Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості за договором оренди, пені, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, інфляційних втрат та трьох процентів річних. Свої вимоги мотивував тим, що 01 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди (найму) приміщення, за умовами якого позивач зобов`язався передати у тимчасове оплатне користування нежиле приміщення № 146, площею 122 кв.м за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язалася утримувати приміщення в належному стані, здійснювати поточний ремонт; своєчасно виплачувати орендну плату та самостійно оплачувати комунальні послуги, витрати на утримання будинку відповідно до рахунків ГІОЦ та ОСББ, а також інші платежі, пов`язані з використанням приміщення, після закінчення строку оренди здати приміщення Орендодавцю згідно з актом. Строк оренди складає з 01 вересня 2021 року по 30 березня 2022 року. Згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди нежитлового приміщення [ADDRESS] від 01 вересня 2021 року вказане приміщення, в тому числі 2 комплекти ключів, передано відповідачеві для використання під офіс строком до 30 березня 2022 року. 20 січня 2022 року о 21:44 позивач отримав від відповідача по телефону на «Вайбер» повідомлення про намір розірвати достроково Договір оренди відповідно до пункту 8 Договору , яким передбачено, що сторони мають право порушувати питання про дострокове розірвання договору або внесення суттєвих змін в текст цього договору, якщо попередять одна одну за місяць. Договором не передбачено між сторонами передача документів про розірвання або зміну умов Договору шляхом направлення копій або сканів електронним шляхом або по телефону. 13 лютого 2022 року позивачем направлено відповідачу лист, в якому запропоновано для розгляду питання про розірвання Договору оренди прибути 20 лютого 2022 року о 12-00 за адресою знаходження нежилого приміщення: [ADDRESS] або направити свого представника. 20 лютого 2022 року складено акт примусового відкриття та огляду приміщення № 146, площею 122 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , в якому зафіксовано технічний стан приміщення. Витрати по виконанню відновлення приміщення (малярні роботи та матеріали) склали 27 423,50 грн. Також відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором оренди майна. Основний борг по оренді та комунальним платежам станом на 20 лютого 2022 року склав 46 878,52 грн. У зв`язку з чим просить розірвати договір оренди (найму) приміщення [ADDRESS] , укладений 01 вересня 2021 року між [PERSON] до [PERSON] , стягнути з відповідача заборгованості за договором оренди від 01 вересня 2021 року станом на 20 лютого 2022 року у розмірі 46 878,52 грн., що складає з оплати оренди та комунальних послуг, стягнути з відповідача неустойку (пеню) за період з 01 жовтня 2021 року по 20 лютого 2022 року у розмірі 20 876,87 грн., матеріальну шкоду, що виникла у зв`язку з відновленням пошкодженого приміщення (об`єкта оренди) в сумі 27 423,50 грн., інфляційні втрати за період з 01 березня по 31 липня 2022 року у розмірі 10 095 грн. 55 коп. та три проценти річних за період з 20 лютого по 15 серпня 2022 року у розмірі 974 грн. 56 коп. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення [ADDRESS] (а.с.12). 01 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди (найму) приміщення, за умовами якого позивач зобов`язався передати у тимчасове оплатне користування нежиле приміщення № 146, площею 122 кв.м за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язується утримувати приміщення в належному стані, здійснювати поточний ремонт; своєчасно виплачувати орендну плату та самостійно оплачувати комунальні послуги, витрати на утримання будинку відповідно до рахунків ГІОЦ та ОСББ, а також інші платежі, пов`язані з використанням приміщення, після закінчення строку оренди здати приміщення Орендодавцю згідно з актом. Строк оренди складає з 01 вересня 2021 року по 30 березня 2022 року. Згідно з актом прийому-передачі об`єкта оренди нежитлового приміщення [ADDRESS] від 01 вересня 2021 року вказане приміщення передано для використання під офіс строком до 30 березня 2022 року (а.с. 10, 10 зв.). 13 лютого 2022 року позивачем направлено відповідачу лист, в якому запропоновано для розгляду питання про розірвання Договору оренди прибути 20 лютого 2022 року о 12-00 за адресою знаходження нежилого приміщення № 146, площею 122 кв.м: [ADDRESS] (а.с.13). Позивач просить розірвати договір оренди (найму) нежилого приміщення № 146, площею 122 кв.м за адресою: [ADDRESS] , укладеного 01 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем. Підставою для задоволення позовних вимог зазначено намір відповідача достроково розірвати договір відповідно до п. 8. Договору оренди. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Частиною 2 статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 8 Договору сторони мають право порушувати питання про дострокове розірвання договору або внесення суттєвих змін в текст цього договору, якщо попередять одна одну за місяць. Судом встановлено, що відповідач виявила бажання розірвати в односторонньому порядку укладений з позивачем договір оренди нежитлового приміщення, така вимога відповідає умовам укладеного сторонами договору. Тому суд приходить висновку про задоволення позову щодо вимог про розірвання договору оренди нежилого приміщення № 146, площею 122 кв.