Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У квітні 2022 року із позовною заявою до суду звернувся [PERSON] який просив визнати незаконним та скасувати наказ КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради» від 04.03.2022 р. №63 про його звільнення. Поновити його на роботі на посаді завідувача - лікаря - акушера/гінеколога відділення гінекології з малоінвазивними технологіями, медицини плода та патології раннього терміну вагітності ОПЦ КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради». Мотивував заявлені вимоги тим, що [PERSON] написав заяву про звільнення із роботи у зв`язку із виходом на пенсію під тиском, волевиявлення на звільнення його не було. В той же день він написав заяву про відкликання своєї заяви про звільнення, проте цю заяву у нього не прийняли. Ухвалою суду відкрито провадження суддею Федчишеним С.А. та вирішено розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному порядку. Ухвалою суду від 16.06.2022 заяву про відвід судді Федчишена С.А. задоволено та передано справу для повторного авторозподілу. Ухвалою суду від 20.06.2022 суддя Ан О.В. прийняла у своє провадження справу та призначила її до розгляду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що він працює в лікарні 45 років серед яких і на керівних посадах. 03.03.2022 лікар анестезіолог [PERSON] , звинуватив його в підтримці військової агресії росії. Через це він вимушений був зайти до директора, де в присутності директора і людини у військовій формі він під тиском про невдоволення колективу написав заяву про звільнення. Коли зайшов до свого кабінету то за ним зайшло три військових, які представилися співробітниками СБУ, вони оглянули документи, телефон, ніяких підтверджень підтримки агресора не знайшли. Він зателефонував дружині, їздив до неї на роботу, порадившись вони вирішили, що потрібно писати заяву про відкликання заяви про звільнення. Він поїхав назад на роботу, а вона викликала поліцію. Коли він зайшов до кабінету директора то побачив працівників поліції, які вказали, що їх викликали через погрози розправи. [PERSON] вказав, що це внутрішній конфлікт та вони розберуться самі. В другій половині дня запросив до себе в кабінет завідуючий кадрами, який віддав трудову книжку, та вказав розписатися за неї в журналі. В понеділок прийшов на роботу та сказав відмітити свою присутність на роботі, був цілий день на роботі, в кабінеті залишилися його особисті речі. Через декілька днів повернувся на роботу та його попередили забрати речі та в кабінет не приходити. Забирати речі відмовився. Після того як відмовилися приймати заяву про відкликання він надіслав її на електронну адресу лікарні. Близько 08:45 зателефонувала секретар та запросила зайти до кабінету директора, через 10 хвилин він був у кабінеті, бесіда тривала близько 10 хвилин, тобто заява була написана 09:10. Через півтора години він написав заяву про відкликання попередньої заяви. 07.03.2022 намагався також відкликати заяву, але її не приймали, коли [PERSON] , прийшов то лише тоді зареєстрували заяву. Представники позивача вимоги позовної заяви підтримали, посилались на те, що позивач не зазначав дати звільнення, міг відкликати заяву про звільнення протягом 14 днів. Відповідач надав відзив у якому проти позову заперечив, зазначив, що дотримався усіх необхідних алгоритмів звільнення [PERSON] із займаної посади на підставі заяви останнього. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, та просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи проти позову заперечив, просив у задоволені позову відмовити з огляду на те, що ніхто позивача не примушував писати заяву, це було його волевиявлення, а доказів психологічного чи іншого впливу стороною позивача не надано. У судовому засіданні [PERSON] даючи пояснення під присягою свідка суду повідомив, що 04.03.2022 зранку 08:45 телефонувала секретар директора лікарні та запропонувала з`явитися до кабінету директора, через 10-15 хв. він був там. В кабінеті був директор та ще одна людина. [PERSON] сказав, що лікар [PERSON] в канцелярії висловлювався що позивач сепаратист, колаборат, і [PERSON] звинувачує [PERSON] в тому, що той покриває [PERSON] в цьому. Запропонували написати заяву про звільнення. Він написав цю заяву через те, що його вразило, що колектив бунтує. Потім зайшли до нього в кабінет працівники СБУ, перевірили все та повідомили, що вони не мають претензій до нього. Він також писав скарги у Держпрацю проте