Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на його користь 42148,43 грн. витрат з оплати житлово-комунальних послуг, інфляційні втрати в розмірі 141032,19 грн., 3% річних в розмірі 16403,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Окрім нього, співвласником даної кватири є відповідач [PERSON] . Однак відповідач жодним чином не брала та не бере участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, комунальних послуг та зборів. За період з 14.12.2009 по дату звернення в суд з даним позовом саме він сплачував всі комунальні послуги. Попри те, що він являється пенсіонером, особою з інвалідністю ІІ групи, весь тягар по утриманню вказаної квартири лежить на ньому. Оскільки відповідач є співвласником спірної квартири, відтак відповідно до закону зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ним за період з 14.09.2009 по дату звернення з даним позовом сплачено 84296,86 грн. за надані комунальні послуги. Відтак, вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню половина від сплачених ним коштів за житлово-комунальні послуги, а саме 42148,43 грн. Крім того, з відповідача на його користь підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 14.12.2009 по 01.12.2022 в розмірі 141032,19 грн., а також 3% річних за вказаний період в розмірі 16403,00 грн. Просить позов задоволити. Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу також копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів (за місцем реєстрації). Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.13 Конституції України та ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст.322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, співвласники майна, в даному випадку спірної квартири в силу вимог статей 322, 360 ЦК України зобов`язанні утримувати майно, що їм належить, та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі № 712/10644/16. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч.4 ст. 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц та у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] виданого 06.02.1996 Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на лежить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім`ї позивачу [PERSON] , відповідачу [PERSON] . Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.02.2016, яке набрало законної сили 11.04.2016 позов [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у приватній спільній сумісній власності задоволено, визначено, що [PERSON] , померлій [INFO] належала 1/3 частка у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] ; визначено за [PERSON] 1/3 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки №330368152 з Державного реєстру речових прав позивач [PERSON] 25.04.2016 отримав свідоцтво про право на спадщину серії та номер 2-435, а 20.06.2018 речове право останнього припинено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав №330358623, [PERSON] належить на праві власності 1/3 частки квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування. Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що 1/3 частки квартири [ADDRESS] на праві власності належить позивачу, 1/3 частки вказаної квартири належить [PERSON] , та відповідно 1/3 частки спірної квартири належить відповідачу. За таких обставин, сума нарахованої оплати за житлово-комунальні послуги, надані обслуговуючими організаціями, має бути розділена між співвласниками квартири відповідно до їх часток у праві власності на квартиру, а саме по 1/3 кожному. Звертаючись до суду із заявленим позовом, позивач вказує на те, що відповідачем не виконується обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг та утриманні спірної квартири. Згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Комфорт» №228 від 01.11.2022, позивачем [PERSON] оплачено за період з 01.06.2021 по 31.10.2022 за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] 6141,92 грн. Зі змісту листів ЛКП «Львівводоканал» №ДВ-12973 від 01.11.2022, ЛКП «Хуторівка» №375 від 03.11.2022, ПрАТ «Львівобленерго» №151-07-5282 від 03.11.2022, ЛМКП «Львівтеплоенерго» №08-9736 від 18.11.2022 вбачається, що дані юридичні особи не можуть надати інформацію щодо того, хто саме проводив оплату за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі. Жодних інших доказів, зокрема квитанцій, які б підтверджували оплату саме позивачем житлово-комунальних послуг суду не надано. Відповідно до ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України перебачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем належними доказами підтверджено лише факт того, що ним здійснено оплату за житлово-комунальні послуги надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Управлінська компанія «Комфорт» за період з 01.06.2021 по 31.10.2022 у розмірі 6141,92 грн. З врахуванням наведеного вище, суд приходить до висновку, що в силу положень передбачених ст.360 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2047,31 грн. витрат з оплати житлово-комунальних послуг (6141,92 грн (розмір оплачених та підтверджених позивачем житлово-комунальних послуг) / 1/3 (розмір частки відповідача у спірній квартирі). В задоволенні стягнення решти витрат з оплати житлово-комунальних послуг слід відмовити. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь інфляційні втрати, а також 3% річних. Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивачем фактично в період з 01.07.2021 по 31.10.2022 здійснювалась оплата житлово-комунальних послуг по квартирі за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку про підставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача за період з 01.08.2021 по 30.11.2022 3% річних у розмірі 49,29 грн. та інфляційних втрат в розмірі 397,80 грн. У відповідності до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлюються у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, при зверненні з даним позовом позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1996,20 грн. Однак, позивач при зверненні до суду з даним позовом звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, зважаючи на те, що позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 24,95 грн.

Outcome: partial