Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області, в якому просить\~ встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , померлої [INFO] ; визнати за ним\~ в порядку спадкування за законом право на земельну частку ( пай ) у розмірі 3,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективної власності ВАТ ім. Калініна та належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії\~ №0539088, виданого на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 10 вересня 1998 року №278/98 та зареєстрованого 06.10.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №185. Свої вимоги мотивує, тим що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді вищезазначеної земельної ділянки. Спадкоємцем першої черги на спадкове майно є позивач. При\~ зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , було відмовлено у зв`язку із розбіжностями у прізвищах спадкодавця і спадкоємця та відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, а саме Сертифікат на право на земельну частку (пай), або дублікат цього сертифікату. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Позивач в судове\~ засідання не з`явився, на розгляд суду від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача\~ та з проханням розглянути справу без його участі. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті\~ ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.\~ Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] , в графі батько записано [PERSON] , в графі мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), згідно довідки Успенівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 12 травня 2022 року, [PERSON] , [INFO] на день смерті, яка наступила [INFO] , була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно свідоцтва про смерть прізвище спадкодавця зазначено як " [PERSON] "а.с. (10) Враховуючи вищезазначене, а також те, що заявлені вимоги про встановлення факту родинних відносин породжують юридичні наслідки для позивача, а встановити його іншим шляхом неможливо, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Щодо позовних вимог визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу про належність майна спадкодавцеві та відсутністю документів, які підтверджували родинні відносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась у вигляді\~ земельної частки ( пай ) у розмірі 3,93 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективної власності ВАТ ім. Калініна та належала померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0539088, виданого на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 10 вересня 1998\~ року №278/98 та зареєстрованого 06.10.1998 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №185 (а.с.9). Згідно довідки Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області\~ від 25.04.2023 року вбачається, [PERSON] дійсно був видан сертифікат на право на земельну ділянку (пай) у ВАТ ім. №"Калініна", с. Богданівка Тарутинського району Одеської області серії ОД №0539088, виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 06.10.1998 року, та зареєстрований у Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай)\~ за № 185, але кадастрові номери не присвоювались, межи земельної ділянки не встановлювались та право власності не зареєстровано. До матеріалів справи також додано копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії №0539088, виданого на підставі рішення Тарутинської районної державної адміністрації від 10 вересня 1998\~ року №278/98\~ В газеті «ЗНАМЯ ТРУДА» за 21 квітня 2023 № 16 (9048) наявне повідомлення проте, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) №0539088, виданий Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області 06 жовтня 1998 року на ім`я [PERSON] , вважати недійсним. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особі, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ч.1ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як передбачено ч.1ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного суб`єктивного земельного права, суб`єктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Враховуючи вищевказані обставини, які були перевірені під час судового розгляду та підтверджені відповідними доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного ст.ст.81, 152 ЗК України, ст.ст. 293, 315, 392, 1216, 1217, 1220, 1222,\~ 1223, 1225, 1261, 1268,1269,1270,1272 ЦК України, постанови\~ ВСУ №5 від 31.03.1995 року ,

Outcome: approved