Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Литвинюк Ярослав Валерійович в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.04.2021 [PERSON] подав заявку №10003632042 на отримання кредиту (ID заявки 3632042). 23.04.2021 на адресу відповідача був направлений унікальний ідентифікатор 98203, що є аналогом електронного цифрового підпису, який він ввів та тим самим підтвердив прийняття умов кредитного договору №10003632042 від 23.04.2021. Таким чином, з [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №10003632042 від 23.04.2021, за умовами якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку № [NUMBER] в сумі 9000 грн. строком на 14 днів. Проте відповідач свої зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 06.02.2023 становить 29223 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 9000 грн., заборгованість за відсотками - 20223 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором №10003632042 від 23.04.2021 в розмірі 29223 грн. та судові витрати, розглянути справу без участі представника. 23.02.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог. Своїм правом на подачу відзиву не скористався. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 23.04.2021 [PERSON] подав заявку №10003632042 на отримання кредиту в розмірі 9000 грн., проценти за користування в день 1,14%, строк виплати 07.05.2021. 23.04.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест фінанс» був укладений договір про надання споживчого кредиту №10003632042 від 23.04.2021, за умовами якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 9000 грн. під 2,14 % в день строком на 14 днів. 05.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №556/ФК-22, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги зазначені в реєстрі, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, за що сплатило суму фінансування. Відповідно до витягу з реєстру прав миоги (додатку 1) до вказаного договору ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло право вимоги зокрема відносно [PERSON] за договором №100036322042 на загальну суму заборгованості у розмірі 29223 грн. Згідно з розрахунком позивача загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №10003632042 від 23.04.2021 станом на 06.02.2023 становить 29223 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 9000 грн., заборгованість за відсотками - 20223 грн. Частиною 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконав зобов`язання за договором №10003632042 від 23.04.2021, що призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 29223 грн. При цьому суд враховує визнання позову відповідачем, яке приймається судом, оскільки не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно зі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 1342 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 1342 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Outcome: approved