Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що в період з 23.04.2010 по 09.04.2012 вона перебувала з відповідачем у шлюбі. В якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 09.04.2012 року шлюб був розірваний. Відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими правами та у нього відсутнє бажання виконувати обов`язки по вихованню дитини. [PERSON] остаточно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, зокрема, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться дитиною та її здоров`ям, не спілкується, жодної участі у житті дитини не приймає. Всі питання щодо виховання дитини вирішується нею самостійно та без якої підтримки з боку біологічного батька. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина, проте він аліментів не сплачує у зв`язку з чим утворилася заборгованість зв сплати аліментів на загальну суму 45285 грн., яка й надалі не сплачується. Зі свого боку вона ніколи не перешкоджала та не забороняла [PERSON] відвідувати та приймати участь у житті та вихованні сина, але він не виявляє інтересу та особисто не спілкується з дитиною у обсязі, необхідному для сприйняття його саме у якості батька, не відвідував батьківські збори, станом навчання сина не цікавиться. На підставі викладеного, позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] .. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 18.01.2023 року було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання. 07.02.2023 року від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області надійшли пояснення щодо позову, в яких він вказує, що питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кролевецької міської ради 29.09.2022 року. Рішенням Кролевецького районного суду від 09.04.2012 року шлюб між громадянами розірвано, на утримання дитини на користь [PERSON] призначено стягнення аліментів, проте [PERSON] не сплачував кошти, не брав участь у вихованні та не цікавився її життям. Зі слів [PERSON] , після припинення відносин та спільного проживання, батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] , під час якого встановлено, що для виховання та розвитку дитини створені належні умови. За інформацією опорного закладу «Мутинський ліцей» Кролевецької міської ради [PERSON] приділяє належну увагу вихованню сина, натомість батько не приймає участі у ньому. Всі перелічені обставини вказують на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] був затверджений рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради від 20.10.2022 року №260. Враховуючи вищевикладене, виконавчий комітет Кролевецької міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований по [ADDRESS] , батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 15.02.2023 року було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , будучи неодноразово належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання жодного разу не з`явились та про причини неявки не повідомили. Відповідач також не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити, а також не заперечував проти розгляду справи за відсутності позивача [PERSON] та інших учасників справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справ, які не з`явились в судове засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про народження (а.с.9). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 09.04.2012 року розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , зареєстрований 23.04.2010 року виконавчим комітетом Козацької сільської ради Конотопського району Сумської області, актовий запис №3. Позивачці залишено шлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.4). 23.03.2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції Васильченко І.В. винесено постанову ВП [NUMBER] про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-466 виданого 18.03.2011 Конотопським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 250 грн. аліментів щомісячно на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). 09.06.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Гречкинської сільської ради Кролевецького району, актовий запис №01. Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.10). Із довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 27.09.2022 року, виданої Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), слідує, що згідно з матеріалами виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого 03.08.2016 року, про виконання виконавчого листа №2-466/44 Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20.12.2011 року про стягнення аліментів з [PERSON] , інн [NUMBER] , місце проживання с. Чернеча Слобода, Конотопського району на користь [PERSON] на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі по 250 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття починаючи стягнення з 27.01.2011 що пред`явлено до примусового виконання 03.08.2016 року, станом на 25.09.2022 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 33 місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 45285 грн. (а.с.14). З витягу з Єдиного реєстру боржників від 03.11.2022 вбачається, що в реєстрі наявна інформація стосовно боржника [PERSON] [INFO] про стягнення з останнього аліментів (а.с.12). Відповідно довідки-характеристики №16-10 від 28.10.2022 виданої старостою Мутинського старостинського округу Кролевецької міської ради на гр. [PERSON] , [INFO] , українка, зареєстрована та на даний час фактично проживає в [ADDRESS] . [PERSON] проживає в домогосподарстві свого батька [PERSON] , [INFO] разом зі своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти відвідують школу та дитячий садок в с. Мутин. Гр. [PERSON] характеризується з позитивної сторони, ввічлива, толерантна, піклується про дітей, допомагає батьку у ведені підсобного господарства. Від сусідів нарікань не було. Будь-якими іншими компрометуючими даними не володіє (а.с.15). Згідно характеристики №82 від 01.11.2022 р. виданої опорним закладом «Мутинський ліцей» Кролевецької міської ради [PERSON] навчається у ОЗ «Мутинський ліцей» з жовтня 2022 р. (але до 4 класу навчався у їхній школі). Зарекомендуй себе як дисциплінований, працелюбний учень. За цей період учень показав середній та достатній рівні знань з основних навчальних дисциплін. Має довільну зорову та слухову пам`ять. Добре запам`ятовує навчальний матеріал. Виявляє логічне, образне мислення. Має здібності до вивчення предметів художньо-естетичного циклу. На уроках уважний, але не завжди виконує домашні завдання, допомагає товаришам. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Скромний, товариський, врівноважений, дисциплінований. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Мати приділяє належну увагу вихованню сину. Тоді як батько не приймає участі у ньому (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст.2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України", оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 6 травня 2020 року у справі №753/2025/19, від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17, від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З аналізу вказаних правових норм слідує, що при складенні письмового висновку щодо розв`язання спору саме на орган опіки та піклування покладається обов`язок по збиранню відомостей, одержаних на підставі документів, які стосуються справи, та у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні. Рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області № 260 від 20.10.2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Згідно вказаного висновку на [PERSON] не сплачував кошти утримання дитини на користь [PERSON] призначених до стягнення аліментів, не брав участі у вихованні та не цікавився її життям. Зі слів [PERSON] , після припинення відносин та спільного проживання, батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Працівниками служби у заправах дітей виконавчого комітету Кролевецької міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, для виховання та розвитку дитини створені належні умови (а.с.18). Однак, як вбачається з вказаного висновку органу опіки та піклування, мотивувальна частина якого фактично складається з одного аркуша, ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків органом опіки та піклування встановлено лише на підставі наявності в нього заборгованості по аліментах та зі слів самої позивачки. Будь-які інші дані про встановлення органом опіки та піклування відомостей, які свідчать про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків щодо його малолітнього сина, зокрема, що він не приймає участь у вихованні дитини та не спілкується з нею протягом тривалого часу, у висновку відсутні. За наведеного, суд вважає висновок органу опіки та піклування Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області від 20.10.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , необґрунтованим та таким, що складений формально без належного з`ясування обставин, які мають значення для розв`язання спору. Надана позивачем характеристика №82 від 01.11.2022 року, видана опорним закладом «Мутинський ліцей» Кролевецької міської ради також не свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, оскільки з неї слідує, що малолітній [PERSON] навчається у вказаному закладі лише з жовтня 2022 року, в той час як позов у даній справі подано до суду 23.11.2022 року. Крім того, із вказаної характеристики взагалі не зрозуміло на підставі яких даних закладом освіти встановлено, що батько не приймає участі саме у вихованні дитини та в чому це проявляється. Жодних інших належних та достатніх доказів того, що відповідач протягом тривалого часу не приймає участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не цікавиться його навчанням та здоров`ям, [PERSON] та її представником суду не надано. Сама по собі наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів не може бути підставою для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] свідомо та тривало нехтує своїми батьківськими обов`язками, не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав, в зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed