Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , третя особа: державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ковбасюк Наталія Юріївна про визнання майна спільною сумісною власністю, визначення частки у спільному майні подружжя, визнання права на обов`язкову частку у праві власності на житловий будинок. Позов мотивований тим, що [INFO] померла його дружина [PERSON] , шлюб з якою зареєстрував 28 грудня 1985 року і проживав спільно з нею до моменту смерті. Після вступу в шлюб, 24.08.1988 за договором купівлі - продажу він відчужив гр. [PERSON] належні особисто йому відповідно до договору купівлі-продажу від 21.08.1978 2/5 частин житлового будинку по [ADDRESS] , а отримані кошти витратив в інтересах сім'ї , у тому числі і на придбання таких будівельних матеріалів, як шифер покрівельний шести хвильовий, дошка дубова обрізна, цемент будівельний марки чотириста, плита будівельна ПКЖ 6. За час шлюбу з покійною дружиною згідно з укладеним 24 січня 1995 року з гр. [PERSON] договором міни житлового будинку на будівельні матеріали набули у власність 1/2 частину домоволодіння, що розташовується в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] він проживав з нею, а тому вважаюсь таким, що прийняв спадщину, 22.03.2022 з заявою про прийняття спадщини на всіх підставах звернувся до державного нотаріуса Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області. Державний нотаріус повідомила, що 26.06.2008 покійна дружина всю належну їй на праві приватної власності частку житлового будинку з відповідними господарсько - побутовими будівлями та земельну ділянку, надану для розташування і обслуговування вказаного об`єкту нерухомості, які знаходяться за адресою [ADDRESS] заповіла в цілому [PERSON] . Заяву про\~прийняття спадщини\~за заповітом\~відповідач [PERSON] \~подав до\~держаного нотаріуса\~12.07.2022 і в цій заяві він повідомив нотаріуса, що про існування спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині йому невідомо. 13.12.2022 з заявою про виділ частки у спільному сумісному майні подружжя, яким є частина житлового будинку в [ADDRESS] , позивач звернувся до державного нотаріуса Ковбасюк Н.Ю. Однак державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя, мотивуючи своє рішення відсутністю правовстановлюючих матеріалів, які б вказали, що частина житлового будинку в [ADDRESS] набута за спільні кошти подружжя. Заперечення його права на частку у спільному майні подружжя та права на обов`язкову частку у спадковому майні стало підставою для звернення з цим позовом до суду. Як непрацездатний 71-річний вдівець покійної [PERSON] , незалежно від змісту заповіту, позивач має право успадкувати половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців за законом (обов`язкову частку). Просить суд: визнати спільним сумісним майном подружжя [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визначити, що розмір частки [PERSON] , [INFO] у спільному майні подружжя, а саме: домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складає частину. Визнати право [PERSON] , [INFO] , на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яким є 1/8 частка домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати право власності [PERSON] , [INFO] , на 3/8 частки домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2023 року відкрито провадження у справі порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. 10.02.2023 року від відповідача по справі [PERSON] до суду надійшла заява в якій зазначає, що він про визнання права на обов`язкову частку у праві власності на житловий будинок, як непрацездатної особи позивача [PERSON] ніяким чином не заперечував, а також не вчиняв ніяких дій на обмеження прав позивача. Його покійна мати [PERSON] (далі [PERSON] ), з середини 70-х років минулого століття до середини 90-х років теперішнього століття, працювала в Будівельно Монтажному Управлінні №6 (БМУ-6). За свою сумлінну праці в розбудові м. Гайворон, та району, від керівництва БМУ№6, на початку 80-х років минулого століття матері було надано двокімнатну квартиру по [ADDRESS] . Номер квартири не пам`ятає. 28 грудня 1985 року мати вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] . Після цього [PERSON] , я, [PERSON] та дві його малолітні доньки (від першої жінки) стали мешкати в належній [PERSON] квартирі по [ADDRESS] . Позивач стверджує, що після продажу 2/5 своєї частини будинку по [ADDRESS] , на отримані кошти він придбав будівельні матеріали. Але жодних документів на підтвердження цього не надав ні нотаріусу ні до суду. Надати такі данні не можливо, так як позивач їх не купував, і не зміг надати докази нотаріусу Ковбасюк Н.Ю., про що в своїй постанові вказала нотаріус [PERSON] . Такі данні надати він не міг ніяк, так як за кошти вилучені від продажу частки будівлі по [ADDRESS] [PERSON] придбав у свою власність автомобіль марки ВАЗ, а також гаражну будівлю для його зберігання. Набувши пенсійного віку [PERSON] , вирішила продати належну їй квартиру розташовану по [ADDRESS] , та придбати у свою власність приватний будинок. Знайшовши будинок по [ADDRESS] мати вирішали його придбати. Власникам вказаного будинку потрібні були будівельні матеріали, а мати мала можливість придбати в такій кількості будівельні матеріали. Так вона продала належну їй квартиру по [ADDRESS] , частину коштів витратила на придбання будівельних матеріалів, а частину належних їй коштів витратила на здійсненні ремонту, в придбаній частині будинку по [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] стверджуючи, що він придбав будівельні матеріали, вводить суд в оману. Враховуючи викладене, просить суд: Розглянути справу за його відсутності та постановити не упереджене, об`єктивне, законне рішенні у відповідності діючого законодавства. Судові витрати покласти на позивача. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 22.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав зазначених в ньому. Відповідача [PERSON] та державний нотаріус Гайворонської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ковбасюк Наталія Юріївна в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. В заяві від 10.02.2023 року [PERSON] просив суд розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 28.12.1985 року [PERSON] та [PERSON] 28.12.1985 уклали шлюб. Після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 8). Згідно копії Договору міни житлового будинку на будівельні матеріали від 24.01.1995 року [PERSON] міняє належній їй на праві приватної власності будівельні матеріали на частину домоволодіння з відповідною частиною господарських будівель розташованого в [ADDRESS] , належну [PERSON] (пункт 1 Договора) (а.с. 15). Згідно копії архівної довідки від 15.09.2022 року №231 виданої КП «БМБТІ» - право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] за архівними даними реєстрових книг КП «БМБТІ», за станом до 01.01.2013 р., належало [PERSON] , [PERSON] (а.с.15). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії заповіту від 26.06.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Гайворонського районного нотаріального округу Кіровоградської області Тягнибіда Галина Михайлівна всю належну їй на праві приватної власності частку житлового будинку з відповідними господарсько-побутовими будівлями та земельну ділянку надану для розташування та обслуговування вказаного об`єкту нерухомого майна розташовані за адресою: [ADDRESS] , заповіла в цілому [PERSON] з правом довічного проживання в указаній частці житлового будинку гр. [PERSON] (а.с. 12). Згідно копії довідки від 14.08.2022 №28 виданої Гайворонською міською радою [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Станом на 18 грудня 2021 року за вказаною адресою на постійне місце проживання зареєстровані особи: [PERSON] , 1951 року народження (а.с. 13). [PERSON] 22.03.2022 року подав заяву про прийняття спадщини до Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області після смерті дружини [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] 12.07.2022 року подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 11). Щодо визнання спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] на частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] суд зазначає наступне. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності. Ці права й обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України. Враховуючи, що спірне майно частину житлового будинку набуто 24.01.1995 року, то для вирішення питання щодо моменту виникнення права власності подружжя на спірну частину будинку, повинні застосовуватися положення Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС). Згідно зі ст. 22 КпШС (чинного на час придбання спірного майна) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. 24 КпШС майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності. При цьому, тягар доказування, що вказане майно не належить до спільного сумісної власності, покладається на особу, яка заперечує факт набуття майна у спільну сумісну власність. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року № 6-843цс17. Відповідач посилається на те, що обмін спірної частини будинку на будівельні матеріали було здійснено його матір`ю [PERSON] та такі будівельні матеріали були куплені за кошти від продажу належної їй квартири по [ADDRESS] . При цьому, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів щодо набуття спірної частини будинку за особисті грошові кошти померлої [PERSON] , що є його процесуальним обов`язком (ст. ст. 12, 81 ЦПК України). Будь-яких доказів, на підтвердження того, що будівельні матеріали його покійна матір [PERSON] купувала за особисті кошти, - ним не надано. Отже, відповідач не спростував закріплену в ст.ст. 22, 24 КпШС презумпцію спільності майна подружжя, набутого за час шлюбу, і не довів, що спадкодавець придбала спірну частину житлового будинку за власні (особисті) кошти. Таким чином, встановлено, що спірна частина будинку є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] . Щодо розміру частки [PERSON] у спільному майні подружжя, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. За правилами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). На підставі викладеного, враховуючи відсутність доводів сторін, щодо відступлення від рівності часток подружжя, то спірна частина будинку належить [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, у зв`язку з цим за позивачем підлягає визнання право власності на частину у спільному майні подружжя, а саме: в частині домоволодіння з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо обов`язкової частки у спадковому майні після смерті [PERSON] , суд зазначає неступне. Відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні недієздатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тобто обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту. Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Так, в судовому засіданні встановлено, що після смерті [PERSON] обов`язкову частку у майні спадкодавця має її чоловік [PERSON] , непрацездатний вдівець (на момент відкриття спадщини мав пенсійний вік, та отримував пенсію за віком, який є спадкоємцем незалежно від змісту заповіту та спадкує половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом. [PERSON] прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавав (а.с. 13). Вказані обставини відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що чоловік спадкодавиці [PERSON] [PERSON] незалежно від змісту заповіту посвідченого на ім`я [PERSON] , відповідача по справі, як непрацездатний вдівець, має право на обов`язкову частку у спадщині - половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом. Як вбачається із матеріалів справи частина спірного житлового будинку за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с.15,16,23). Однак факт належності частки даного будинку одному із подружжя, а саме позивачу [PERSON] встановлено вище в рішенні суду та підтверджується матеріалами справи, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] за свого життя та на час відкриття спадщини, володіла на праві власності часткою спірного житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Враховуючи викладене, суд вважає, що частка спірного будинку увійшла до складу спадщини після смерті [PERSON] в силу ст. 1218 ЦК України. Відтак обов`язкова частка позивача як спадкоємця у спірній частині будинку становить 1/8 частину (1/4 частки : 2 спадкоємців, які б спадкували за законом) Тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Загальний розмір частки у праві власності на житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] у позивача становить 3/8 частки (1/4 + 1/8 частки). Отже, позов [PERSON] підлягає до задоволення повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved