Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У грудні 2022 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ОТП Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до банку, 18.04.2019 року між сторонами було укладено кредитний договір № 2023594097, на підставі якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 99 500 грн 00 коп., що підтверджується заявою на видачу готівки № D03T02E98D від 18.04.2019 року. За користування кредитними коштами, відповідач мав сплачувати проценти згідно графіку платежів. Відповідач кредитні кошти не повертає. Банк просив стягнути з відповідача кредитні кошти та відсотки в розмірі 78 604 грн 17 коп.. Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука від 17.01.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 16.03.2023 року задоволено заяву представника відповідача [PERSON] , поновлено відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву Акціонерного товариства «ОТП Банк» про стягнення заборгованості; визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позову суду не направив. Представник відповідача [PERSON] 16.03.2023 року звернувся до суду із заявою про продовження строку на подання відзиву. У наданий ухвалою суду від 16.03.2023 року судом строк, відповідач відзив на позов суду не направив. 03.05.2023 року представник [PERSON] направив суду пояснення, в яких просив у позові відмовити у позові з тих підстав, що позивач не надав належних доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та їх суми. Окрім того, відповідач вважав, що позивач пропустив строк позовної давності та просив застосувати наслідки пропуску строку. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: 18.04.2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» до [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023594097 (а.с. 9). Згідно умов договору банк надає [PERSON] в кредит грошові кошти в розмірі 99 500 грн 00 коп. на строк 60 місяців до 18.04.2024 року зі сплатою процентів на користування кредитними коштами в розмірі 116 515 грн 91 коп. Банк умови договору виконав, кошти відповідачу надав, що підтверджується заявою на видачу готівки № D03T02E98D від 18.04.2019 року (а.с. 12). Згідно графіку платежів, [PERSON] мав сплачувати щомісячно грошові кошти в розмірі 4 446 грн 75 коп. (з 20.05.2019 року по 18.03.2024 року) та останній платіж в розмірі 4 402 грн 66 коп. - 18.04.2024 року. [PERSON] умови кредитного договору не виконує, кошти не повертає. 30.09.2022 року банк направив на адресу відповідача досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с. 34-35). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 22.09.2022 року становить 78 604 грн 17 коп., з яких: - 56 374 грн 21 коп. - заборгованість за тілом кредиту; - 14 530 грн 73 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; - 7 699 грн 23 коп. - заборгованість за комісією за РО. Вирішуючи спір, суд виходить за наступного: Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно роздруківки заборгованості за кредитним договором (а.с. 8) відповідач [PERSON] у період з 19.04.2019 року по 19.09.2022 року частково погашав кредит та відсотки. Згідно з ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів на спростування викладених позивачем обставин. У письмових поясненнях [PERSON] не заперечив сам факт укладення кредитного договору та не надав доказів вчасної сплати тіла та процентів відповідно до умов договору. Факт видачі кредитних коштів у сумі 99 500 грн 00 коп. банк підтвердив заявою про видачу готівки від 18.04.2019 року (а.с. 12). Немає також підстав, щоб вважати пропущеним строк позовної давності у справі. Кредитний договір укладено між сторонами 18.04.2019 року на строк до 18.04.2024 року; про строчка виникла у листопаді 2020 року. Відповідно до ст. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 року за № 211 з 12.03.2020 року на всій території України установлено карантин, дія якого у подальшому неодноразово продовжувалася. В даний час карантин продовжується (постанова Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» від 25.04.2023 року за № 383). Ураховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 2 481 грн 00 коп. На підставі викладеного, відповідно до ст. 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved