Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] 29 червня 2021 року звернулася до Московського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , третя особа- Міський відділ державної виконавчої служби по Харківському району Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості. Посилається на те, що з відповідачем з 2015 року знаходилась у цивільному шлюбі, від якого [INFO] у них народився син- [PERSON] , який проживає із матір`ю. Сімейні відносини у сторін не склалися і відповідач покинув сім`ю. Батьківських обов`язків відповідач не виконує, кошти на утримання дитини також не сплачує. Прохала позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Стягнути із [PERSON] ана користь [PERSON] заборгованість по аліментах в загальній сумі 64833 грн. , пеню в розмірі 10501,50 грн за період із 01.12.2019 по 01.04.2021 р. , та судовий збір в сумі 908 грн. Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 30.08.2021 р. відкрито провадження по даній справі. На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 « Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа- Міський відділ державної виконавчої служби по Харківському району Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості передано до Октябрського районного суду м. Полтави для розгляду за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа- Міський відділ державної виконавчої служби по Харківському району Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості розподілено на суддю Г.В. Андрієнко. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Г.В.Андрієнко від 27 лютого 2023 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа- Міський відділ державної виконавчої служби по Харківському району Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості. 31.03.2023 р. закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив. Про дату та час слухання справи повідомлений належним чином.Відзив на адресу суду не направив. Заяв від нього до суду також не надходило. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Проти задоволення позову не заперечують. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та третьої особи ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, посилаючись на таке. Встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі із 2015 року. Від даного шлюбу у них народився син- [PERSON] , [INFO] , який проживає із матір`ю. Згідно відповіді із Московського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області від 05.10.2016 р. вбачається, що відділом було складено актовий запис про народження дитини та до нього було внесено відомості про батька дитини згідно спільної заяви батька та матері дитини про визнання батьківства. Народження [PERSON] , [INFO] зареєстровано Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області, у зв`язку із чим складено запис про народження № 1206 від 05 жовтня 2016 року, з відомостями про [PERSON] , як про батька дитини згідно з заявою батьків про визнання батьківства про визнання батьківства від 05 жовтня 2016 року за № 221. Сімейні відносини у сторін не склалися і в подальшому, відповідач пішов із сім`ї. Батьківських обов`язків відповідач не виконує, кошти на утримання дитини теж не сплачує. Так, згідно довідки від 16.06.2021 із КНП « Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради батько дитини, [PERSON] , до лікаря-педіатра відносно інформації про стан здоров`я сина не звертався. Згідно довідки із КЗ «Дошкільний навчальний заклад « Ясла-садок № 174 Харківської міської ради від 08.06.2021 встановлено, що [PERSON] сама приводе та забирає дитину із закладу, своєчасно вносить плату за харчування у закладі в установленому порядку, займається вихованням [PERSON] та приймає активну участь у всіх заходах дошкільного закладу, а саме: святах, відкритих заняттях, змаганнях, батьківських зборах. Відповідач батьківських обов`язків не виконує, кошти на утримання дитини теж не сплачує. Так, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.03.2028 р., справа № 643/13101/17 стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Аліменти відповідач так і не сплачує. В добровільному порядку кошти також не надає. Заборгованість відповідача по аліментах станом на 01.05.2021 р. складає 64833 грн., що підтверджується довідкою від 24.12.2020 р. за підписом державного виконавця Ю.О.Ситник. Вищенаведені факти підтверджують той факт , що відповідач участі у житті сина не приймає. Коштів на утримання дитини ні в добровільному порядку , ні в примусовому також не надає. Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] від 16.12.2021 р. із Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказані вище обставини свідчать про небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, приймати участь у його житті , матеріально його забезпечувати, а тому існує необхідність позбавити його батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд дійшов висновку, що [PERSON] без поважних на те причин, участі у житті сина- [PERSON] , [INFO] не приймає, та не проявляє щодо нього батьківського піклування, матеріально його не утримує. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у намірі відповідача займатися вихованням доньки, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагається виконувати батьківські обов`язки, та виявляв бажання приймати участь у її житті та розвитку. Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав призводить до ряду правових наслідків, зокрема, до втрати особистих немайнових прав щодо дитини, втрати інших права, заснованих на спорідненості з дитиною. Виходячи з наведеного, а також враховуючи фактичне не бажання батька піклуватися про свого сина,суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дитини і є доцільним. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1987 р.н. відносно малолітнього сина- [PERSON] , [INFO] не зашкодить інтересам дитини, його подальшому вихованню та утриманню. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Розмір заборгованості по аліментах обчислюється судом лише у разі виникнення спору. В даному випадку спору щодо правильного нарахування заборгованості не існує. Для безспірної заборгованості існує позасудовий спосіб стягнення, який визначений державним виконавцем безпосередньо. Тому вимоги в частині стягнення боргу по аліментах задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості по аліментах з вини особи , яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками , одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені ) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до ухвалення судом рішенням про стягнення пені ., але не більше 100 відсотків заборгованості. Позивачка прохає стягнути пеню за період грудень 2019 р. - квітень 2021 р. в розмірі 10501,50 грн. Відповідно до висновку Великої Палати ВС(справа № 572\\1762\\15-ц) загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою : р= (А1х1%х Q1)+ ( А2 х1%хQ2)+…( Аn х1% х Qn), де р-загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів ,яка обраховується позивачем на час подачі позову ; А1-нарахована сума аліментів за перший місяць ;Q1-кількість днів прострочення сплати аліментів за перший місяць ; А2 -нарахована сума аліментів за другий місяць ; Q2-кількість днів прострочення сплати за другий місяць ;An-нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову ;Qn-кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць . ВП ВС дійшла висновку , що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати , а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем , в якому не проводилося стягнення. Відповідач не надав своїх контррозрахунків пені ,тому суд погоджується із розміром пені, який розрахований позивачкою. Враховуючи вказане із відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 10501,50 грн. ,яка утворилася із заборгованості по аліментах в сумі 35005 грн. за період із 01.12.2019 по 01.04.2021 р.р. Тому вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідачів підлягає також стягненню на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: partial