Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення компенсації вартості частки нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду від 24 березня 2010 року розірвано. За час перебування у шлюбі сторони набули спільне майно. Судовим рішенням від 30 жовтня 2012 року за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/2 частини за кожним у квартирі та нежитловому приміщенні. У продовж 2012-2022 права [PERSON] з приводу володіння та користування належним йому майном залишались порушеними, у зв`язку із чим останній змушений був звертатись до суду із відповідними позовами. 23 грудня 2022 року [PERSON] отримано висновок експерта за результатом проведення будівельно-технічного експертного дослідження, згідно з яким відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, розділити квартиру [ADDRESS] відповідно до часток співвласників - по 1/2 частині кожному технічно неможливо. Оскільки розділити квартиру відповідно до часток співвласників - по 1/2 частині кожному технічно неможливо, то позивач просить суд захистити його майнові права шляхом припинення його права власності на 1/2 частину у нерухомому майні та стягнути з відповідача її вартість. В судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, його представник подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву суду не надала. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила, не подала відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Процесуальні дії Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 09 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2010 шлюб між сторонами було розірвано. За час перебування у шлюбі сторони набули спільне майно. 30.10.2012 Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 2-1983/12. Вказаним судовим рішенням за [PERSON] та [PERSON] визнано право власності на 1/2 частини за кожним у квартирі [ADDRESS] та нежитловому приміщенні [ADDRESS] . 23.12.2022 [PERSON] отримано висновок експерта за результатом проведення будівельно-технічного експертного дослідження щодо наявності технічної можливості, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, розділу квартири [ADDRESS] відповідно до часток співвласників - по 1/2 частині кожному. Із вказаного висновку вбачається, що, враховуючи необхідність забезпечення повного складу приміщень квартири мінімальними нормативними площами та інженерними комунікаціями, передбаченими державними будівельними нормами, після її поділу на дві рівні частини - по 1/2 частині кожному, а саме створення двох ізольованих відокремлених квартир з повним складом приміщень, що мають окремі виходи на сходову клітину, приймаючи до уваги при цьому об`ємно-планувальне рішення досліджуваної трикімнатної квартири та її місце розташування у складі будинку, зокрема те, що вона розташована на 7-му поверсі 15-поверхового будинку, тобто під нею та над нею розташовані аналогічні квартири, а також враховуючи те, що організувати повний склад приміщень в новостворених квартирах після поділу на дві рівні частини з мінімальними нормативними площами житлових кімнат, кухонь, санвузлів зі збереженням їх нормативної ширини - технічно неможливо, експерт прийшов до висновку про те, що відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, розділити квартиру [ADDRESS] відповідно до часток співвласників - по 1/2 частині кожному технічно неможливо. 24.12.2022 [PERSON] отримано Звіт про оцінку майна - трикімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до вказаного Звіту, ринкова вартість об`єкта оцінки з заокругленням, без урахування ПДВ, складає - 5 437 800 грн., що еквівалентно 148 700 доларів США. Ринкова вартість ? частини об`єкта оцінки з заокругленням, без урахування ПДВ, складає - 2 718 900 грн. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (ч. 3 ст. 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункту 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21)). Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20)). Частиною другою статті 71 СК України передбачено, що неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема (але не виключно) на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4 ст. 71 СК України). Оскільки майно подружжя складається, як правило, з різних за призначенням та вартістю речей, розподіл здійснюється таким чином, щоб в остаточному підсумку кожен одержав у натурі таку кількість речей, вартість яких була б тотожна величині частки дружини та чоловіка. У випадку, коли такої натуральної точності досягти неможливо, виходом із ситуації є доплата одному з подружжя грошової компенсації. Частиною 1 ст. 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (ст. 365 цього Кодексу), підлягає застосуванню до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя (позивача) до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. У пункті 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182 цс21) викладено висновок, що приписи ч.ч. 4 та 5 ст. 71 СК України і ст. 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15 (провадження № 61-8926св18)). Таку ж позицію підтримала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), зазначивши у пункті 45, що підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. У пункті 50 цієї ж постанови Великої Палати Верховного Суду вказано, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі. Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до висновку експерта майно є неподільним, спільне володіння і користування майном є неможливим, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved