Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

У вказаній справі 10.11.2022 судом ухвалене рішення про задоволення позову. Представник позивача Климович подала заяву про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки при ухвалені рішення не було вирішено вимоги про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 2517,33 грн. примусово стягнутих коштів за виконавчим написом, з приводу якої позивач подавала докази і пояснення. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. У справі встановлено, що при зверненні до суду позивач у позовній заяві просив ухвалити рішення про: 1) визнання таким, що не підлягає виконанню вчиненого 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису № 167951 про стягнення з [PERSON] в користь ТОВ «Вердикт Капітал» 45262,25 грн заборгованості за кредитом; 2) стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» в користь [PERSON] 2517,33 грн. примусово стягнутих коштів за виконавчим написом; 3) вирішити питання про судові витрати. Рішення суду від 10.11.2022 ухвалене у судовому засідання із повним задоволенням позову, однак вимогу про стягнення з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] 2517,33 грн. примусово стягнутих коштів за виконавчим написом не було ухвалено рішення. Позовні вимоги по своїй суті і обсягах підтверджені доданими до позову письмовими доказами які оцінювались судом. Однак в резолютивній частині рішення суд не вказав про це стягнення, чим не вирішив таку вимогу. Щодо сплати судових витрат суд встановив таке. [PERSON] при подачі позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню сплатила судовий збір у сумі 1362 гривні та при подачі заяви про забезпечення позову 454 грн. У постанові Верховного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 743/1481/21 зроблені такі висновки, що виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Оскільки вчинення виконавчого напису нотаріусом є одним з видів позасудового захисту прав кредитора, а безпосередньо виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», кредитор після вчинення нотаріусом виконавчого напису має право звернутися до органів державної виконавчої служби або до приватного виконавця з метою примусового стягнення заборгованості за кредитом. При цьому нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Це суперечить правовому статусу нотаріуса, визначеному у статтях 1, 9 Закону № 3425-ХІІ. При стягненні за виконавчим написом нотаріуса боржник не позбавлений права на захист своїх прав. Стягнення провадиться в рамках виконавчого провадження, яке дозволяє боржнику користуватися правом захисту, в тому числі судового. Предметом позову в таких справах є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. Таким чином, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить висновку про повернення сплаченого судового збору в розмірі 1816,00 гривні, оскільки [PERSON] звільнена від сплати судового збору за подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із наведеним судом встановлено підстави для ухвалення додаткового рішення у відповідності до вищенаведених процесуальних норм.

Outcome: approved