Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

20 лютого 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на його користь: аліменти на її утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у розмірі частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до закінчення навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, але не більше як до досягнення дитиною 23 років; кошти (аліменти) на утримання дочки за минулий час, а саме, за період з 12 квітня 2021 року до дати пред`явлення позову до суду у розмірі частки від отриманих за цей період доходів у сумі 110 811,65 грн. В обґрунтування позову вказує на те, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] . Мати та батько позивача однією сім`єю не проживають, позивач проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач добровільно не надавав матеріальну допомогу на її утримання, у зв`язку з чим мати позивача була вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року у справі № 200/15394/18 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . До повноліття [PERSON] [INFO] з відповідача по справі стягувались аліменти на її утримання. У серпні 2020 року позивач вступила до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ IV рівня акредитації, зарахована на денну форму навчання за державним замовленням (за рахунок коштів державного бюджету) на факультет підготовки фахівців до органів досудового розслідування. Термін навчання з 19 серпня 2020 року по 04 липня 2024 року, на теперішній час позивач навчається на 3 курсі денного відділення. Щомісячний дохід позивача становить від 208,00 грн. до 245,00 грн., однак існувати на такі кошти неможливо. 11 квітня 2021 року позивач досягла повноліття, однак продовжує навчання в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ. Відповідач має постійне місце роботи працює викладачем фізичного виховання Дніпровського державного коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури та отримує стабільний дохід, розмір якого за 2021 рік становив 263\~966,93 грн., за 2022 рік 284\~075,54 грн. Отже, вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання позивача. Вважає, що належним та достатнім розміром стягнення аліментів буде частина заробітку (доходу) відповідача. На теперішній час позивача утримує виключно мати. Місячні витрати [PERSON] на утримання позивача становлять приблизно 10\~500,00 грн. Після досягнення позивачем повноліття відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача не надавав, а тому вважає, що має право на стягнення з відповідача на користь позивача аліментів за пріор з 12 квітня 2021 року по січень 2023 року у загальному розмірі 110\~811,65 грн., що є частиною від заробітку відповідача за вказаний період. Позивач зверталась до відповідача з проханням надавати їй матеріальну допомогу на час її навчання, однак відповідач її звернення залишив поза увагою. Враховуючи викладене, позивач звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є дочкою відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська 10 червня 2003 року, актовий запис № 593 (а.с. 11), а також свідоцтвом про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданим 10 червня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 75 (а.с. 10). Матір`ю позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2021 року по справі № 200/15394/18 було частково задоволено позовну заяву [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 20 вересня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, за минулий час, починаючи з 20 вересня 2015 року до 19 вересня 2018 року. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, у зв`язку з чим стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки було припинено. При цьому, згідно довідки № 171 від 06 лютого 2023 року, виданої Відділом кадрового забезпечення Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, вбачається, що курсант рядовий поліції [PERSON] у 2020 року була зарахована на денну форму навчання за державним замовленням (за рахунок коштів державного бюджету) на факультет підготовки фахівців для органів досудового розслідування Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ та в теперішній час навчається на 3 курсі (наказ про зарахування від 19 серпня 2020 року № 139 о/с), термін закінчення навчання 04 липня 2024 року (а.с. 18). У зв`язку з цим, 20 лютого 2023 року позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання як повнолітньої дочки,\~яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а відповідач не приймає участі у витратах на утримання дочки. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні\~дочка,\~син продовжують\~навчання і\~у зв`язку\~з цим\~потребують матеріальної\~допомоги,\~батьки зобов`язані\~утримувати їх\~до досягнення\~двадцяти трьох\~років за\~умови,\~що вони\~можуть надавати\~матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року,\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що [PERSON] ,\~ [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] навчається на денній формі навчання за державним замовленням, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. З довідки про доходи № 54 від 07 лютого 2023 року, виданої Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ, вбачається, що загальна сума доходу [PERSON] за період з вересня 2020 року по січень 2023 року склала всього 52\~019,18 грн. (а.с. 21). Враховуючи, що відповідач перебуває у працездатному віці, суд вважає, що\~він спроможний\~надавати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. З довідок про доходи від 08 лютого 2023 року, виданих Дніпровським фаховим коледжем будівельно-монтажних технологій та архітектури, вбачається, що відповідач [PERSON] працює у Дніпровському фаховому коледжі будівельно-монтажних технологій та архітектури на посаді викладача фізичного виховання, за 2021 рік йому нарахована заробітна плата у загальному розмірі 263\~966,93 грн., за 2022 рік 284\~075,54 грн., за січень 2023 року 19\~535,17 грн. (а.с. 23, 24, 25). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивач у позовній заяві просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. При цьому, статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, позивачем не доведено, що відповідач має можливість та спроможний сплачувати аліменти на її утримання у розмірі заявленому позивачем до стягнення 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач дійсно має можливість та спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки - [PERSON] у розмірі заявленому до стягнення 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Отже, оскільки батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дитину усім необхідним, враховуючи, що для навчання позивача необхідно нести витрати на оплату вартості навчання, проїзд до навчального закладу, канцелярські товари, харчування та інше, а також враховуючи, що навчання позивача відбувається за денною формою навчання та на контрактній основі, суд вважає, що об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів буде 1/5 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Відповідно до\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи наведене\~та приймаючи\~до уваги\~той факт,\~що кожен\~з батьків\~повинен виконувати\~свій обов`язок\~з утримання\~дитини належним\~чином та\~у рівній\~мірі нести\~витрати на\~дитину,\~дослідивши та\~оцінивши наявні\~у справі\~докази, суд\~приходить до\~висновку,\~що з\~відповідача на\~користь позивача\~слід стягнути\~аліменти на\~її утримання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2023 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] , що на думку суду буде об`єктивним,\~необхідним,\~достатнім та\~справедливим розміром\~стягнення аліментів\~з урахуванням\~встановлених обставин\~у справі,\~а отже\~позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно\~ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів за минулий час, а саме за період з 12 квітня 2021 року до дати пред`явлення позову до суду у розмірі 110 811,65 грн. суд виходить з наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Разом з цим, у частині 2 статті 191 СК України закріплено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, частиною 2 статті 191 СК України закріплено можливість стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час. Однак, умовами стягнення аліментів за минулий час є обов`язкове доведення позивачем, що: 1) позивач дійсно вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, свідомим невиконанням своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Однак,\~позивачем не\~доведено,\~що вона\~дійсно у\~період з\~12\~квітня 2021\~року до\~дати пред`явлення\~до суду\~даного позову,\~тобто до\~20\~лютого 2023\~року,\~вживала заходів\~щодо одержання\~з відповідача\~аліментів на\~навчання,\~як не\~надано і\~будь-яких\~доказів що позивач у період з 12 квітня 2021 року до 20 лютого 2023 року не могла одержати аліменти з відповідача саме у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати таких аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Позивач не надала доказів, що у період з 12 квітня 2021 року по 20 лютого 2023 року відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, зокрема, ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на період навчання, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагував на направлені йому листи, у випадку якби листи були ним отримані. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За відсутності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що позивач у період з 12\~квітня 2021\~року до\~20\~лютого 2023\~року вживала\~заходів щодо\~одержання з\~відповідача аліментів\~на навчання,\~а відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати таких аліментів, вимоги\~позивача про\~стягнення аліментів\~за минулий\~час є необґрунтованими. Таким чином, оскільки позивачем під час розгляду справи не доведено, що вона вживала заходів щодо одержання\~з відповідача\~аліментів на\~період навчання\~та матеріали\~справи не\~містять належних,\~допустимих,\~достовірних та\~достатніх доказів\~того,\~що відповідач вчиняв дії щодо ухилення від сплати аліментів, наслідком яких стало те, що позивач не могла одержати аліменти у період з 12 квітня 2021 року до 20 лютого 2023 року, з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] на\~користь [PERSON] аліментів за минулий час, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги про стягнення\~аліментів на\~повнолітню дочку,\~яка продовжує\~навчання, задоволенні частково, а позивача при подачі позову було звільнено від сплати судового збору за цим позовними вимогами, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~073,60\~грн. Крім того, згідно з ч. 7 ст. 141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів за минулий час судом відмовлено та при зверненні до суду з даним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то судові витрати в цій частині компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 80, 81, 181, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial