна та добра, спілкується з усіма дітьми. Активна в іграх, суспільно-корисній роботі та культурно-масових заходах, що проходять у школі та будинку культури. Поважно ставиться до дорослих та товаришів. [PERSON] має все необхідне для життя і навчання в школі, забезпечена необхідними гаджетами для дистанційного навчання. Дитина забезпечена комфортними умовами проживання, має окрему кімнату для навчання. Забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону, предметами особистої гігієни. Атмосфера в сім`ї, де проживає дитина, доброзичлива, тепла. Мати та її чоловік [PERSON] дуже відповідально ставляться до виховання дитини, завжди приділяють належну увагу її здоров`ю та постійно цікавляться успіхами та поведінкою [PERSON] в школі. Дитина завжди готова до уроків та виконує всі завдання.Протягом навчання дитини в гімназії її батько [PERSON] жодного разу не відвідував школу, не цікавився успіхами дитини та не займався її вихованням. Не виходив на зв`язок з вчителями та класним керівником, не відвідував класних та загальношкільних батьківських зборів. (а.с.43 ) Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків , а також інших документів , які стосуються справи. Згідно висновку органу опіки і піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 01.05.2023, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] (а.с.46-47 ) Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивачки [PERSON] з 2015 року і підтвердила, що вихованням та утриманням неповнолітньої [PERSON] займається позивач та її чоловік [PERSON] .. Батько дівчинки, відповідач по справі, її долею не цікавиться, до дитини не приїжджає, з дитиною його жодного разу вона не бачила . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є старостою Каплунівського старостинського округу апарату Краснокутської селищної ради. На території старостинського округу проживає сім?я [PERSON] , яка самостійно виховує дочку від першого шлюбу - [PERSON] . Відповідач в селі не проживає , з 2010 року вона його не бачила . Зі слів позивачки , їй відомо, що батько неповнолітньої дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків. При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд вра\-ховує висновки щодо застосування від\-повідних норм права, викладені в поста\-новах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). В Постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 203/3505/19 зазначено : Відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батьків / одного з батьків батьківських прав. Також в постанові Верховного Суду від 8 грудня 2021 року у справі № 311/563/20 вказано : Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Позивачкою надані суду безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення від виховання дочки. Судом встановлено , що [PERSON] долею дочки не цікавиться, бажання бачитися та спілкуватися з нею не виявляє, не займається її фізичним та духовним розвитком, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, тому з метою дотримання найкращих інтересів дитини, відповідача належить позбавити батьківських прав. При цьому , суд роз`яснює відповідачу , що позбавлення батьківських прав , не позбавляє його права спілкуватися з дочкою, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд вважає , що позов [PERSON] законний , обгрунтований , підтверджений належними , достовірними та допустимим доказами і підлягає задоволенню , а відповідач позбавленню батьківських прав. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що підтверджено квитанцією про сплату, який, з урахування вищевикладеного, підлягає стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved