Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ріальто" (далі - позивач), через свого представника, звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просив: - стягнути з відповідача на користь позивача на рахунок п/р IBAN [NUMBER] в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код банку 305299, ЄДРПОУ 4349295, заборгованість за Договором № 210213-126-6 від 13.02.2021 станом на 01.02.2023 у розмірі 31 610,00 грн, яка складається з: 7 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3150,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом за період з 13.02.2021 по 15.03.2021 (включно), а також 21 460,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22.04.2021 по 19.08.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Відповідно до укладеного договору №210213-126-6 від 13.02.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Сума кредиту по укладеному Кредитному договору була перерахована на платіжну карту відповідача, яка була верифікована шляхом блокування певної суми коштів. Кредитний договір був підписаний 13.02.2021 об 11:03:31 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 496698 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 13.02.2021 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ». 15.03.2021 відповідачем було продовжено строк дії Кредитного договору на 7 календарних днів шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн., а також шляхом сплати відсотків 25.03.2021. Надалі 17.06.2021 між ТОВ «ФК «ФІНАНС ІННОВАЦІЯ» та позивачем ТОВ "ФК "Ріальто" укладено договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210213-126-6 від 13.02.2021 перейшло до ТОВ "ФК "Ріальто". Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за Договором №210213-126-6 від 13.02.2021 станом на 01.02.2023 у розмірі 31610,00 грн, яка складається з: 7000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3 150,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом за період з 13.02.2021 по 15.03.2021 (включно), а також 21 460,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22.04.2021 по 19.08.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою суду від 17.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також було витребувано від АТ «ПУМБ» інформацію: чи було емітовано на ім`я відповідача платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить відповідачу; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 13.02.2021 по 18.02.2021; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних відповідача. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявних у матеріалах справи копій витягів з інформаційно-телекомунікаційної системи по анкеті-заяві на кредит взятий відповідачем з хронологією дій щодо укладення кредитного договору №210213-126-6 укладеного 13.02.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання відповідачем Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 1.4 Договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», які розміщені та сайті monetka.ua. Кредитні кошти в сумі 7000,00 грн були відправлені відповідачу 13.02.2021 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ». Факт перерахування грошових коштів в розмірі 7000,00 грн на картку відповідача на умовах фінансового кредиту за договором підтверджується чеком №374691658. Надалі 15.03.2021 відповідачем було продовжено строк дії Кредитного договору на 7 календарних днів шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн., а також шляхом сплати відсотків 25.03.2021. На виконання ухвали суду від 17.02.2023 АТ «ПУМБ» надано інформацію про те, що на ім`я відповідача випущено платіжну карту № [NUMBER] , про закріплення за ним фінансового номеру телефону [NUMBER] та надано виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить відповідачу з підтвердженням здійснення фінансових операцій, які підтверджують аргументи позивача. Однак, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача за Договором №210213-126-6 від 13.02.2021 станом на 01.02.2023 становить у розмірі 31 610,00 грн, яка складається з: 7 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3150,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами, а також 21 460,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом. На час розгляду справи судом відповідачем не спростовано вищевказаний розрахунок позивача за кредитним Договором №210213-126-6 від 13.02.2021, а також даних, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення у добровільному порядку. Надалі 17.06.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та позивачем ТОВ "ФК "Ріальто" укладено договір відступлення права вимоги №17/06/2021-Р/М-3 від 17.06.2021, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №210213-126-6 від 13.02.2021 перейшло до ТОВ ТОВ "ФК "Ріальто". Останній набув право грошової вимоги за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (позичальників за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору, в т.ч. за договором №210213-126-6 від 13.02.2021, що підтверджується витягом з акта приймання-передачі прав №1 від 17.06.2021 до вказаного договору відступлення права вимоги. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, а згідно абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом було встановлено, що кредитний договір №210213-126-6 від 13.02.2021 між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та відповідачем був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання відповідачем Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Судом було встановлено, що відповідач отримав кредит у розмірі 7000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ». Кредитні кошти в сумі 7000,00 грн були відправлені відповідачу 13.02.2021 на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПУМБ». Факт перерахування грошових коштів в розмірі 7000,00 грн на картку відповідача на умовах фінансового кредиту за договором підтверджується чеком №374691658. Надалі 15.03.2021 відповідачем було продовжено строк дії Кредитного договору на 7 календарних днів шляхом сплати комісії у розмірі 250,00 грн., а також шляхом сплати відсотків 25.03.2021. Крім того, АТ «ПУМБ» надано інформацію про те, що на ім`я відповідача випущено платіжну карту № [NUMBER] , про закріплення за ним фінансового номеру телефону [NUMBER] та надано виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить відповідачу з підтвердженням здійснення фінансових операцій. Згідно положень ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно вимог ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом було встановлено, що згідно пунктам 1.1. - 1.4. умов кредитного договору №210213-126-6 від 13.02.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та відповідачем позичальникові надаються грошові кошти в розмірі 7000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору. Процентна ставка за користування кредитом - 1,5% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору, а строк надання кредиту та строк дії договору становить 30 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Відповідно п. 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування. Згідно з п. 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк (річна ставка 1277,50%), зазначений у п. 1.3 цього договору. Сторони домовились, що процентна ставка визначена в цьому пункті договору, нараховується відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Судом було встановлено, що ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» виконало взяті на себе зобов`язання та перерахувало на картковий рахунок відповідача позику в розмірі 7000,00 грн. Однак, відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача за Договором №210213-126-6 від 13.02.2021 станом на 01.02.2023 становить у розмірі 31 610,00 грн, яка складається з: 7 000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3150,00 гривень - заборгованість за нарахованими процентами, а також 21 460,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом. Відповідачем не спростовано розрахунок позивача за кредитним договором, а також даних, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення у добровільному порядку. Суд зауважує, що в силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити обставини справи. Таким чином, позивачем доведений факт наявності у відповідача, заборгованості, яка складається у розмірі 10150,00 грн 00 коп, яка складається з: 7000,00 грн - заборгованість за кредитом та 3150,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом за період з 13.02.2021 по 15.03.2021. Однак, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 21460,00 грн, а саме заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22.04.2021 по 19.08.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд вважає, що така частина вимог не є обґрунтованою. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання зобов`язання. Згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а не у виді стягнення процентів за умовами п. 3.3. Кредитного договору щодо підвищеного розміру процентної ставки за користування кредитом, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими. Отже, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що п. 3.3 кредитного договору встановлено розмір процентної ставки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №210213-126-6 від 13.02.2021 станом на 01.02.2023 у розмірі 10150,00 грн 00 коп, яка складається з: 7000,00 грн - заборгованість за кредитом та 3150,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 1,5 % за кожен день користування кредитом за період з 13.02.2021 по 15.03.2021 (включно), ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача 21 460,00 грн - заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 22.04.2021 по 19.08.2021 (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, слід відмовити за необґрунтованості такої частини позовної вимоги. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору, що підтвердженні платіжним дорученням №686 від 02.02.2023 та витрати на правову допомогу, що підтвердженні договором №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022, з описом вартості послуг виконавця робіт, актом приймання-передачі наданих послуг №20/2 від 21.12.2022, де вказано про вартість підготовки позовної заяви поданої до відповідача - 8000,00 грн та адвокатського запиту про витребування доказів у справі - 1000,00 грн, а також платіжним дорученням №581 від 11.01.2023, керується ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, слід стягнути документально підтвердженні судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 32.1% у розмірі 862,00 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 2889,00 грн, а інші витрати покласти на рахунок позивача.

Outcome: partial