Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після розірвання шлюбу з відповідачем, їх сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишилися проживати разом з ним. У 2018 році відповідач уклала новий шлюб, з цього часу діти відмовились спілкуватися з нею. Діти перебувають на його утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Трускавецької міської ради та актом ОСББ "Батьківська світлиця". Факт спільного проживання можуть підтвердити сусіди. Син [PERSON] є повнолітнім та навчається за кордоном. Проживання дітей разом з ним відповідає їх інтересам. Він приділяє їм набагато більше уваги та турботи, ніж відповідач, дбає про їх утримання та виховання, фізичний та моральний розвиток, має можливість забезпечити їм належні умови проживання, матеріально забезпечити, повною мірою займатися вихованням дітей, дбати про їх здоров`я, чого відповідач забезпечити не в змозі. При визначенні місця проживання дитини просить врахувати психологічну близькість дітей з батьком, висловлене дітьми бажання проживати з ним. Зважаючи на вказане, просив визначити місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] разом з ним. Відповідач подала відзив на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні у зв`язку з відсутністю спору між сторонами щодо визначення місця проживання дітей. При цьому зазначила, що молодшому сину [PERSON] 15 років, а тому він має право самостійно визначити своє місце проживання. У судовому засіданні позивач вказав, що сину [PERSON] 15 років, з восьми років дитина не мала претензій щодо спільного проживала з батьком. Підстава звернення до суду з вказаним позовом - його бажання виховувати сина. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Доповнила, що дитина залишилася жити з батьком з 2018 року. До того часу відповідач не чинила перешкод у спілкуванні дитини з позивачем. Син [PERSON] самостійно вирішив проживати з батьком, а тому відповідач не наполягала на його поверненні. Отож, спір відсутній. Представник третьої особи зазначила, що при вирішенні даного спору покладається на думку суду. Позивач звертався з заявою до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Трускавецької міської ради. На той час неможливо було дослідити думку мами. За результатами розгляду заяви позивача, встановивши, що дитина фактично проживає з [PERSON] , прийнято висновок про визначення місця проживання сина [PERSON] разом з батьком. Додатково зазначила, що коли дитина була малолітньою, відповідач зверталася з заявою про визначення місця проживання сина. Проте, щоб не травмувати дитину, переконавшись, що в сина все добре, остання перестала звертатись до органу опіки та піклування. Тоді дитина висловила бажання проживати разом з батьком. Заслухавши позивача та представників відповідача, третьої особи, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 11.11.1999 сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.05.2016 був розірваний. Згідно зі свідоцтвом серії [NUMBER] , що видане повторно, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №14. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №89. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади (відомості про особу надані з відомчої інформаційної системи ДМС на підставі відомостей, отриманих від Дрогобицької територіальної громади) від 30.12.2022, [PERSON] , [INFO] , з 05.09.2022 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту ОСББ "Батьківська світлиця" про фактичне проживання особи від 03.01.2023 за №9, що виданий [PERSON] , 1977 року народження, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з ним проживають сини [PERSON] та [PERSON] . З довідки Виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 13.01.2023 за №18-5/1 вбачається, що згідно акту №10 від 12.01.2023 на утриманні [PERSON] дійсно перебувають діти [PERSON] , 2003 року народження, та [PERSON] , 2007 року народження. З висновку Виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 28.03.2023 за №18/12-636/1 вбачається, що орган опіки та піклування, враховуючи, зокрема, інтереси неповнолітнього та його особисту думку, вирішив визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за місцем його проживання чи перебування. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.11.2020, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] . [PERSON] зареєстрована з 16.09.1997 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Стебницького міськвиконкому від 20.01.2021 за №31. Згідно ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Отже, відповідно до частини третьої статті 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вказана норма узгоджується з положеннями частини 2 статті 29 ЦК України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання. З урахуванням зазначеного, встановивши всі обставини справи, незважаючи на наявність у матеріалах справи висновку органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання сина [PERSON] разом з батьком, враховуючи, що на момент подачі позову та розгляду справи по суті неповнолітньому [PERSON] виповнилося 15 років, суд вважає, що відсутні підстави для визначення судом місця проживання дитини з батьком. Крім того, в даному випадку втручання суду у приватне життя дитини щодо визначення її місця проживання на невизначений строк може призвести до порушення її ж права самостійно визначати в будь-який час на власний розсуд з ким із батьків вона бажає проживати. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі за №753/6498/15-ц та від 30.01.2023 у справі за №710/1678/18. Поряд з тим, судом встановлено, що спір між батьками щодо місця проживання дитини відсутній, дитина мешкає разом із батьком протягом тривалого часу без будь-яких перешкод зі сторони матері. Отже, оцінюючи надані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням того, що на теперішній час дитині сторін - сину [PERSON] виповнилося 15 років, суд вважає позов безпідставним і таким, що не підлягає задоволенню, у зв`язку із чим у його задоволенні слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача слід залишити за останнім.

Outcome: dismissed