Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в 2005 році з відповідачем перебував у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у відповідача народився син, батьком якого в свідоцтві про народження вказаний [PERSON] , з яким відповідач зареєструвала шлюб 01 березня 2008 року. Вважає себе батьком дитини, про вагітність відповідача та народження нею сина він знав, але мав сумніви з приводу cвого батьківства. Просить визнати його біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести відповідні записи в свідоцтво про народження дитини, вказав його батьком, а також змінити прізвище дитині на « [PERSON] », а по батькові на « [PERSON] ». Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась судом своєчасно, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи без участі відповідача. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень щодо позову не надав. Представник третьої особи відділу ДРАЦС в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень щодо позову не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 09 листопада 2022 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 14 березня 2023 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. Дослідив матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 01 березня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.13). Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.14). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із ст.128 Сімейного кодексу України, де зазначено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.2 ст.125 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Сімейного Кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved