Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.07.2018 року нею були передані [PERSON] та [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 2 763 дол. США, про що [PERSON] написала розписку. Між ними було обумовлено строк повернення коштів - до 31.12.2019 року. Однак відповідачі своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів так і не виконали - грошові кошти ні в обумовлені строки, ні до часу звернення з позовом повернуті не були. Тому [PERSON] звернулася до суду та просила стягнути з відповідачів заборгованість по розписці від 07.07.2018 року, яка склалася станом на 06.08.2020 року та понесені нею судові витрати. Позивачка в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, а її представник їх уточнила в зв`язку із зміною курсу валют і просила стягнути з відповідачів заборгованість за договором позики від 07.07.2018 року в сумі 2 763 дол. США, що станом на 20.03.2023 року складає 106 651 грн. 80 коп. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовних вимог не визнали, мотивуючи це їх необгрунтованістю та недійсністю договору позики. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, посилаючись на свою зайнятість. Письмових відзивів чи пояснень по суті позовних вимог відповідачі суду не направили. З паспортів, карток, листів (а.с. 3-7, 17-18), досліджених в судовому засіданні вбачається, що сторонами по справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка та мешканка [ADDRESS] , і/н [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] , і/н [NUMBER] , і [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] . З розписки (а.с. 8), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що 07.07.2018 року позивачка з відома і за згодою свого чоловіка [PERSON] отримала від позивачки в позику грошові кошти в розмірі 2 763 дол. США, які останні зобов?язалися повертати п`ятого числа кожного місяця з виплатою процентів - 10%. З роздруківок (а.с. 9, 96), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що позовна заява станом на 06.08.2020 року 1 дол. США коштує 27 грн. 45 коп., а станом на 20.03.2023 року - 38 грн. 60 коп. З ухвал (а.с. 62-63), досліджених в судовому засіданні, вбачається, що в зв`язку з неявкою [PERSON] та її представника до суду цивільна справа за позовом представника позивачки [PERSON] - адвоката Жураховської Вікторії Вікторівни до [PERSON] про визнання договору позики недійснимзалишена без розгляду, а апеляційна скарга [PERSON] повернута заявник в зв`язку з її неправильним оформленням. Вислухавши позивачку та її представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований, між сторонами склалися цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами щодо виконання зобов`язань, які виникли за договором позики, а позовні вимоги підлягають до задоволення, так як в судовому засіданні було встановлено, що 07.07.2018 року позивачкою були передані в позику до 31.12.2019 року зі сплатою за користування коштами щомісячно 10% [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 2 763 дол. США, що станом на 20.03.2023 року складає 106 651 грн. 80 коп. Однак відповідачі своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів так і не виконали - грошові кошти ні в обумовлені строки, ні до цього часу повернуті не були. Вказані обставини були встановлені з матеріалів справи, досліджених в судовому засіданні. Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Забезпечення стабільності грошової одиниці є основною функцією центрального банку держави - Національного банку України. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1 046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1 047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1 049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Суд бере до уваги, що згідно вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень та вважає, що в судовому засіданні позивачкою було доведено, щоміж сторонами було укладено договір позики в письмовій формі згідно якого 07.07.2018 року позивачкою були передані [PERSON] та [PERSON] в позику до 31.12.2019 року грошові кошти в сумі 2 763 дол. США, про що [PERSON] написала розписку. Однак відповідачі своїх зобов`язань щодо повернення грошових коштів не виконали - грошові кошти ні в обумовлені строки, ні до часу звернення з позовом повернуті не були і станом на станом на 20.03.2023 року розмір заборгованості складає 2 763 дол. США, що еквівалентно складає 106 651 грн. 80 коп. за офіційним курсом АТ КБ «Приватбанк». Вказані обставини стверджуються поясненнями представника позивачки та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні (а.с. 3 - 9, 96). В той же час, на думку суду, відповідачами не було наведено в судовому засіданні обставин, які виключають необхідність сплати боргу, так як на підтвердження вказаних обставин, в тому числі доводів щодо недійсності договору позики в судове засідання доказів надано не було. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні було доведено порушення відповідачами укладеного договору позики та правомірність вимог позивачки щодо стягнення боргу. Тому суд вважає необхідним позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю. В частині стягнення судових витрат суд вважає необхідним вимоги позивачки задовольнити в силу ст. 141 ЦПК України. На підставі вище наведеного,

Outcome: approved