Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплої енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення, власником якого є відповідач. Однак відповідач несвоєчасно здійснює розрахунок за надані послуги, в результаті чого у нього перед підприємством утворилася заборгованість. Зважаючи на наведене позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості. Просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 44 446, 10 грн. - заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.04.2017 р. по 01.02.2020 р., та 2270 грн. - судовий збір. Представник позивача не з`явився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без їх участі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився в судове засідання. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. Згідно поданої заяви позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 921 грн. 82 коп. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення розгляду справи без участі сторін та їх представників. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Як наслідок, обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування житлово-комунальними послугами. ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснювало надання житлово-комунальних послуг до житлового приміщення відповідача - здійснювало відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст.68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного внесення коштів за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за ним утворилась заборгованість, яка за період з лютого 2000 року по квітень 2017 року складає 44 446, 10 грн. Представник позивача просив ухвалити рішення, яким стягнути заборгованість за період з 01.04.2017 р. по 01.02.2020 р. у сумі 44 446, 10 грн., та стягнути судові витрати. Представник відповідача подав до суду заяву про застосування строку позовної давності, згідно якої позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 921 грн. 82 коп. Суд погоджується з доводами представника відповідача з огляду на наступне. Позов до суду був поданий 01.07.2021 року. Справа була розглянута 25.01.2022 року. За заявою відповідача заочне рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25.01.2022 року було скасоване, та справа була призначена до розгляду у загальному порядку. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на території України з 12.03.2020 року установлено карантин, строк дії якого неодноразово продовжувався. Законом України від 30.03.2020 року № 540-ІХ розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України був доповнений п.12, відповідно до якого під час карантину строки, визначені ст.ст. 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Представник позивача просить стягнути заборгованість, яка виникла з 01.04.2017 року і до 01.02.2020 року. Станом на 12.03.2020 року, у день продовження дії карантину (і як наслідок продовження строків позовної давності), підлягали б до задоволення вимоги за період з 11.03.2017 року. Принагідно зазначити що, згідно наданого розрахунку, починаючи з травня 2017 року підприємство не нараховувало відповідачеві грошові кошти за надані послуги. Отже, зважаючи на строки позовної давності та ураховуючи положення п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, до стягнення підлягає заборгованість за останні три роки, що окреслені періодом з 11.03.2017 року по 12.03.2020 року. Тобто до стягнення підлягають грошові кошти за надані послуги у межах строку позовної давності: -за березень 2017 року - за 21 день (нараховано за місяць 1342,69 грн. / 31 день та помножити на 21 день) = 909 грн. 55 коп.; -за квітень 2027 року (нараховано за місяць 368,13 грн. / 30 днів та помножити на 1 день) = 12 грн. 27 коп. Всього сума складає 921 грн. 82 коп. Таким чином у суду немає підстав для задоволення решти заявлених позовних вимог. Адже строки позовної давності суд застосовує за заявою сторони, і така заява була подана. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Судові витрати стягуються пропорційно до заявлених позовних вимог. Ціна позову складає 44 446,10 грн., суд дійшов висновку щодо задоволення вимог на суму 921 грн. 82 коп., і остання сума складає 2,07% від заявленого позову. Судовий збір сплачено у розмірі 2270 грн., і 2,07% від суми судового збору становить 46, 99 грн. Тому саме 46, 99 грн. судового збору мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved