Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 18.08.2020 позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу народилася дитина дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не заладилось та з моменту народження дочки вони фактично проживають окремо. Відповідач з часу залишення сім`ї припинив надавати будь-яку допомогу. Таким чином оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня (дати) народження дитини і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 17.02.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, також долучила до матеріалів справи довідку з копією висновку спеціаліста про те, що її дитина потребує лікування. Від відповідача [PERSON] через канцtлярію суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, при цьому зазначив, що позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновків про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що з 18.08.2020 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народилася дитина донька [PERSON] , [INFO] . Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Сімейне життя у сторін не ладиться і з січня 2022 року вони припинили спільне проживання. Між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання спільної неповнолітньої доньки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання своїх дітей в належному та необхідному розмірі не надає, хоча має таку можливість. Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично, так і духовно. Тому визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з нормами ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитини визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. З огляду на те, що відповідач не заперечував проти обраного позивачкою способу стягнення аліментів, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб стягнення аліментів у частці від заробітку. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов`язаний утримувати дитину та позовні вимоги визнав у повному обсязі, має можливіть сплачувати аліменти, суд доходить до висновку про задоволення вимог позивача, а саме стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні судом досліджено долучені позивачем довідку з копією висновку спеціаліста про стан здоров`я неповнолітньої доньки [PERSON] (а.с. 27-28), проте це не є підставою для стягнення аліментів з дати народження дитини, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України не є доказом того, що позивачка вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.\~ Тому вимога про стягнення аліментів з дня народження дитини задоволенню не підлягає в силу положень ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, відповідно до якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 20.01.2023. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved