Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила (а.с. 21-23) до відповідача, третьої особи, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 3 500 грн. з моменту звернення до суду і до закінчення навчання доньки у коледжі. Свої вимоги мотивувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2004 року. З грудня 2021 року вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують. Від вказаного шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка зараз навчається у ВСП «Фаховий коледж промислової автоматики та інформаційних технологій Одеського національного технологічного університету» на 3 курсі денного відділення, за кошти Державного бюджету України, але стипендію не отримує та перебуває на утриманні позивачки. Відповідач сплачував аліменти на доньку відповідно рішення Біляївського районного суду Одеської області до її повноліття. Відповідач працює офіційно, у нього стабільна та достатня заробітна плата щоб виплачувати таку суму аліментів, в зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка до судового засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. До судового засідання відповідач не з`явився, але надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення (а.с. 49). Третя особа до судового засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2004 року, згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 03.10.2009 року (а.с. 29). Від вказаного шлюбу у сторін є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 30). Згідно вказаного вище свідоцтва про народження, [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до довідки ВСП «Фаховий коледж промислової автоматики та інформаційних технологій Одеського національного технологічного університету» № 1957 від 28.02.2023 року, [PERSON] , навчається на 3 курсі денного відділення, за кошти Державного бюджету України. Термін закінчення закладу освіти 30.06.2024 року (а.с. 32). Як вбачається з довідки про доходи, виданої ВСП «Фаховий коледж промислової автоматики та інформаційних технологій Одеського національного технологічного університету» на ім`я [PERSON] , в період часу з вересня 2022 року по лютий 2023 року загальне нарахування стипендії, в тому числі у натуральній формі становить 0,00 грн. (а.с. 34) Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому СК України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) . Аналогічний висновок міститься у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів . Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 цього Кодексу. Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмету позовних вимог. За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідач є батьком - [PERSON] , [INFO] та повнолітня донька відповідача, яка є студентом денного відділення бюджетної форми навчання, не працює, не отримує доходів, в тому числі стипендію, перебуває на матеріальному забезпеченні матері, при цьому несе певні витрати, які пов`язані з її навчанням, а тому стягнення аліментів з батька на її утримання є необхідним, оскільки обов`язок з утримання дитини покладається на обох батьків та у відповідності до закону повинен нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. При визначені розміру аліментів, суд враховує особу відповідача, який визнав позов у повному обсязі та не заперечував щодо його задоволення. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з навчанням у розмірі 3 500 грн. від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 30.01.2023 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2024 року. Відповідно до ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. У зв`язку з чим, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 1 073,60 грн., що відповідає ставкам судового збору встановленого розміру на день звернення позивача з вказаним позовом до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved