Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, у якому покликалася на те, що вона перебувала з відповідачем шлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, по справі № 344/1264/22, було розірвано. Від шлюбу у неї з відповідачем народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.07.2022, по справі № 344/1264/22, вирішено питання про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час син [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття і з 01.09.2020 року і до теперішнього часу навчається на денній формі навчання, на бюджетній основі, у відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» на 3 курсі в групі ПТ-20-01, про що свідчить довідка, видана директором Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», тому не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримати заробіток. Вона не в змозі самостійно утримувати сина та дочку. Позивачка зазначає, що [PERSON] , [INFO] , перебуває повністю на її утриманні. У зв`язку з цим вони опинилися у скрутному матеріальному становищі. Їх син потребує матеріальної допомоги. Як вказує позивач зазначаєка, за відомими їй відомостями, відповідач проживає: [ADDRESS] , місце праці - Служба Безпеки України. По виконавчим документам з відповідача проводиться стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , інших неповнолітніх дітей він не має, батьки на його утриманні не перебувають. Він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати. Відтак, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дітей відповідного віку, щомісячно з дня подання даної заяви і до досягнення [PERSON] , [INFO] , 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Крім того, позивачка зазначає, що нею було витрачено кошти на потреби неповнолітнього сина на той час сина: 10 998, 00 грн. на придбання крісла геймера; 1 320, 00 грн на ремонт комп`ютера; 3600, 00 грн. на ремонт мобільного телефону. Таким чином, додаткові витрати становлять 15 918, 00 грн. Відповідно до викладеного, відповідач зобов`язаний платити на її користь 1/2 частину зазначених витрат, а саме 7 959 грн. Позивачка подала до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Як вбачається з копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.11.2004 відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис 2105, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Також [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року шлюб між [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП - [NUMBER] ), проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП - [NUMBER] ), проживає за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 12.09.2003 року у відділі РАГС Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №1406 - розірвано. Неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю - [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП - [NUMBER] ), проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 жовтня 2022 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, судом ухвалено про стягнення з [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 26 січня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час [PERSON] , [INFO] , досягнув повноліття. З довідки, виданої директором Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» від 08.11.2022 № 484 встановлено, що [PERSON] навчається на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу» на ІІІ курсі в групі ПТ-20-01. Термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2023 року. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Нормою ч. 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , навчається на третьому курсі на денному відділенні Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу», що призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітній [PERSON] об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину сторін можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року у справі №346/103/17 суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. При цьому, на переконання суду, несправедливим є покладення обов`язку по матеріальному утриманню повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, лише на матір дитини, на утриманні якої перебуває син. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище повнолітнього сина сторін, який навчається на денній формі навчання, безспірно потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні позивачки. Відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, тому в сукупності оцінених судом доказів, наявні підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Зважаючи на вище встановлені судом обставини, суд приходить до переконання, що аліменти на утримання повнолітньої дитини сторін, яка продовжує навчатись, слід визначити у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Стягнення аліментів у такому розмірі, на переконання суду, поряд з аналогічним обов`язком матері брати рівнозначну фінансову участь в утриманні сина, буде більш достатнім для забезпечення належного матеріального становища повнолітнього сина, який продовжує навчання. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є підставними. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивач звернулася до суду 30.11.2022 року, тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати. Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, слід враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. За положеннями частини другої статті 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз зазначених норм закону вказує на те, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем до позовної заяви долучено копію гарантійного талона та квитанції від 21.05.2022 року, копії видаткової накладної № ІТ-25/01/2022-00812 від 25.01.2022року, копії квитанції про видачу пристрою з ремонту № ІТ-04997 від 29.03.2022 року, на підтвердження понесених позивачем витрат у розмірі 10998,00 грн. на придбання крісла геймера; 1320,00 грн. на ремонт комп`ютера; 3600,00 грн. на ремонт мобільного телефону. Однак, у розумінні положень статті 199 СК України, такі витрати не відносяться до витрат, пов`язаних із забезпеченням додаткових потреб на утримання неповнолітньої дитини. Відповідні потреби можуть компенсуватися за рахунок сплати аліментів, у порядку ст. 198 СК України. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Такі висновки відповідають правовій позиції, що викладена у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц, від 26 серпня 2020 у справі № 336/1488/19. Враховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в цій частині позовних вимог. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу в сумі 2500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України визначено критерії, за якими визначається співмірність витрат на оплату послуг адвоката. Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката визначаються, в тому числі на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду позивачем було надано копію Акту виконаних робіт від 28.11.2022 року та копію квитанції Приватбанк від 22.11.2022 року згідно якої позивач перерахувала за юридичні послуги на ім`я АО «Захист» грошові кошти в сумі 2500 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені [PERSON] судові витрати в сумі 2500 грн. підлягають до стягнення з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, в сумі 1250 грн. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial