Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

У лютому 2022 року представник позивача [PERSON] , представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учаснику, який був зареєстрований у ньому, а саме: [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та не зареєструвала права власності на житловий будинок. [INFO] померла [PERSON] .\~\~ Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] та іншого майна. Спадщину після її смерті [PERSON] прийняв фактично відповідно до ст. ст. 524-526, 534, 541, 548, п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, але нотаріально не оформив своїх спадкових справ. [PERSON] доглядав за спадковим майном, проводив ремонти в будинку та господарських будівлях, обробляв присадибну ділянку. Правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння відповідно до чинного законодавства не виготовлялися,\~ і право власності в установленому законом порядку оформлено не було. Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно, про що нотаріусом видана відповідна постанова. Саме тому представник [PERSON] звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким встановити факт, що заповіт від 04 липня 1991 року від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем Тертишницької сільської ради народних депутатів Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 14, зроблено [PERSON] , яка померла [INFO] , а також визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 27 травня 2022 року. Ухвалою\~ Носівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2022 року у зв`язку зі смертю [INFO] позивача [PERSON] зупинено провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування до залучення до участі у справі правонаступників [PERSON] . 27 лютого 2023 року до Носівського районного суду надійшла заява правонаступника позивача [PERSON] про залучення її до участі у справі як правонаступника [PERSON] та витребування від приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. копії спадкової справи до майна [PERSON] . Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року поновлено провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування, призначено підготовче засідання на 18 квітня 2023 року, залучено до участі у справі замість померлого позивача [PERSON] його правонаступника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . 18 квітня 2023 року [PERSON] до суду подано позовну заяву від свого імені до Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради із уточненими позовними вимогами, яка крім вищевказаного мотивована також тим, що [INFO] її батько [PERSON] . Вона є правонаступником та спадкоємцем батька за законом першої черги та прийняла спадщину, подавши до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . А тому [PERSON] просила судовим рішенням встановити факт, що заповіт від 04 липня 1991 року від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , посвідчений секретарем Тертишницької сільської ради народних депутатів Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 14, зроблено [PERSON] , яка померла [INFO] . Також [PERSON] просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 12 травня 2023 року. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності (а. с. 94). Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання направила до суду заяву, у якій указала, що міська рада визнає позовні вимоги [PERSON] та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 81). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Отже, суд розглядає справу за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У\~\~\~\~\~ судовому\~\~\~\~\~ засіданні\~\~\~\~\~\~ встановлено,\~\~ що\~\~ житловий\~\~ будинок\~ [ADDRESS] відносився до типу колгоспних дворів, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідками Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області № 7/3-20/283 та № 7/3-20/282 від 13 грудня 2019 року (а. с. 10, 11). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. [PERSON] не втратила права на вказаний житловий будинок. Отже, їй як члену ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на цей будинок. [INFO] померла [PERSON] , про що виконкомом Тертишницької сільської ради Носівського району Чернігівської області було складено відповідний актовий запис № 1 від 22 січня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 22). Після її смерті відкрилася спадщина на спірний житловий будинок, який належав їй як члену ліквідованого колгоспного двору. [PERSON] на час смерті, тобто станом на [INFO] , проживала в [ADDRESS] , одна, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області № 59/4 від 21 лютого 2017 року (а. с. 9). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Отже, відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються правилами ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 04 липня 1991 року, [PERSON] , секретарем Тертищницької сільської ради народних депутатів Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією заповіту (а. с. 8). Прийняття спадщини підтверджується різними діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з часу відкриття спадщини вони фактично вступили у володіння (користування, розпорядження) спадковим майном. Згідно з ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом чи за заповітом вправі відмовитися від спадщини протягом 6 місяців з дня її відкриття. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 п 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її племінник [PERSON] , за спадщиною: будинок в [ADDRESS] , присадибною земельною ділянкою, проводиться належний догляд, що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 62/4 від 21 лютого 2017 року (а. с. 12). Судом встановлено, що до майна померлої [PERSON] Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області заведена спадкова справа за № 697/2009, що підтверджується інформаційною довідкою за Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 62). Із копії спадкової справи встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , подав заяву про прийняття спадщини до Носівської державної нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 101-102). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з\~ моменту відкриття спадщини. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, у\~ тому\~ числі,\~ факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі,\~ імені,\~ по батькові або замість імені чи по\~ батькові зазначені\~ ініціали\~ суд повинен\~ запропонувати заявникові подати докази про те,\~ що правовстановлюючий документ належить йому і\~ що організація,\~ яка\~ видала\~ документ,\~ не\~ має можливості внести до нього відповідні\~ виправлення.\~ Разом з тим,\~ суд може встановлювати факти\~ належності особі документів,\~ які\~ не\~ відносяться до таких,\~ що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у\~\~ зв`язку\~\~ з\~\~ пораненням,\~\~ повідомлення\~\~ військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про\~ загибель чи\~ пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу,\~ а також заповіту,\~ страхового свідоцтва\~ (полісу),\~ ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом установлено, що у вищезгаданому заповіті\~ помилково вказано прізвище заповідача [PERSON] [PERSON] . Проаналізувавши перевірені й оцінені судом докази та законодавство, суд переконався, що позивачем надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявленої вимоги про встановлення\~\~\~ факту,\~\~ що заповіт від 04 липня 1991 року від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] зроблено [PERSON] , ці докази не викликають сумніву і є достатніми для встановлення вказаного факту, що має юридичне значення. У позасудовому порядку виправити допущені в заповіті розбіжності в написанні прізвища заповідача неможливо. Установлення цього факту має для позивача юридичне значення, адже дозволить позивачеві реалізувати спадкові права після смерті батька [PERSON] , а тому позовна вимога про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] звертався до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, домоволодіння мало статус колгоспного двору, а із уведенням в дію 15.04.1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 501/02-31 від 1 липня 2020 року (а. с. 18). Тому [PERSON] звернувся до суду та просив судовим рішенням визнати за ним право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Однак, після відкриття провадження у справі, а саме: [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 34). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 65). Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до копії довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 3561/01-14-К1 від\~\~ 10 серпня 2022 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований в домоволодінні [ADDRESS] . На день його смерті разом з ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , 1985 р. н., [PERSON] , [PERSON] (а. с. 73). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 76) та копією свідоцтва про шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] . Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України\~ спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 65/2022, заведеної приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А., убачається, що дочка померлого [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Дружина померлого [PERSON] та син померлого [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибну ділянку) та для ведення особистого селянського господарства (а. с. 66-79). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала і спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який [PERSON] фактично успадкував після смерті [PERSON] , але на який не оформив своїх спадкових прав, Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 13-15). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 26 жовтня 2021 року становить 80000 грн. (а. с. 16-17). Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved