Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

19.01.2022 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу № 525/ос від 07.12.2021 р. про звільнення 07.12.2021 р. [PERSON] з посади стрільця 4 розряду стрілецької команди на ст. Сновськ виробничого підрозділу Київський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обов`язків; зобов`язання акціонерного товариства «Українська залізниця» поновити [PERSON] на посаді стрільця 4 розряду стрілецької команди на ст. Сновськ виробничого підрозділу Київський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» з 08.12.2021 р.; стягнення з акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.12.2021 р. по день ухвалення рішення судом у даній справі. Позовні вимоги мотивовано тим, що [PERSON] з 28.12.2007 р. працює на посаді стрільця Київського (Конотопського) загону відомчої воєнізованої охорони Південно-Західної залізниці. За доводами позивача приблизно з липня місяця 2021 року керівництво повідомило, що вони повинні також їздити в іншу місцевість в м. Бахмач, внаслідок таких змін робоча зміна тривала 30 годин 30 хвилин, оскільки в 4 год. 45 хв. потрібно було виїжджати потягом до м. Бахмач і наступного дня об 11 год. 15 хв. зміна завершувалася. Позивач зазначає, що про зміну істотних умов праці переведення в іншу місцевість, роботодавець його не попереджав за 2 місяці. Таким чином, вважаючи, що його трудові права порушені, він звернувся до управління з питань праці. Як стверджує позивач, 07.12.2021 р. його було викликано до м. Київ на оперативну нараду. На нараді його було ознайомлено з наказом № 63 від 15.11.2021 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» і наказом № 63 від 07.12.2021 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Згідно наказу № 63 від 15.11.2021 р. за неналежне виконання посадових обов`язків позивачу було оголошено догану. Згідно наказу № 64 від 07.12.2021 р. за неналежне виконання посадових обов`язків позивачу було оголошено догану. Позивач зазначає, що 09.12.2021 р. він відпрацював зміну, яка тривала до 08 год. 15 хв. 10.12.2021 р., 13.12.2021 р. він мав виходити на нову зміну, 11.12.2021 р. йому на мобільний номер зателефонував начальник СК Сновськ [PERSON] і повідомив, що його звільнено. З 13.12.2021 р. до 24.12.2021 р. позивач перебував на лікарняному. 24.12.2021 р. позивач отримав лист з виробничого підрозділу «Київський загін воєнізованої охорони» від 07.12.2021 р., в якому його повідомлено, що відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України його звільнено з роботи, а тому йому необхідно отримати трудову книжку у відділі кадрів. З відбитку на конверті, в якому надійшов вищевказаний лист, вбачається, що його було відправлено 15.12.2021 р. За доводами позивача, при його звільненні відповідачем не було дотримано положення ч. 3 ст. 43 КЗпП України. Також позивач зазначає, що до нього 07.12.2021 р. було застосовано два заходи дисциплінарного стягнення: догана та звільнення за одне й те саме порушення. Справу передано судді-доповідачу 19.01.2022 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 24.01.2022 р. клопотання [PERSON] про поновлення строку на звернення до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволено. Поновлено [PERSON] строк на звернення до суду з позовом до акціонерного товариства «Українська залізниця». Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 16.02.2022 р. 16.02.2022 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» № 2/0/9-22 від 08.03.2022 р. було змінено територіальну підсудність справ Щорського районного суду Чернігівської області, та визначено територіальну підсудність таких справ за Згурівським районним судом Київської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду «Про відновлення територіальної підсудності судових справ судів Чернігівської області» від 04.05.2022 р. № 27/0/9-22 було відновлено територіальну підсудність судових справ Щорського районного суду Чернігівської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 08.03.2022 р. № 2/0/9-22, із 05 травня 2022 року. 16.06.2022 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-318/22. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 16.06.2022 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи було відкладено на 11.07.2022 р. 11.07.2022 р. справу було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді у справі № 749/240/22. 26.07.2022 р. від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № ЕП-443/22-Вх. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 01.08.2022 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, розгляд справи було відкладено на 12.09.2022 р. 05.08.2022 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, зареєстрований за вх. № 470, з якого вбачається, що відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач зазначає, що доводи позивача про те, що останній не порушував трудову дисципліну є безпідставними. Відповідач стверджує, що 15.11.2021 р. позивач згідно попереднього графіку роботи повинен був заступити на зміну о 04 год. 45 хв. На роботу він не прийшов згідно попереднього графіку роботи, а прийшов о 07 год. 45 хв., таким чином був відсутній на роботі протягом 3 годин, мотивуючи відмовою заступати на чергування в будь-який інший час крім 07 год. 45 хв. Від надання письмових пояснень по даному випадку [PERSON] відмовився. Як зазначає відповідач, з попереднім графіком роботи стрілецької команди Сновськ на листопад місяць 2021 року [PERSON] був ознайомлений, але відмовився ставити підпис про ознайомлення. За доводами відзиву на позовну заяву, [PERSON] допустив порушення трудової дисципліни, яке виразилося у невиконанні вимог посадової інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку та попереднього графіку змінності на листопад 2021 року, що призвело до неявки на зміну о 04 год. 45 хв. 15.11.2021 р. Також за доводами відповідача з попереднім графіком роботи стрілецької команди Сновськ на грудень місяць 2021 року [PERSON] був ознайомлений, але відмовився ставити підпис про ознайомлення. Як зазначає відповідач, 05.12.2021 р. позивач згідно графіку попередньої змінності повинен був заступити на зміну о 04 год. 45 хв. На роботу він вчасно не прийшов, а прийшов о 07 год. 45 хв., таким чином був відсутній на роботі протягом 3 год., мотивуючи відмовою заступати на чергування в будь-який час, крім 07 год 45 хв. За доводами відзиву на позовну заяву, [PERSON] допустив порушення трудової дисципліни, яке виразилося у невиконанні вимог посадової інструкції, правил внутрішнього трудового розпорядку та попереднього графіку змінності на листопад 2021 року, що призвело до неявки на зміну о 04 год. 45 хв. 01.12.2021 р. та 05.12.2021 р. Відповідач зазначає, що позивача також було притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно наказу від 17.09.2021 р. № 48. Відповідач звертає увагу, що згідно рішення Щорського районного суду Чернігівської області від 21.07.2021 р. у справі № 749/88/22 у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Укрзалізниця» про скасування вищезазначених наказів було відмовлено. Як зазначає відповідач, Первинна профспілкова організація Київського загону відомчої воєнізованої охорони надала згоду на звільнення [PERSON] відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України. 02.09.2022 р. до суду надійшла заява представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зареєстрована за вх. № 535. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 02.09.2022 р. заяву представника відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 12.09.2022 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відкладено судове засідання на 03.11.2022 р. 03.11.2022 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з відключенням електроенергії. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 30.11.2022 р. зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, зобов`язання поновити на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 749/88/22. 12.12.2022 р. до суду надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі, зареєстроване за вх. № 2713. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 12.12.2022 р. призначено розгляд питання про поновлення провадження у справі на 20.12.2022 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 20.12.2022 р. поновлено провадження у справі. Викликано учасників справи у судове засідання на 05.01.2023 р. 05.01.2023 р. справу було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді у кримінальній справі № 749/737/21. 16.01.2023 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті у справі № 749/358/21. 13.02.2023 р. справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. 15.03.2023 р. надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, зареєстроване за вх. № 221. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 17.03.2023 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд справи на 06.04.2023 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 06.04.2023 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відкладено розгляд справи на 12.04.2023 р. у зв`язку з неможливість Конотопського міськрайонного суд Сумської області забезпечити проведення запланованої відеоконференції. У судовому засіданні 12.04.2023 р. представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, а також звернула увагу суду на ту обставину, що вимушений прогул розпочався з 11.12.2021 р. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 12.04.2023 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, оголошено перерву у судовому засіданні до 27.04.2023 р. У судовому засіданні 27.04.2023 р. позивач звернув увагу суду на ту обставину, що за весь час своєї трудової діяльності не мав жодного дисциплінарного стягнення. Він відмовлявся працювати з 04 год. 45 хв. з тих підстав, що вважає це порушенням трудового розпорядку і, відповідно, порушенням його трудових прав. Зазначив, що акти складалися іншим караулом зі слів начальника команди, які не були очевидцями описаних у них подій. Крім того, позивач зазначив, що 07 грудня він був на оперативній нараді у місті Києві, однак на засіданні профспілки, що відбулося того ж дня, він запрошений не був. Також позивач пояснив, що оплата його праці здійснювалася погодинно, до складу заробітної плати зазвичай входять «вечірні», «нічні», матеріальна допомога на оздоровлення. Щодо відпрацювання більшої кількості годин зазначив, що перепрацювання «вирівнюються» шляхом подальшого відпрацювання меншої кількості годин протягом кварталу. Позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Представник позивача просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зокрема, наголосивши на тому, що позивача було двічі притягнуто до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме порушення, а засідання профспілки відбулося за відсутності позивача, якого про вказане засідання належним чином не повідомляли. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві, зауваживши окремо про те, що звільнення відбулось за погодженням з профспілковим органом та у зв`язку з систематичним невиконанням позивачем трудових обов`язків. Просив суд врахувати судові рішення, ухвалені у справі № 749/88/22. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов наступного висновку. Як свідчать обставини справи, [PERSON] працював на момент виникнення спірних правовідносин на посаді стрільця 4-го розряду стрілецької команди на ст. Сновськ виробничого підрозділу Київський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна» залізниця АТ «Українська залізниця». Наказом виробничого підрозділу Київський загін воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 17.09.2021 р. № 48 за неналежне виконання своїх посадових обов`язків [PERSON] було оголошено догану. Наказами № 63 від 15.11.2021 р. та № 64 від 07.12.2021 р. позивачу було оголошено догани за систематичне невиконання своїх обов`язків без поважних причин. Профспілковим комітетом Київського загону відомчої воєнізованої охорони Первинної профспілкової організації Профспілки залізничників і транспортних будівельників України надано згоду на звільнення [PERSON] , що оформлено протоколом № 5 від 07.12.2021 р. Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 21.07.2022 р., залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 08.12.2022 р., у справі № 749/88/22 у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Укрзалізниця» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 63 від 15.11.2021 р. та № 64 від 07.12.2021 р. було відмовлено. Вказані обставини не заперечуються учасниками справи та в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Наказом «Про припинення трудового договору (контракту)» № 525/ос від 07.12.2021 р. [PERSON] за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу № 48 від 17.09.2021 р., наказу № 63 від 15.11.2021 р., наказу № 64 від 07.12.2021 р. про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, згоди профкому, протоколу № 5 від 07.12.2021 р. звільнено 10.12.2021 р. (а. с. 61 Т. 1). Не погоджуючись із зазначеним наказом позивач звернувся з відповідним позовом до суду. Судом також встановлено, що з копії посадової інструкції стрільця 4 розряду стрілецької команди на станції Сновськ вбачається, що стрілець зобов`язаний дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку підрозділу та графіку змінності (п. 1.2), прибувати на чергування без запізнення, отримати інструктаж з охорони праці та загальні завдання від начальника команди (заступників) або начальника варти (п. 2.1.1), стрілець 4 розряду несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених цією інструкцією та нормативними документами з організації несення служби (п. 4) (а. с. 156-160 Т. 1). З посадовою інструкцією [PERSON] ознайомився 05.03.2020 р. (а. с. 155 Т. 1). Як вбачається із копій відомостей форми ХУ-1 за 15-16 листопада 2021 року, 1-2 грудня 2021 року, 5-6 грудня 2021 року, 9-10 грудня 2021 року, у розділі 4 облік роботи роз`їзних стрільців, позивач перебував на службі з 07 год. 45 хв. (а. с. 71-80 Т. 1) Вказане також вбачається із листа виробничого підрозділу «Київський загін воєнізованої охорони» від 07.12.2021 р. (а. с. 15, 62 Т. 1), копії листа Головного управління Держпраці у Київській області від 29.12.2021 р. № 4.3/4-3-5999-8529 (а. с. 17-18 Т. 1). З копії витягу з протоколу від 07.12.2021 р. № 5 профспілкового комітету первинної профспілкової організації Київського загону відомчої воєнізованої охорони Профспілки залізничників і транспортних будівельників України вбачається, що профспілковий комітет встановив, що позивач наказами № 48 від 17.09.2021 р., № 63 від 15.11.2021 р., № 64 від 07.12.2021 р. був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за систематичне невиконання своїх обов`язків без поважних причин, а тому надав згоду на звільнення позивача відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України (а. с. 63 Т. 1). Судом встановлено, що у копії вказаного витягу зазначено склад присутніх « [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ». Відомості про присутність під час засідання позивача у витязі з протоколу відсутні. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Верховний Суд у постанові від 12 серпня 2021 року у справі № 264/1518/19 зазначив, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України необхідна наявність у сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним. При визначенні систематичності як ознаки порушення враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 755/6249/18 звернув увагу на те, що за кожне порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. З матеріалів справи вбачається, що наказами від 17.09.2021 р. № 48, від 15.11.2021 р. № 63 та від 07.12.2021 р. № 64 [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарні стягнення у виді догани. Відповідач в наказі від 07.12.2021 р. № 525/ос про звільнення позивача на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України не зазначив, у чому саме проявилось систематичне невиконання трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення позивача, зазначивши натомість наступні підстави звільнення: накази № 48 від 17.09.2021 р., № 63 від 15.11.2021 р., № 64 від 07.12.2021 р. про оголошення догани за порушення трудової дисципліни, згода профкома, протокол № 5 від 07.12.2021 р. На вказані обставини звертав увагу Верховний Суд у постанові від 27 травня 2020 року (справа № 755/6249/18). З огляду на наведене суд констатує, що при притягненні позивача до відповідальності за, фактично, оголошення йому попередньо трьох доган без вчинення особою іншого порушення, відповідач порушив принцип юридичної відповідальності «non bis in idem», за яким особу не може бути притягнуто двічі за одне й те саме правопорушення, що є безумовною підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на посаді. Додатково суд звертає увагу, що ч. ч. 1-3 ст. 43 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з`явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Матеріалами справи жодним чином не підтверджується, що позивача було запрошено на засідання профспілкового органу, з огляду на що не можна вважати оскаржуваний наказ таким, що прийнятий з додержанням вимог законодавства, а згоду профспілкового органу на звільнення - такою, що має юридичне значення при розгляді справи. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2019 року у справі № 817/894/17. Згідно ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Разом з тим, оскільки позивача було звільнено з роботи 10.12.2022 р., то поновленню на роботі він підлягає саме з цієї дати, а не з 08.12.2022 р. як зазначено у позовних вимогах, тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Судом не встановлено, що справа про поновлення на роботі розглядається більше одного року з вини працівника. З огляду на\~це з\~відповідача на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~середній заробіток\~за весь\~час вимушеного прогулу. Як вбачається із копій інформаційних довідок з електронної системи охорони здоров`я позивач перебував на лікарняному у періоди з 13.12.2021 р. до 17.12.2021 р., з 17.12.2021 р. до 21.12.2021 р., з 21.12.2021 до 24.12.2021 р. (а. с. 20-21 Т. 1). За змістом п. 3 Порядку формування медичних висновків про тимчасову непрацездатність в Реєстрі медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2021 року № 1066, тимчасова непрацездатність особи відповідно до медичного висновку (далі - тимчасова непрацездатність) - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або інших причин (вагітність та пологи, карантин тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування, реабілітації, інших заходів медичного характеру, та триває до відновлення працездатності або до закінчення причин, які унеможливлюють виконання роботи. Тимчасова непрацездатність обраховується в календарних днях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV (далі Закон № 1105) допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати (доходу), у разі настання одного з таких страхових випадків: тимчасова непрацездатність внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, а також тимчасова непрацездатність на період реабілітації внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону № 1105 допомога по тимчасовій непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, виплачується уповноваженим органом управління застрахованим особам з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі настання тимчасової непрацездатності у випадках, зазначених у пунктах 1 і 7 частини першої цієї статті, під час перебування у щорічній (основній чи додатковій) відпустці допомога надається у порядку та розмірах, встановлених цим Законом. Верховний Суд у постанові від 28 грудня 2022 року у справі № 460/2675/18 зазначив, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 дійшла висновку, що середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах. Таким чином, оскільки позивач поновлюється на роботі з дня його звільнення та вважається таким, що весь час перебував у трудових відносинах з відповідачем, у період його тимчасової непрацездатності він мав право на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності у формі страхових виплат, які повністю або частково компенсують втрату заробітної плати, а не заробітної плати. Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 826/808/16 дійшла висновку, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21 червня 2022 року у справі № 686/7685/20, від 15 червня 2022 року у справі № 686/4440/21, від 26 травня 2021 року у справі № 161/20810/18. За цих обставин суд позбавлений можливості виключати період тимчасової непрацездатності позивача з періоду вимушеного прогулу, відлік якого у часовому проміжку розпочався раніше початку тимчасової непрацездатності. Відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 (далі Порядок № 100), нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58, днем звільнення вважається останній день роботи. Таким чином, час вимушеного прогулу позивача тривав з 11.12.2021 р. до 27.04.2023 р. Як вбачається з довідки про доходи позивача від 02.02.2022 р. його дохід у жовтні 2021 р. склав 11348, 40 грн, у листопаді 2021 р. 9134, 30 грн, що сумарно становить 20482, 70 грн (а. с. 64 Т. 1). Відповідно до ст. 58 КЗпП України при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Перехід з однієї зміни в іншу, як правило, має відбуватися через кожний робочий тиждень в години, визначені графіками змінності. Згідно ст. 61 КЗпП України на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51). У судовому засіданні позивач зазначив, що працював за формою погодинної оплати праці, що не заперечувалось відповідачем. Відтак нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу має обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, шляхом множення середньогодинного заробітку на число робочих годин, а середньогодинна заробітна плата визначатися діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих годин. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд зауважує, що відповідачем не було надано відомостей про середньогодинну заробітну плату позивача чи відомостей про фактично відпрацьовані протягом двох місяців години, а також не надано відомостей про годинну тарифну ставку. Відтак з метою дотримання вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України суд самостійно здійснює розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу наступним чином. З наданої позивачем копії графіку змінності за листопад 2021 р. вбачається, що позивач у листопаді 2021 р. фактично відпрацював 165 годин (а. с. 23 Т. 1). Таким чином, середньогодинна заробітна плата позивача за листопад 2021 р. становить 55, 36 грн (9134, 30 грн / 165 годин = 55, 35939393939394). Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про середньогодинну заробітну плату позивача у жовтні 2021 року, суд приймає за це значення 55, 36 грн та розраховує кількість відпрацьованих годин у жовтні 2021 році шляхом ділення заробітної плати позивача за жовтень 2021 року на його середньогодинну заробітну плату, що становить: 204,\~992774566474год (11348, 40 грн / 55, 36 грн = 204, 992774566474). Отже,\~середньомісячна заробітна\~плата позивача\~становить 10241,\~40\~грн (55,\~36\~грн х\~((165\~год +204,\~992774566474год) / 2) = 55, 36 грн х 184, 996387283237 год). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 169665, 86 грн (10241, 40 х 16 місяців 17 днів = (10241, 40 х 16) + (10241, 40 х (17 /30) = 163862, 40 + 5803, 46) з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Відповідні відрахування є обов`язком відповідача при здійсненні нарахування середнього заробітку позивачу. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір за позовну вимогу, яка підлягає задоволенню, в той час як позовна вимога про поновлення на посаді є похідною від задоволеної, а стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах даної справи в силу вимог ст. 235 КЗпП України є обов`язком суду незалежно від заявлення такої вимоги позивачем,

Outcome: partial