Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

08 квітня 2021р. [PERSON] (далі: заявник) звернулась до Київського районного суду м. Харкова з заявою в якій просить суд становити факт її спільного проживання зі спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Заява мотивована тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] та на момент смерті був зареєстрований за місцем проживання своїх батьків, хоча фактично проживав разом із нею за її адресою місця реєстрації. [PERSON] подав відзив, з якого вбачається, що останній підтверджує факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання, належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду, заявник та заінтересовані особи не з`явились. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, належне повідомлення заявника та заінтересованих осіб про дату, час і місце судового засідання, відсутність клопотань про відкладення судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд висновує: Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217,1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Аналізуючи норми цивільного судочинства, можна зазначити, що спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, однак зареєстрований за іншою адресою, він має право звернутися до суду для встановлення цього факту в порядку окремого та позовного провадження. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України). При цьому, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. 26.02.1994 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції шлюб, актовий запис № 150, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 27 січня 2009 р. Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане повторно 27.01.2009 р. Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. [INFO] помер [PERSON] , як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане 10.11.2008 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції. 17.11.2008 постановою слідчого відмовлено у відкритті кримінального провадження за фактом смерті [PERSON] . У вищезазначеній постанові встановлено, що 08.11.2008 р. о 11 год. 00 хв. за адресою: [ADDRESS] був знайдений труп [PERSON] , 1971 р.н. Після його смерті відкрилась спадщина. Заявник звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, оскільки у неї зі спадкодавцем різні адреси реєстрації. З копії її паспорту вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Їх син також зареєстрований за зазначеною адресою, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання особи. Як вбачається з Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, [PERSON] на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . При цьому, мешканці будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] , підтверджують, що [PERSON] постійно проживав разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з січня 2001 р. по 08 листопада 2008 р. Виходячи з викладеного, аналізом доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт спільного проживання заявника зі спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved