Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач\~\~ [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Свій позов мотивує тим, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30.07.2015 року з нього, на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини його заробітку (доходу), щомісячно до його повноліття, тобто до [INFO] . Починаючи з липня 2015 року позивач сумлінно та без затримок сплачує аліменти на утримання свого сина [PERSON] . Після розірвання шлюбу з [PERSON] 05.09.2020 року одружився в друге. В новому шлюбі у нього народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Але незважаючи на факт народження дітей, він продовжував сплачувати аліменти у тому розмірі, що було встановлено судом. На теперішній час його життя змінилося, а з ним і обставини, які надають йому законне та моральне право звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, оскільки у нього на утриманні перебувають двоє дітей та дружина, які потребують досить значних фінансових витрат, а також на даний час з ним проживає його батько [PERSON] , [INFO] , який являється інвалідом ІІ ї групи та потребує фінансової допомоги. На підставі викладеного просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] та зменшити розмір аліментів з частки до 1/6 частки з всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання судовим рішенням законної сили і до повноліття сина. Відповідно до\~наказу \~Березівського районного\~суду Одеської\~області №\~8ОД\~від 01.05.2023\~року,\~постанови\~ Кабінету\~Міністрів України\~№211\~від 11.03.2020\~року «Про\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з відповідними змінами), Постанови КМУ №392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантинуз метою запобігання поширенню на території України гострої гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» ( з подальшими змінам) та відповідно до статті 29 Закону України\~Про захист населення від інфекційних хвороб\~з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлено з 12.03.2020 року до 30.06.2023 року на усій території України карантин.\~ Згідно з рекомендаціями МОЗ України громадянам серед інших заходів запропоновано залишатися вдома, тримати дистанцію, дбати про власну безпеку. Також указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 20.05.2023 р. В судове засідання 10.05.2023 року позивач не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити (а.с.27). Відповідач у судове засідання 10.05.2023 року також не з`явилася, одночасно від неї надійшла заява про слухання справи у її відсутності. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує (а.с.26). Представник третьої особи: ФЄС військова частина [NUMBER] у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час день та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення кореспонденції (а.с.25). Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надійшло. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст.\~247\~Цивільно-процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши письмові докази у справі, суд доходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено: «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову». Як вбачається з заяви відповідача від 02.05.2023 року, остання позов визнає та не заперечує проти його задоволення. \~ Разом з цим, суд вважає зазначити, що засадами сімейного законодавства України передбачений обов`язок батьків у матеріальних витратах дитини, незалежно від того, з ким із них дитина проживає. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 30.07.2015 року ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі - 1/4\~\~частки від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з\~\~16.01 2015 року і до досягнення\~\~дитиною повноліття (а. с 8-9). \~Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., «…батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини…». Довідкою №26, виданої 21.03.2023 року начальником ФЕС військової частини [NUMBER] вбачається, що [PERSON] на даний час проходить військову службу та отримує заробітну плату (а.с.13). Судом також встановлено, що позивач 05.09.2020 року одружився повторно, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.5) та від шлюбу народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] (а.с 6) та син [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Окрім цього, судом встановлено, що батько позивача являється інвалідом ІІ-ї групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААВ №649516 від 04.01.2023 року (а.с.12) та згідно довідки про склад сімї №153 від 22.03.2023 року також проживає з позивачем (а.с.14). Відповідно до вимог ч. 1\~ст.192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.\~181\~,\~192 СК України,\~\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно із\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Суд , також враховує висновки Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2018 року по справі №678/13/17 по аналогічній справі. Отже, з урахуванням тієї обставини, що відповідач визнала позовні вимоги, а позивач має ще на утриманні двох неповнолітніх дітей та хворого батька, суд вбачає суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто позивача, в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення від 30.07.2015 року про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на дитину щомісячно та відповідно до положень\~ст. 192 СК України\~є підставою для зменшення розміру аліментів до 1/6 частини. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання неповнолітнього сина, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітнього сина. Водночас, 17 травня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, та те, що представлені позивачем докази на підтвердження факту зміни його матеріального (сімейного) становища в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України\~є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved