Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позовом посилаючись на ті обставини, що з відповідачем [PERSON] мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. На даний час відповідач проживає окремо від них. Позивач вказує, що вона у зв`язку із складним матеріальним становищем потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. У зв`язку з чим позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною трьох років. 29.11.2022 року ухвалою суду (а.с.12-13) позовну заяву було залишено без руху та визначено строк і порядок для усунення недоліків. 20.12.2022 року ухвалою суду (а.с.22-23) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у цивільній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Одночасно роз`яснено відповідачам їх право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. 09.02.2023\~року ухвалою\~суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.1, 13 ст.\~128\~та ч.5 ст.\~130 ЦПК України\~та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку 07.04.2023 року SMS-повідомлення. При цьому, в матеріалах справи міститься заява позивача від 09.02.2023 року про проведення судового розгляду за її відсутності, в якій позивач також просила суд заявлений нею позов задовольнити та надала згоду на заочний розгляд справи. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-5, 8 п.3 ст. 128 ЦПК України, що підтверджує рекомендоване поштове відправлення № 6600001337814 із судовою повісткою, яке було надіслано за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, згідно відповідної довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № К1-187044-ю/л від 01.12.2022 року про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи на території м. Одеси (а.с.16), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України та яке повернуте поштою на адресу суду неврученим із відміткою у довідці Ф.20 про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідно до положень ч.1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 ч.3\~ст. 223 ЦПК України\~передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 16.03.2022 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.4). На даний час сторони проживають окремо, а малолітній [PERSON] проживає разом із позивачем [PERSON] , що підтверджується довідкою № 425 від 14.12.2022 року, виданою виконавчим комітетом Кодимської міської ради Одеської області (а.с.20) та актом про встановлення фактів № 426 від 14.12.2022 року, складеним старостою с. Пиріжна Кодимської міської ради Одеської області (а.с.21). Нормативно-правове обґрунтування: Статтею 75 СК України\~передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ч.2 і 4 ст.\~84\~СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1-2 ст.\~80\~СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.\~79\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Висновки суду - щодо обґрунтованості пред`явлення позовних вимог: Відповідно до ст. 12 і 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Положеннями частин 1-3 статті 13 ЦПК України також передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положенням ч.2-3 ст. 83 ЦПК України встановлено процесуальний обов`язок позивача подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідача разом з поданням відзиву. Ураховуючи, що відповідач не надав відзив на позовну заяву, доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, то суд вважає,\~що пред`явлений\~позивачем позов\~є обґрунтованим в\~частиністягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача аліменти\~на утримання\~останньої в\~розмірі \~частини від\~заробітку (доходу)\~платника аліментів,\~у зв`язку\~з чим в цій частині його необхідно задовольнити. В свою чергу інша частина заявленої позивачем вимоги про стягнення аліментів у розмірі не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини\~відповідного віку є необґрунтованою, оскільки дане обмеження законодавчо не передбачене при визначенні розміру аліментів на утримання дружини. Водночас із цим суд звертає увагу позивача на ту обставину, що положення про мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~не менший\~за 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму,\~передбачений ч.2\~ст.\~182\~СК України\~і лише\~стосовно аліментів\~на утримання\~неповнолітніх дітей\~відповідного віку. У зв`язку з чим суд вважає в цій частині позову необхідно відмовити. Приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову не сплачувала судовий збір на підставі п.3 ч.2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, то на виконання вимог ст.\~133,\~141\~ЦПК України та ст. 4 і 6 зазначеного Закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн за позовною вимогою майнового характеру про стягнення аліментів.

Outcome: partial