вони зателефонували та сказали, що в лікарню вони дзвонили, перевірку вони провести не можуть оскільки військовий час. Заяву про відкликання зареєстрували 07.03.2022 коли втрутився адвокат. [PERSON] ніяких претензій не висловлював. Поскільки погрожували розправою, жінка викликала поліцію, яка приїхала дуже швидко проте головний лікар не міг пояснити причини та сказав, що це внутрішній конфлікт. Заяву про відкликання ніхто приймати не захотів, тому він направив її на електронну пошту лікарні. Чи підписував особистим електронним підписом не пам`ятає. Свідок [PERSON] суду повідомила, що 04.03.2022 в проміжок часу ближче до третьої години дня отримала дзвінок від позивача. Він розповів, що він написав заяву про звільнення проте її писати він не хотів його змусили. Запитав як йому діяти, щоб повернути все назад. Вона йому повідомила, що необхідно написати заяву на її відкликання. Він повідомив, що він її уже написав та намагався її подати проте її не прийняли. Вона порадила подати заяву у канцелярію, щоб її зареєстрували, надіслати заяву поштою або електронною поштою, також написати скаргу в Держпрацю. Свідок [PERSON] суду повідомила, що 04.03.2022 в першій половині дня до неї на роботу приїхав [PERSON] дуже схвильований, і сказав, що він уже безробітній, повідомив, що він під певним тиском у кабінеті головного лікаря в присутності якоїсь людини написав заяву про звільнення у зв`язку із виходом на пенсію. Вона порадила повернутися на робоче місце та написати відзив попередньої заяви оскільки він писав заяву під тиском тому вона є незаконною. Щоб на [PERSON] не тиснули коли він поїхав на роботу, вона викликала поліцію. Через час він подав заяву про відклик заяви про звільнення. Свідок [PERSON] суду повідомила, що особисто вона дізналася про те, що позивач написав заяву про звільнення від [PERSON] . Він попросив зібрати колектив. Співробітникам, які були на роботі [PERSON] сказав що він прийняв для себе рішення піти на заслужений відпочинок усім подякував за роботу. Це було 4 березня десь біля 12 год. дня. До кінця робочого дня він виходив, деякий час його не було на робочому місці, потім він повернувся. У понеділок 07.03.2022 [PERSON] прийшов на роботу, попросив задокументувати, що він на роботі. Вона повідомила, що він звільнений тому вона не знає як це зробити, казав щоб в усній формі. [PERSON] був у ординаторській коли прийшов представник адміністрації [PERSON] і представив нового завідуючого [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив суду, що він із позивачем працюють з 1975 року, стосунки звичайні. Між ним та позивачем на початку війни виник конфлікт через те, що [PERSON] вважав вторгнення РФ належним. Він звинуватив [PERSON] в колаборації і сепаратизмі та при нагоді, розповів про це головному лікарю. Свідком розмови [PERSON] та [PERSON] він не був. З моменту розмови в ординаторській з [PERSON] та спілкуванням із головним лікарем пройшло близько двох неділь. Свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] був її безпосереднім керівником. 04.03.2022 колеги повідомили, що [PERSON] написав заяву на звільнення. В той же день головний лікар її попередив про майбутнє виконування обов`язків завідуючої відділенням. Головний лікар попередив, що з 07.03.2022 вона приступає до виконання обов`язків. 04.03.2022 вона не була у відділенні. 07.03.2022 бачила на роботі [PERSON] він прийшов на роботу вчасно. Один із заступників головного лікаря [PERSON] попередив у присутності [PERSON] , що він не володіє правом підпису та попередив, щоб не виконувати його розпорядження оскільки він власноручно написав заяву на звільнення. Про обставини написання заяви не знає нічого. Позивач акцентував увагу на тому що він є на роботі, проте він функціональних обов`язків не виконував. Свідок [PERSON] повідомила, що позивач вийшов від директора із якимось папером, і повідомив, що прийняв рішення про те, що пора відпочивати. Вона повідомила, що приходить час, і вона теж скоро піде на пенсію. Вони обнялися, попрощалися. Оскільки діловод відправляла сина на війну, реєстрацією займалася вона. Всі документи, які виходять з установи візує директор тоді вони відправляються. Коли документи надходять, то реєструються та передаються директору. Заяви, що надходять в лікарню реєструє діловод [PERSON] . Їй [PERSON] заяв не приносив. Внутрішні документи вони не реєструють. Чи підходив [PERSON] до діловода про необхідність зареєструвати якусь заяву їй невідомо. Лише 07.03.2022 до неї звернувся адвокат зареєструвати заяву, заяву зареєструвала та передала директору. [PERSON] заходив до головного лікаря один раз. З якого приводу приходили працівники поліції не пам`ятає оскільки вони часто приходять з різних питань. Листи, що приходять на електронну пошту приймає канцелярія. Свідок [PERSON] суду розповіла, що вона є діловодом господарської частини лікарні. В понеділок 07.03.2022 до обіду зайшов у кабінет [PERSON] сказав зареєструвати заяву. Вхідну документацію реєструє вона, але з початком війни та значним обсягом роботи внутрішню кореспонденцію вона не реєструвала, реєструвала ті, що надходили після візування головного лікаря. Оскільки дуже багато роботи то вона реєструє лише вхідну. 04.03.2022 взагалі не бачила [PERSON] . Пояснила, що буває коли потрібно відійти то вона передає журнал наверх, щоб там реєстрували. 04.03.2022 [PERSON] до неї реєструвати заяву не приходив. Свідок пояснила, що вона не реєструє заяви про звільнення, переведення і т.д., тобто документи, що стосуються внутрішніх лікарняних справ. Електронну пошту реєструє вона, проте 04.03.2022 о 15:30 виключила комп`ютер, та пішла додому. Робочий час до 16.40 07.03.2023 вона перевірила пошту за суботу та неділю, заяв від [PERSON] не бачила. Суд дослідив письмові докази та встановов, що 01.03.2019 року [PERSON] переведений на посаду завідувача - лікаря - акушера/гінеколога відділення гінекології з малоінвазивними технологіями, медицини плода та патології раннього терміну вагітності ОПЦ, в зв`язку зі змінами в штатному розписі (а.с. 6). 09.10.2019 на підставі Рішення 39-ї сесії Вінницької обласної Ради Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М. І. Пирогова перетворена на КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І. Пирогова Вінницької обласної ради». Позивач перебуває на обліку у Пенсійному фонді України та йому призначено пенсію по інвалідності - 3 (третя) група (а.с. 7). [PERSON] знаходиться на обліку у Пенсійному фонді України та йому з 04.05.2006 року призначено пенсію за віком згідно ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність» (а.с.15). Згідно паспотра (на а.с.8) [PERSON] є особою похилого віку, якому на день звільнення виповнилось 75 років. 04.03.2022 [PERSON] написав заяву про звільнення, у якій просив його звільнити із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію з 04.03.2022 (а.с. 30). Пунктом 6 Наказу №63 [PERSON] завідуючого гінекології з малоінвазивними технологіями, медицини плода та патології раннього терміну вагітності ОПЦ, наказано звільнити у зв`язку з виходом на пенсію по ст. 38 КЗпП України з 04.03.2022 (а.с 62). Пунктом 7 вказаного наказу лікаря відділення гінекології ОПЦ Шрамко І.В. призначено в.о. завідуючого відділенням гінекології ОГПЦ з 07.03.2022 року. Зміст наказу свідчить, що він виданий ранком 04.03.2022 року ( п.1 призначені чергові лікарі). 07.03.2022 [PERSON] звертався до КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» з вимогою «ліквідувати» наказ про звільнення. Пояснював, що він написав заяву про звільнення під тиском директора лікарні, тому вважає, що має бути поновлений на роботі, на вказану заяву КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР» надало відповідь, що наказ видано на підставі закону із дотримання встановлених правил. Згідно табелю обліку використання робочого часу [PERSON] працював 01,02,03,04 березня 2022 року та 04.03.2022 звільнений (а.с. 34). [PERSON] за період з січні 2022 по березень 2022 отримав заробітну плату у сумі 99013,50 грн (а.с. 35). [PERSON] з 07.03.2022 тимчасово призначена в.о. завідуючої відділення гінекології ОПЦ - а/гінеколога з 07.03.2022, а з 01.04.2022 призначена на посаду завідувача відділення (а.с 37). Позивач звертався з заявою до Держпраці у Вінницькій області та отримав відповідь про можливість оскарження звільнення у судовому порядку. 04.03.2022 близько 12.15 год., нарядом патрульної поліції у складі поліцейських взводу №1 роти №l батальйону УПП у Вінницькій області ДПП сержанта поліції Олени Белінської, сержанта поліції Романа Безушка та інспектора взводу №1 роти №1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Віталія Коливайла здійснювався виїзд на повідомлення гр. [PERSON] про «Погроза фізичною розправою або вбивством», що за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в ІПНП за №3499 від 04.03.2022 року. 04.03.2022 близько 12.23 год. В присутності співробітників патрульної поліції та в ході спілкування даний конфлікт було вирішено мирним шляхом та вичерпано, обидві сторони додатково повідомили, що допомоги поліції не потребують, від написання заяв та пояснень відмовились. Суд критично відноситься до наданого суду відеозапису, оскільки відеофіксація відбулася із порушенням чинних норм закону, так як особи, які зафіксовані на відео не знали про відеофіксацію та не надавали згоди на зйомку. Суд критично відноситься до заяви [PERSON] , відправленої на електронну адресу відповідача 04.03.2022 об 15:34 год, оскільки вказаний документ не відповідає вимогам електронного документа ( не достовірний доказ). Суд спростовує посилання представників позивача про можливість відкликати заяву про звільнення протягом 14 днів з моменту її подання, оскільки [PERSON] в заяві посилався на звільнення саме з 4.03.2022 року і саме в цей день був звільнений. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Положеннями статті 38 КЗпП України визначено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після досягнення пенсійного віку вирішить звільнитися (на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП), то роботодавець повинен підписати заяву на звільнення та відпустити працівника тоді, коли він попросить. Роботодавець не може у цьому випадку вимагати відпрацьовувати два тижні. Законодавством передбачені правила обчислення строків - так, строк, обчислюваний тижнями, закінчується у відповідний день тижнями, а якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день. Це передбачено ст. 241-1 КЗпП України. Останнім днем роботи, тобто днем звільнення при розірванні трудового договору за ініціативою працівника, є той же день тижня, у який працівник попередив про це роботодавця письмово. Згідно з п. 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. № 58 (далі - Інструкція) - записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні проводитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Відповідно до п. 2.27. Інструкції прямо зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд дослідивши надані докази та вислухавши пояснення та доводи сторін прийшов до висновку, що позивач не надав доказів здійснення на нього тиску чи примушування до написання заяви про звільнення. Так, позивач даючи пояснення під присягою повідомив, що особисто йому ніхто не погрожував. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивач особисто повідомив про своє рішення піти на заслужений відпочинок, скликав колектив та подякував за роботу, що свідчить про волевиявлення позивача та прийняття ним рішення про звільнення. Суд критично відноситься до пояснень свідка [PERSON] , оскільки остання не була присутня при написанні заяви [PERSON] . Суд спростовує посилання сторони позивача про необхідність відпрацювати 14 днів та можливість відкликати заяву про звільнення, оскільки позивач в заяві просив звільнити його з 4.03.2022 року у зв`язку з виходом на пенсію тобто з поважних причин, що не передбачають періоду відпрацювання. Слід зазначити, що право позивача на відкликання заяви на звільнення виникає з моменту написання заяви на звільнення і до моменту винесення наказу про його звільнення. Стороною позивача не надано достатніх доказів відкликання заяви про звільнення до видання наказу про звільнення. Суд не бере до уваги пояснення сторони позивача, що на наступний робочий день [PERSON] продовжив працювати, оскільки норми КЗпП не передбачають укладення трудового договору чи його продовження шляхом допуску до роботи. З цих же підстав суд не приймає посилання на п. 12 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року. Суд спростовує пояснення, що відповідач не розрахувався із позивачем у той самий день, оскільки згідно роздруківки про зарахування коштів на рахунок позивача кошти надійшли 07.03.2022, тобто на третій день після звільнення. Суд вважає, що затримка коштів пов`язана із рухом коштів через банківську систему. Але і якщо є наявність порушення строку розрахунку із позивачем, то це не є причиною скасування наказу, а лише причиною притягнення до відповідальності відповідача як роботодавця. Отже позивач не надав доказів відсутності волевиявлення при поданні заяви про звільнення, інших порушень норм трудового законодавства при винесенні п. 6 наказу № 63 по КНП "Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова Вінницької обласної ради" від 04.03.2022 року. Тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed