Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 21 106,58 грн, посилаючись на те, судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.08.2022 року з відповідача стягнуто на користь позивача на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до 25.12.2038 року. Стягнення аліментів починається з 15.07.2022 року. Відповідач ні одного разу не сплачував аліменти на утримання доньки. Загальна сума заборгованості на період 20.02.2023 року становить 21106,28 грн. За невиконання рішення суду по сплаті аліментів відповідачу нарахована пеня за період з липня 2022 року по лютий 2023 рік у розмірі 21477,60 грн. Оскільки вказана сума перевищує суму заборгованості по аліментам за вказаний період, просить стягнути з відповідача 21106,28 грн. Ухвалою суду від 24.03.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач у судові засідання, призначені на 24.04.2023 та 12.05.2023 року, не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Так, виклик відповідача в судові засідання, було здійснено шляхом направлення на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку, судової повістки, яка повернулась на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання, призначене на 12.05.2023 року, також було зроблено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті\~178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 12.05.2023 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування. Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що\~сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2022 року, справа №398/2123/22, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 15 липня 2022 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а.с.7). Згідно копії постанови державного виконавця Олександрійським ВДВС від 08.08.2022 відкрито виконавче провадження на виконання судового наказу №398/2123/22 виданого 04.08.2022 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виданого Олександрійським ВДВС, встановлено, що заборгованість по аліментним платежам [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 20.02.2023 року становить 21106,28 грн. (а.с.9). \~Відомостей про оскарження дій державного виконавця у частині визначення заборгованості по аліментним платежам суду не надано. Згідно з уточненим розрахунком (неустойки) пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2022 року по 20.02.2023 року, зробленого представником позивача, вбачається, що [PERSON] нарахована пеня у розмірі 21 477,60 грн. (а.с.30). За положеннями частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на підставі рішення суду та вказано, що розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Представником позивача здійснено розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати аліментів відповідно до якого, за період з 01 серпня 2022 року по 20 лютого 2023 року сума пені склала 21477,60 грн., який суд вважає правильним та погоджується із ним. Разом з тим, у відповідно до ст. 196 СК України, з [PERSON] на користь [PERSON] може бути стягнута пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 21 106,28 грн, що є не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до вимог\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення аліментів у розмірі 21 106,28 гривень, тому саме ця сума підлягає стягненню. При цьому, [PERSON] не наданий контррозрахунок розміру нарахованої та заявленої до стягнення позивачем неустойки (пені). Згідно постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 по справі № 661/905/19 Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої\~статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У\~СК України\~не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідачем не доведено перед судом що заборгованість по аліментам виникла не з його вини, та/або з незалежних від нього причин. Враховуючи те, що позивач просить стягнути пеню нараховану на заборгованість за прострочення сплати аліментів, яка на час звернення до суду з даним позовом існує, та те, що боржник, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин не надав, а тому враховуючи якнайкращі інтереси дитини, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у мінімальному розмірі, визначеному пп.1.1. п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач при зверненні до суду з цією позовною заявою від його сплати була звільнена.

Outcome: approved