м за адресою: [ADDRESS] , укладеного 01 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] . Позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за договором оренди від 01 вересня 2021 року станом на 20 лютого 2022 року у розмірі 46 878,52 грн., що складає з оплати оренди та комунальних послуг. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що умовами договору оренди передбачено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати орендну плату та комунальні послуги, витрати на утримання будинку відповідно до рахунку ГІОЦ та ОСББ, інші платежі, пов`язані з використанням приміщення (електроенергія, водопостачання та водовідведення та інші). На підтвердження позовних вимог позивачем надано рахунок-фактуру від 30 вересня 2021 року про сплату комунальних витрат у розмірі 1 133,97 грн.: рахунок-фактуру від 31 жовтня 2021 року - 1127,81 грн.; рахунок-фактуру від 30 листопада 2021 року - 1126,85 грн.; рахунок-фактуру від 31 грудня 2021 року - 1143,41 грн.; рахунок-фактуру від 31 січня 2022 року - 1132,71 грн.; рахунок-фактуру від 20 лютого 2022 року - 734,48 грн. (а.с.11-11 зв.). Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі статтею 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Статтею 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою статті 764 ЦК України. Згідно з ч.3 ст.767 ЦК України передбачено, якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справжності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з пунктом 7 договору плата за оренду Приміщення на момент укладання договору складає 25 000 грн та здійснюється в авансовому порядку щомісяця до 30 числа місяця, що передує, шляхом передачі готівкових коштів, а у випадку безготівкового перерахування з врахуванням 1% банківських послуг. При укладанні договору Орендар сплачує орендну плату за перший місяць та завдаток у розмірі місячної орендної плати, який повертається орендареві після виселення, та складання акту прийому-передачі (повернення) приміщення (об`єкту оренди) та майна, прибирання приміщення, а також повного розрахунку за комунальні та інші послуги, пов`язані з використанням об`єкта оренди, та відшкодування шкоди, завданої Орендодавцю, витрати клінінгової компанії при останньому прибиранні приміщення. За несвоєчасне здійснення платежів Орендар додатково сплачує пеню з розрахунку 0,5% від несплаченої та передбаченої договором суми за кожен день прострочки. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором оренди майна не виконала належним чином в повному обсязі. Згідно розрахунку борг по оренді приміщення та оплаті комунальних платежів станом на 20 лютого 2022 року складає у сумі 46 878,52 грн. (а.с.8-9). Судом перевірено розрахунок основного боргу по оренді та комунальним платежам станом на 20 лютого 2022 року та встановлено, що розрахунок зроблено з урахуванням умов договору оренди та заборгованість складає у розмірі 46 878,52 грн. Будь-яких доказів на спростування наданого Позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання грошових зобов`язань за договором оренди майна. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором оренди майна від 01 вересня 2021 року підлягають задоволенню повністю у розмірі 46 878, 52 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за період з 01 жовтня 2021 року по 20 лютого 2022 року у розмірі 20 876,87 грн. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (штрафу, пені) (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Забезпечення виконання зобов`язання у вигляді неустойки (штрафу, пені) регулюється статтями 549-552 ЦК України та умовами договору. Згідно зі частиною другою статті 551 ЦК України у випадку, коли предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (Постанови Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За змістом пункту 7 Договору за несвоєчасне здійснення платежів Орендар додатково сплачує пеню з розрахунку 0,5% від несплаченої та передбаченої договором суми за кожен день прострочки. Судом встановлено, що борг по оренді приміщення та оплаті комунальних платежів за період з 01 жовтня 2021 року по 20 лютого 2022 року складає у розмірі 46 878,52 грн. Відповідно до умов договору оренди, починаючи з 01 жовтня 2021 року, за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01 по 31 жовтня 2021 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 25 000,00 грн. пеня становить у розмірі 3 875,00 грн. (25 000,00 грн. х 0,5% х 31 днів); за період з 01 по 30 листопада 2021 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 21 998,97 грн. пеня становить у розмірі 3 299,85 грн. (21998,97 грн. х 0,5% х 30 днів); за період з 01 по 31 грудня 2021 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 21 926,78 грн. пеня становить у розмірі 3 398,65 грн. (21926,78 грн. х 0,5%х 31 днів); за період з 01 по 31 січня 2022 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 33 053,63 грн. пеня становить у розмірі 5 123,31 грн. (33053,63 грн. х 0,5%х31 днів); за період з 01 по 20 лютого 2022 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 53 047,04 грн. пеня становить у розмірі 5 304,70 грн. (53047,04 грн. х 0,5%х20 днів). Отже, загальний розмірі неустойки (пені) за період з 01 жовтня 2021 року по 20 лютого 2022 року становить у розмірі 21 001,51 грн. (3 875,00 грн. +3 299,85 грн. +3 398,65 грн.+ 5 123,31 грн.+ 5 304,70 грн.) Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за період з 01 жовтня 2021 року по 20 лютого 2022 року підлягають задоволенню у розмірі 20 876,87 грн., що є в межах позовних вимог. Позивач просить про стягнення матеріальної шкоди, що виникла у зв`язку з відновленням пошкодженого приміщення (об`єкта оренди) в сумі 27 423,50 грн. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що з вини відповідача йому завдано матеріальних збитків. На підтвердження позовних вимог надано акт примусового відкриття та огляду приміщення № 146, площею 122 кв. м, за адресою: [ADDRESS] від 20 лютого 2022 року, в якому вказано, що приміщення виглядає брудним, занедбаним, з пошкодженням стін (86 отворів різного розміру), які залишилися від демонтування Орендарем кріплення свого обладнання, дзеркал, полиць та інше, стіни подерті, обліплені скочем (липкою стрічкою), керамічна плитка на підлозі та в туалетній кімнаті забруднені та залиті клеєм, пошкоджені міжплиточні шви. Приміщення не придатне для подальшого використання та підлягає частковому ремонту, а саме, штукатурка та шпатльовка пошкоджених стін понад 8 кв. м, грунтовка та часткове фарбування стін в кімнатах №№ 1,2,3,10,11,12 (площа стін 220 кв.м, в кімнатах необхідне часткове відновлення плиточного покриття, поновлення міжплиточних швів та загальне прибирання та миття (клінінг). Здійснена фотозйомка стану об`єкту оренди (а.с.15); договір на виконання ремонтно-малярних робіт від 12.07.2022 з фізичною особою [PERSON] на суму 14600 грн.(а.с. 17); акт виконаних робіт від 25.07.2022, копії документів виконавця та розписка в отриманні коштів (а.с.18, 18 зв); копії фіскальних чеків на придбання матеріалів для ремонту на загальну суму 12823,50 грн. (а.с.19 зв.). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а саме, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 Постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі №6-183цс14 та Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц та від 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16. На підтвердження причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою матеріальною шкодою позивачем надано акт примусового відкриття та огляду приміщення № 146, площею 122 кв. м, за адресою: [ADDRESS] від 20 лютого 2022 року (а.с. 15). Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою позивачу матеріальною шкодою. Судом встановлено, що в результаті неналежного використання відповідачем нежитлового приміщення № 146, площею 122 кв. м, за адресою: [ADDRESS] , позивачу завдано матеріальну шкоду у розмірі 27 423,50 грн. Тому з урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди повністю. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01 березня по 31 липня 2022 року у розмірі 10 095 грн. 55 коп. та три проценти річних за період з 20 лютого по 15 серпня 2022 року у розмірі 974 грн. 56 коп. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % / 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення. Зі змісту розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних вбачається, що позивач у розмір заборгованості за договором оренди додає розмір неустойки у розмірі 20 876,87 грн. Однак неустойка є видом цивільно-правової відповідальності та обов`язок сплатити суму неустойки за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням в розумінні положень частини першої ст. 509 ЦК України, а отже відсутні підстави для застосування до цих правовідносин ст. 625 ЦК України. Тому за прострочення виконання зобов`язання за договором оренди за період з 01 березня по 31 липня 2022 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 46 878,52 грн. та індексу інфляції - 1,149 сума інфляційних втрат становить у розмірі 6 984,90 грн. (46 878,52 грн. х 1,149)-46 878,52 грн.). Крім того, за прострочення зобов`язання за договором оренди за період за період з 20 лютого по 15 серпня 2022 року з урахуванням суми заборгованості у розмірі 46 878,52 грн. три відсотки річних становить у розмірі 674,28 грн. (46 878,52 грн. х 3% х 175 : 365). Виходячи з наведеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання за договором оренди, підлягають задоволенню частково: інфляційні втрати за період з 01 березня по 31 липня 2022 року у розмірі 6 984,90 грн. та три проценти річних за період з 20 лютого по 15 серпня 2022 року у розмірі 674,28 грн. В решті вимог слід відмовити. За встановлених обставин позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості за договором оренди, пені, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, інфляційних втрат та трьох процентів річних підлягають задоволенню частково: розірвати договір оренди (найму) приміщення [ADDRESS] , укладений 01 вересня 2021 року між [PERSON] до [PERSON] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за договором оренди майна від 01 вересня 2021 року станом на 20 лютого 2022 року у розмірі 46 878 (сорок шість тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 52 коп., неустойку (пеню) за період з 01 жовтня 2021 року по 20 лютого 2022 року у розмірі 20 876 (двадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. 87 коп., матеріальну шкоду, що виникла у зв`язку з відновленням пошкодженого приміщення (об`єкта оренди) у розмірі 27 423 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять три) грн. 50 коп., інфляційні втрати за період з 01 березня по 31 липня 2022 року у розмірі 6 984 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 90 коп. та три проценти річних за період з 20 лютого по 15 серпня 2022 року у розмірі 674 (шістсот сімдесят чотири) грн. 28 коп. В решті позовних вимог відмовити. На підставі Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору (а.с. 20). Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 102 748,07 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1 027,48 грн. (102 748,07 грн. х 1%).

Outcome: partial