Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Вказаний шлюб між сторонами розірвано рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 08.09.2011 року, яке набрало законної сили. Позивач зазначає, що відповідач практично з часу народження сина ним не цікавиться, не бере участі у його вихованні, ні усно, ні письмово із сином не спілкується, не вітає його із жодними святами, включаючи день народження, протягом 12 років дитина свого батька бачила кілька разів. Крім того відповідач жодного разу не відвідував навчальні заклади, в яких навчається дитина. За таких обставин позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Лани Галицького (тепер- Івано-Франківського) району Івано-Франківської області, останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 13.07.2022 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 11.08.2022 залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради (вул. Грушевського, буд. 21, м. Івано-Франківськ, 76004) Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.10.2022 року залучено Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, яка розташована за адресою: 02094, м. Київ, бульвар Праці, 1/1, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 16 червня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 02 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за даним позовом до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач у судове засідання не прибула, однак її представником попередньо подана до суду заява про розгляд справи без участі сторонни позивача, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просили позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення повісток та розміщення оголошення на сайті суду, що відповідно до вимог процесуального закону вважається належним способом повідомлення сторони у справі. Відзиву на позов до суду не надходило. Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до суду не прибув, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника (а.с. 44) . Представник Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не прибув , протее направив на адре суду заяву про розгляд справи у відсутності представника та присила прийняти рішення в інтересах дитину беручи до уваги висновку органу опіки та піклування від 17.01.2023 №103/386/41/3, який міститься в матеріалах справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Із змісту позовної заяви вбачається, що 28 серпня 2009 року сторонами зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стангу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №130. Від спідного подружнього життя [INFO] народився син - [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (повторно) Серія [NUMBER] від 13.09.2016року (а.с. 10). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 08.09.2011 шлюб між сторонами розірвано ( а.с.9). В матеріалах справи міститься інформаційна довідка видана Дошкільним навчальним закладом №244 (адреса: м.Київ, вул.Червоноткацька, 17-а) від 18.02.2016 року №213 відповідно до змісту якої [PERSON] за період з 01.09.2012 року по день видачі довідки не брав участі у виховних заходах цього закладу, жодного разу не приводив туди свого сина [PERSON] та не забирав його додому, не звертався із жодними питаннями та ніколи не телефонував в цей заклад (а.с.11). Про продовження існування вказаних обставин щодо негативної поведінки відповідача відносно дитини підтверджує довідка аналогічного змісту, видана цим же дошкільним навчальним закладом 01.06.2016 року за №191 (а.с.12). Даними довідок №23 та №26/02-22, виданих 04.03.2019 року та 25.04.2022 року відповідно Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №148 імені Івана Багряного з поглибленим вивченням української мови та літератури м.Києва (м.Київ, вул.Будівельників, 37), стверджуються ті обставини, які свідчать про подальше і повне ігнорування відповідачем своїми обов`язкам щодо участі у вихованні нашого сина. Так, в цій довідці зазначено, що з часу навчання вказаної дитини (станом на 25.04.2022 року є учнем 6-А класу) його батько жодного разу не спілкувався з класним керівником чи іншими педагогами, не цікавився навчальними досягненнями свого сина. Батьківські збори за весь час навчання сина сторін в цьому закладі відвідує та цікавиться навчанням дитини виключно мати дитини (а.с.14,16). 19.01.2023 представником Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації направлено на адресу суду висновок 17.01.2023 №103/386/41/3 відповідно до змісту якого Орнан опіки та піклування вважє за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини (а.с. 58-59). Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі статтею 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися в т.ч. один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Сторона позивача доводила підстави для позбавлення батьківських прав на підставі п.2 даної статті, як ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Вивчаючи питання доцільності позбавлення батьківських прав, що є предметом розгляду даної цивільної справи, ООП надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготови до самостійного життя тривалий проміжок часу, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим, таким, що відповідає інтересам дитини та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 992,40грн. судового збору на користь позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved