Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41248421 від 23.05.2018 15:47:19, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно та реєстрацію юридичних фізичних осіб-підприємців Корсун Віталіною Станіславівною Вільхівська сільська рада Благовіщенського району Кіровоградська, яким було зареєстровано право власності н квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ 35326253) та стягнути витрати про сплату судового збору з відповідачів. Позов обґрунтовано тим, що 03.03.2008 року між нею та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», правонаступником якого ПАТ «Омега-Банк») був підписаний кредитний договір № 1003/0308/55-003 на видачу споживчого кредиту в розмірі 31 900 доларів США строком до 03.03.2018 року з відсотковою ставкою 11,9 % річних за користування кредитом. 28.05.2013 року ПАТ «Сведбанк» змінило своє найменування на публічне акціонерне товариство « Омега Банк» і таким чином є належним відповідачем по справі. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» укладено договір факторингу № 15 з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про відступлення право вимоги за кредитними і іпотечними договорами, які вказані в Додатку до даного договору № 1 - А та № 1 - Б. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15 з ТОВ «Кредитні ініціативи» про відступлення право вимоги за кредитними і іпотечними договорами, які вказані в Додатку до даного договору № 1 - А та № 1 - Б. 23.05.2018 року до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи». Підставою внесення відповідного запису було рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: розділу), індексний номер: 41248421 від 23.05.2018 15:47:19, Корсун Віталіна Станіславівна, Вільхівська сільська рада Благовіщенського району, Кіровоградська обл. Зазначає,\~що відповідне\~рішення було\~прийняте з\~грубим порушення\~Цивільного кодексу\~України та\~Закону України\~«Про іпотеку»,\~договір про\~відступлення прав\~за іпотечними\~договорами,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Заєць\~І.О.\~від 28.11.2012\~року за\~реєстровим №\~6970\~в тому\~числі у\~частині \~задоговором іпотеки № 0101/0608/8-8-157-Z-01 від 26.06.2008 року є недійсним, договір про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, укладений між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Договір про передачу прав за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, укладений між ТОВ « ФК Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» - є нікчемними. Вважає,\~що подальші\~зміни іпотекодержателів\~спочатку ВАТ\~«Сведбанк» на\~ТОВ «ФК\~«Вектор Плюс»,\~а потім\~ТОВ «ФК\~«Вектор Плюс» на\~ТОВ «Кредитні\~ініціативи»,\~внесені приватними\~нотаріусами до\~запису Державного реєстру іпотек від 28.11.2012 року є такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Нотаріусом посвідчено 28.11.2012 року договір про передачу прав за іпотечним договором та зареєстровано в реєстрі № 2187 і цим же нотаріусом внесено запис про зміни іпотекодержателів до запису Державного реєстру іпотек від 28 11.2012 року та накладено обтяження на квартиру [ADDRESS] на підставі іпотечного договору (під заставу житлової нерухомості) від 03.03.2008 року. Все відбулося в наслідок переходу прав за іпотечним договором від 03.03.2008 року, укладеним між нею та ПАТ «Сведбанк» спочатку до ТОВ «Вектор Плюс», а потім до ТОВ «Кредитні ініціативи», що за своєю сутністю є державною реєстрацією переходу обтяжень прав із внесенням до Державного реєстру іпотек та підпадає під визначення «державна реєстрація прав на нерухоме майно», що вживається в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Внесення вказаних записів про зміни до Державного реєстру іпотек як такі, що здійснені з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, статей 3, 15, 16, 19 Закону України «Про державну реєстрацію прав та іх обтяжень», статей 228, 1078 ЦК України. Внесення відомостей до Державного реєстру іпотек 29.11.2012 року приватним нотаріусом внаслідок яких іпоткодержателя ВАТ «Сведбанк» змінено на іпотекодержателя ТОВ «ФК «Вектор Плюс», здійснені іншим нотаріусом, аніж тим, що посвідчував договір про відступлення прав за іпотечними договорами, а також не одночасно із посвідченням такого договору. У зв`язку із цим незаконним є запис про відступлення права, внесений до Державного реєстру іпотек 18.12.2012 року. Також приватним нотаріусом Мироник О.В. внесено зміні до Державного реєстру іпотек, незважаючи на те, що договір про передачу прав за іпотечним договором, за яким змінено іпотекодержателя з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на ТОВ «Кредитні ініціативи», проте сам договір посвідчено 28.11.2012 року, що свідчить про недотримання строків приватним нотаріусом Мироник О.В. Крім того на момент укладення договору про передачу прав між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», посвідченим приватним нотаріусом Мироник О.В. за номером 2187 не були внесені зміни до Державно ю реєстру іпотек відносно зміни іпотекодержателів з ВАТ «Сведбанк» на ТОВ «ФК «Вектор Плюс», оскільки такі зміни внесені до реєстру лише 29.11.2012 року, тобто після укладення договору між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи». Таким чином на момент укладення договору за № 2187 ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не набуло прав іпотеко держателя, оскільки не зареєструвало ці права в Державному реєстрі іпотек. Посилаючись на вказані обставини, обґрунтовуючи вимоги нормами діючого законодавства, просила задовольнити позов. Ухвалою суду від 27.09.2021 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засіданні у справі, відповідачу надано термін для подачі відзиву на позов. 07.12.2021 року позивачем подана заява про збільшення позовних вимог, відповідно до поданої заяви позивач просить змінити процесуальний статус відповідача [PERSON] Вільхівська сільська рада, державний реєстратор прав нерухоме майно та реєстратор юридичних та фізичних осіб-підприємців на третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача; злучити у справі співвідповідача [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:\~41248421\~від 23.05.2018\~15:47:19, прийняте державним\~реєстратором прав\~нерухоме майно\~та реєстратор\~юридичних та\~фізичних осіб-підприємців,\~Корсун Віталіною\~Станіславівною,\~Вільхівська сільська\~рада Благовіщенського\~району,\~Кіровоградська,\~яким було\~зареєстровано права\~власності на\~квартиру [ADDRESS] за ТОВ «Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ: 35326253); скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності за № 41248421\~від 23.05.2018\~15:47:19 Товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативи» (код ЄДРПОУ: 35326253) стосовно квартири [ADDRESS] ; витребувати з чужого незаконного володіння, а саме у [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] об`єкт нерухоме майно: квартиру, об`єкт житлової нерухомості: Так Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 51.16, житлова площа (кв.м): 29,8 Адреса: [ADDRESS] ; судові витрати про сплату судового збору стягнути з відповідачів. Ухвалою суду від 09.12.2021 року до участі в справі в якості співвідповідача залучена [PERSON] . 20.01.2022 року відповідачем ТОВ «Кредитні ініціативи» подано відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Ухвалою суду від 06.07.2022 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, при цьому, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача та її представника та підтримання позовних вимог. Представник відповідача, який приймав участі в розгляді справи в режимі відео конференції, позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, просив відмовити в задоволенні позову, застосувати строки позовної давності. Відповідачі Державний реєстратор прав на нерухоме майно та реєстратора юридичних та фізичних осіб-підприємців Вільхівської сільської ради Корсун В.С. та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.03.2008 року між позивачем [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега-Банк» був укладений кредитний договір № 1003/0308/55-003, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 31 900 доларів США строком до 03.03.2018 року з відсотковою ставкою 11,9 % річних за користування кредитом. 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк» укладено договір факторингу № 15 з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» про відступлення право вимоги за кредитними і іпотечними договорами, які вказані в Додатку до даного договору № 1 - А та № 1 - Б. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15 з ТОВ «Кредитні ініціативи» про відступлення право вимоги за кредитними і іпотечними договорами, які вказані в Додатку до даного договору № 1 - А та № 1 - Б. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.09.2015 року (справа № 405/2250/15-ц, провадження № 2/405/521/15) задоволено вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та стягнуто солідарно з відповідачів на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 1003/0308/55-003 від 03.03.2008 року в розмірі 697\~775,98 грн., відсотки в розмірі 334\~658,63 грн., пені в розмірі 363\~117,35 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 20.10.2017 року в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд даного заочного рішення відмовлено, а тому вищезазначене рішення суду набрало законної сили. Щодо вирішення питання про визнання правочинів, а саме договорів факторингу недійсними та законності укладених договорів факторингу рішенням Оболонського районного суду м. Києва 02.04.2018 року прийнято рішення, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 24.07.2018 року та в задоволенні позову [PERSON] про визнання правочинів недійсними відмовлено. Постановою Верховного Суду від 10.04.2020 року вказані рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишені без змін. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини. встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» було оформлено право власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала позивачу на праві власності, у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Правовою підставою для реєстрації права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на нерухоме майно, є відповідне застереження в п.п. 12.3.1. Договору іпотеки, яке передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного в`язання. Відповідно до п. 12.3.1. іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно п. 12.3. визначено, що договором про задоволення вимог іпотекодержателя вважається застереження, викладене у п.п. 12.3.1. та 12.3.2. Підписанням цього Договору іпотекодатель засвідчила, що вона надає іпотеодержателю згоду на прийняття одностороннього рішення про перехід права власності предмет іпотеки до Банку. Крім того,\~у п.\~12.3.1\~Договору погоджено\~умову,\~відповідно до\~якої сторони з розумінням змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателя зареєструвати право власності на Предмет іпотеки на підставі положень цього підпункту п.12.3. цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця». Як зазначено представником відповідача на дві адреси позивача направлялись повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та проведено оцінку предмету іпотеки. Повідомлення направлені цінними рекомендованими листами з повідомленням з описом вкладення. Відповідно до п. 11 іпотечного договору сторони за взаємною згодою встановили, що визначений у другому абзаці цього пункту Договору тридцятиденний строк починає відліковуватись з дати, що зазначена на квитанції, яка надається Іпотекодержателю відділенням зв`язку при відправленні іпотекодавцю листа з вимогою. Повідомлення вважається отриманим 21.03.2018 року. Вказане належне повідомлення іпотекодавця узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.09.2020 року у справі № 757/13243/17 та Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.05.2019 року у справі № 490/3505/17 (провадження № 61-5426св19). Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). Іпотекодержателем було замовлено і отримано Висновок про незалежну оцінку нерухомого майна (спірної квартири). Строк дії оцінки нерухомого майна складає шість місяців, а тому проведеною оцінкою було визначено вартість предмету іпотеки на момент набуття банком предмету іпотеки у власність, що повною мірою відповідає вимогам ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а також умовам укладених між сторонами правочинів. Частина перша статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог. Статтею 37 зазначеного Закону (у цій же редакції) визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, (до якого згідно з частиною другою статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки), є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Таким чином, застереження в іпотечному договорі прирівнюється за своїми правовими наслідками до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який є правовстановлюючим документом. Відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про іпотеку» в редакції Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної гулі та житлового будівництва» № 800-УІ, який набрав чинності 14.01.2009 року, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмети іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Нова редакція статей 36, 37 Закону № 898-ІУ викладена у підпункті 17 пункту 4 розділу III «Перехідні положення» Закону № 800-УІ, не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки та підстави переходу права власності на нього до іпотекодержателя, а лише уточнюєїх. Законодавцем визначено як спосіб позасудового врегулювання зобов`язань іпотекодавця перед іпотекодержателем передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому -статтею 37 цього Закону, на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору. Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в пункті 12.3.1. іпотечного договору, є одним із визначених законодавством способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому суд критично оцінює зазначення позивача про те, що договору про добровільну передачу у власність ТОВ «Кредитні ініціативи» предмета іпотеки укладено не було. 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про ставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Аналіз зазначених\~норм Закону\~дає підстави\~для висновку\~про те,\~що Закон\~України «Про\~мораторій на\~стягнення майна\~громадян України,\~наданого як\~забезпечення кредитів\~в іноземній\~валюті» застосовується\~при одночасній наявності всіх перерахованих умов. Тягар доведення зазначених обставин у цьому випадку покладається на позивача, який звернувся до суду, оскільки в частині третій статті 10 та частині першій статті 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які та посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 727/10081/15-ц (касаційне провадження № 61-2394св18). Наявність умов, наведених вище, позивачем не обгрунтовано, суду не надано жодних доказів позивачем. При цьому, представником відповідача в судовому засіданні повідомлено, що в спірній квартирі позивач не проживає, квартиру використовують орендарі. На даний час мораторій вже припинив свою дію. Відповідно до п. 2. Прикінцевих та перехідних положень Закону України 381-IX від 13.04.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» визначено, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом. Подаючи заяву про збільшення позовних вимог, позивач не змінює позовних вимог щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), прийняте державним реєстратором прав нерухоме майно та реєстратор юридичних та фізичних осіб-підприємців, Корсун Віталіною Станіславівною, Вільхівська сільська рада Благовіщенського району, Кіровоградська область, а тому судом не вирішено питання щодо заміни статусу даної особи з відповідача на третю особу. Також позивачем подані заперечення щодо застосування строків позовної даності відповідно до заяви, поданої відповідачем. З даного питання судом відмічається наступне. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про осування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 257 ЦК України позовна давність встановлюється тривалістю у роки. Частиною першою статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права про особу, яка його порушила. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона остається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, о інформацію про порушення можна було отримати раніше. Вказане кореспондується правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 року, справа № 321/1204/17. Судом встановлено, що оскаржувана реєстраційна дія вчинена 23.05.2018 року, а з позовом до суду позивач звернулась 12.07.2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач не могла дізнатись про свої нібито порушені права раніше та не містить вимоги про поновлення пропущеного строку. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не наведено та не надано доказів наявності підстав для відмови в проведені ТОВ «Кредитні ініціативи» державної реєстрації прав. Враховуючи, що спірне рішення прийнято на підставі наданих Законом повноважень та підставі повного пакету документів, що подані належним заявником, а також беручи до відсутність встановлених ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обмежень» підстав для відмови у проведенні державної реєстрації - спірне рішення є законним, а дії ТОВ «Кредитні ініціативи» правомірними. Враховуючи вищевикладене, приймаючі до уваги те, що право власності набуто на підставі застереження, встановленого в іпотечному договорі, у відповідності до приписів чинного законодавства та рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно прийнято ТОВ «Кредитні ініціативи» у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджених ПКМУ від 26.10.2011 року № 1141), суд приходить до висновку, що позивачем не були доведені вимоги позову та не надані належні докази на обгрунтування своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України\~суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

Outcome: dismissed