Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Мегапромекологія" про стягнення заборгованості по заробітній платі. Після витребування судом доказів по справі позивачем подано уточнюючу позовну заяву, яку обґрунтовує тим, що у період з 24 червня 2019 року по 01 червня 2022 року він, [PERSON] , знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Мегапромекологія». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці серія [NUMBER] . Під час знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього, з грудня місяця 2021 року по день звільнення (01.06.2022 року) йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата. 01 червня 2022 року він був звільнений за згодою сторін згідно 36 КЗпП України. Розрахунку при звільненні з ним проведено не було. 18 жовтня 2022 року, на адресу Відповідача, ним було направлено лист з проханням виплатити всі належні суми та компенсації та надати довідку про заборгованість по заробітній платі. 25 жовтня 2022 року даний лист було отримано, що підтверджується інформацією з сайту Укрпошти. Але жодної відповіді надано не було. З вини відповідача він не отримав свою заробітну плату за період з 01.12.2021 року по 01.06.2022 року. Невиплачену заробітну плату, необхідно стягнути з відповідача. У наданій відповідачем довідці про заборгованість вбачається, що за березень, квітень, травень 2022 року заробітна плата йому не нараховувалась, при цьому відповідач посилається на воєнний стан та припинення з ним трудових відносин. З такими доводами відповідача погодитися не можна, оскільки припинення трудових відносин регулюється нормами КЗпП України, які відповідачем дотримані не були. Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" передбачено призупинення трудових відносин. Так, ст.13 вказаного закону, Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. У даному випадку відповідач не припиняв та не призупиняв з ним трудові відносини, а звільнений з займаної посади він був тільки 01.06.2022 року, що підтверджується записом в трудовій книжці. А тому з відповідача потрібно також стягнути середній заробіток за березень, квітень, травень 2022 року із розрахунку середнього заробітку за останні 2 місяці, а саме: 14161,49+10682,72=24844,21 грн./41 р.д. (січень - 21 день, лютий - 20 днів)=605,95 грн.*66 днів (березень - 23 дні; квітень - 21 день, травень - 22 дні)= 39992,70 грн. Враховуючи викладене та довідку про розмір заборгованості за період з грудня 2021 року по 01 червня 2022 року з відповідача необхідно стягнути 38524,36 грн. +39992,70 грн (за березень, квітень, травень 2022 року)=78517,06 грн. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що відповідно до Довідки Товариства від 13.01.2023р. № МПЕ00000001 загальна заборгованість Відповідача перед Позивачем по заробітній платі становить 38 524,37 грн., а відповідно до розрахунку при звільненні У°МПЕ00000018 від 01.06.2022р. компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за період з 01.06.20221р. по 31.05.2022р. за 34 календарних днів становить 16 071,80 грн. (копії вищезазначених документів додаються). Таким чином, загальна заборгованість по заробітній платі перед Позивачем становить 38 524,37 грн., заборгованість з компенсації невикористаних днів щорічної відпустки становить - 16 071,80 грн., та загалом Товариство визнає\~наявність документально\~підтвердженої заборгованості\~на користь\~Позивача в\~загальній сумі\~до сплати\~-\~54\~596,17\~грн. 24.03.2022р. керівництвом ТОВ «МЕГАПРОМЕКОЛОГІЯ» у зв`язку з неможливістю без ризиків для життя та здоров`я працівників підприємства продовжувати господарську діяльність, прийнято рішення про припинення трудових відносин з працівниками Товариства. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута справи що виникають з трудових відносин. Ухвалою суду від 09 січня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити врахувавши часткову виплату, яку було здійснено відповідачем у добровільному порядку. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що підприємство повністю розрахувалося з відповідачем на момент розгляду справи. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст.\~124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Нормами ст. 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін. Відповідно до ст.\~6 Європейської конвенції\~з прав\~людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Статтею 5\~ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами статей 12, 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Судом встановлено, що у період з 24 червня 2019 року по 01 червня 2022 року [PERSON] , знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Мегапромекологія». Зазначене підтверджується записами у трудовій книжці серія [NUMBER] . Під час знаходження у трудових правовідносинах з Відповідачем, з боку останнього, з грудня місяця 2021 року по день звільнення (01.06.2022 року) йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата. 01 червня 2022 року він був звільнений за згодою сторін згідно 36 КЗпП України. Розрахунку при звільненні з ним проведено не було. 18 жовтня 2022 року, на адресу Відповідача, ним було направлено лист з проханням виплатити всі належні суми та компенсації та надати довідку про заборгованість по заробітній платі. 25 жовтня 2022 року даний лист було отримано, що підтверджується інформацією з сайту Укрпошти. Але жодної відповіді надано не було. З вини відповідача позивач не отримав свою заробітну плату за період з 01.12.2021 року по 01.06.2022 року. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів. Згідно з вимогами статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день його звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимог про розрахунки. Відповідно до приписів ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У наданій відповідачем довідці про заборгованість вбачається, що за березень, квітень, травень 2022 року заробітна плата позивачу не нараховувалась, при цьому відповідач посилається на воєнний стан та припинення з позивачем трудових відносин. З такими доводами відповідача можна погодитися частково, оскільки припинення трудових відносин регулюється нормами КЗпП України, які відповідачем дотримані не були. Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" передбачено призупинення трудових відносин. Так, ст.13 вказаного закону, Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Згідно наказу від 28 лютого 2022 року (а.с.58) співробітників підприємства з 01.03.2022 року по 23.03.2022 року відправлено у відпустку без збереження заробітної плати, про що позивач повідомлений під підпис, отже погодитись з посиланням позивача про те, що він не був належним чином повідомлений не є дійсністю. Отже нарахуванню заробітної плати за березень 2022 року підлягає 6 робочих дні. Посилання представника відповідача на те, що у квітні та травні 2022 року також були зупинені трудові відносини з позивачем, про що він повідомлявся у телефонному режимі, суд не бере до уваги, оскільки належних доказів про зупинення трудових відносин у даний період суду не надано. Отже у даному випадку відповідач не припиняв та не призупиняв з позивачем трудових відносин, звільнений з займаної посади він був 01.06.2022 року, що підтверджується записом в трудовій книжці. А тому з відповідача потрібно стягнути середній заробіток за березень (6 днів), квітень, травень 2022 року із розрахунку середнього заробітку за останні 2 місяці, а саме: 14161,49+10682,72=24844,21 грн./41 р.д. (січень - 21 день, лютий - 20 днів)=605,95 грн.*49 днів (березень - 6 днів; квітень - 21 день, травень - 22 дні)= 29691,55 грн. Враховуючи викладене та довідку про розмір заборгованості за період з грудня 2021 року по 01 червня 2022 року з відповідача необхідно стягнути 38724,89 грн. +29691,55 грн (за березень, квітень, травень 2022 року)=68416,44 грн.. Оскільки відповідачем у добровільному порядку сплачено 54596,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням №359 (а.с.56), які позивач просить врахувати при винесенні рішення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 13820, 27 гривень (68416,44 грн.- 54596,17 грн. = 13820, 27). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Оскільки, позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved