Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 28\~березня 2023\~року до\~Ладижинського міського\~суду Вінницької\~області надійшла\~позовна заява\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів, у якій позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів встановлений рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області №135/172/15-ц від 15 травня 2015 року та ухвалити судове рішення про стягнення аліментів із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі всіх видів доходів по справі, щомісячно починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до виповнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судові витрати по справі покласти на відповідача. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Після спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 15 травня 2015 року у цивільній справі №135/172/15-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі, в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 04 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач по справі сплачує аліменти у мінімальному розмірі визначеному законодавством щомісячно, але це зовсім незначна сума, тому з огляду на те, що дитина росте і збільшуються потреби на належне забезпечення її життя та розвитку, тому коштів на утримання дитини катастрофічно не вистачає. На момент, коли вона звернулася до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, вона отримувала виплати допомоги по безробіттю, а пізніше і працювала, однак на даний час вона доходів не має і не може в повній мірі забезпечувати потреби дитини. Відповідно до медичного висновку №304 їхній син має захворювання, а саме синдром Сотоса Q 87,3 субгігантизм генетично обумовлений, аплазія лівого яєчника, затримка психо-мовного розвитку, вроджене викривлення носової перетинки з деформацією зовнішнього носу. Витрати на утримання дитини істотно збільшилися порівняно з витратами які існували у 2015 році, тобто на момент ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. У зв`язку з чим, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 01 травня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість позову, оскільки він постійно сплачує аліменти на утримання дитини у добровільному порядку у розмірі, що відповідає та перевищує мінімально встановлений законом розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років 1\~416,50 грн. В середньому за місяць (із розрахунку за останні 10-ть місяців) він сплачує позивачу на утримання дитини 1\~863,32 грн. Відповідач просить врахувати, що на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та у разі присудження аліментів просить розрахувати суму аліментів у рівних частинах для кожної дитини, яких він має утримувати. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Бодачевський Р.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позові та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що кожного місяця добровільно сплачує аліменти на утримання сина в середньому 1\~863,32 грн. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 31 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ладижинського міського управління юстиції Вінницької області (а.с.7). \~Заочним рішенням\~Ладижинського міського\~суду Вінницької\~області від\~15\~травня 2015\~року у\~цивільній справі\~№135/172/15-ц\~з відповідача\~ [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме: з 04.02.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. За заявою стягувача 27 травня 2015 року судом видано виконавчий лист по вказаній цивільній справі №135/172/15-ц (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 20 січня 2023 року Ладижинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ), позивачка « [PERSON] , [INFO] » та « [PERSON] , [INFO] » уклали шлюб, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до медичного висновку на дитину (підлітка) інваліда з дитинства в віці до 16 років №304 від 16 листопада 2015 року, [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю віком до 16 років. Має захворювання синдром Сотоса Q 87,3 субгігантизм генетично обумовлений. Аплазія лівого яєчника. Затримка психічного розвитку. Висновок дійсний до 14 серпня 2029 року, дата перегляду 14 липня 2029 року (а.с.9). Відповідно до заключення лікаря генетика КНП «Вінницька обласна клінічна лікарня ім. П.І. Пирогова Вінницької обласної ради» [PERSON] від 25 червня 2020 року [PERSON] , [INFO] має захворювання синдром Сотоса Q 87,3. Вроджене викривлення носової перетинки з деформацією зовнішнього носу. Затримка психо-мовного розвитку (а.с.10). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Норми національного та міжнародного права вказують на те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси повинні стояти понад усе, дитині має забезпечується такий захист, який є необхідним для її благополуччя. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до частини 3 статті 181\~СК України за\~рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так,\~ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.\~181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст.\~183, 184 СК України за\~рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає\~підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181СК України). Стаття 192 СК України тільки\~вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.\~181, 192 СК України зміна\~розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі №6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192\~СК України зміна\~розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивачка [PERSON] , як одержувач аліментів на дитину, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, зокрема те, що розмір, присуджених до стягнення аліментів, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки дитина подорослішала і на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах від 30 червня 2020 року, у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 (провадження №61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18 (провадження №61-16697св21) та інших. Оскільки право вибору способу присудження аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, суд приходить до висновку, що необхідно змінити розмір присуджених аліментів, а новий розмір визначити з врахуванням положень ст. 182 СК України. Відповідно до частини першої статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] є здоровою працездатною особою, на даний час працює, має на утриманні двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. З урахуванням\~встановлених обставин\~справи,\~приймаючи до\~уваги,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини,\~а мінімальний\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~зважаючи на\~обов`язок\~обох батьків\~утримувати дитину,\~імперативну норму\~про можливість\~зміни способу\~стягнення аліментів,\~право вибору\~якого належить\~тому з\~батьків,\~разом з\~яким проживає\~дитина,\~суд дійшов\~висновку,\~що заявлені\~позивачем вимоги\~ґрунтуються на\~положеннях Сімейного\~кодексу України\~та відповідають\~інтересам дитини,\~з урахуванням\~матеріального становища\~платника аліментів\~необхідно стягнути\~із [PERSON] на користь\~ [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повнолітня. Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~073 грн. 60 коп.

Outcome: approved