Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] з вимогами: розірвати шлюб між сторонами; визначити місце постійного проживання його малолітнього сина [PERSON] - [INFO] разом з батьком; стягнути з відповідачки аліменти на дитину в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що протягом останніх двох років шлюбні відносини між сторонами погіршувалися, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги та в подальшому стосунки остаточно припинилися. Відповідачка залишила спільне місце проживання разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] та виїхала за кордон, а син [PERSON] залишився з ним на його утриманні та вихованні. Він не підтримує з відповідачкою стосунків, вважає відновлення сім`ї не можливим. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзиву не надала. Суд, враховуючи згоду позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення. Третя особа - Орган опіки і піклування Зборівської міської ради заперечень до позову немає, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини з позивачем про що надали письмовий висновок по суті справи. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2015 року, що посвідчує свідоцтво про шлюб [NUMBER] , згідно якого шлюб зареєстровано 26 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис № 1772. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження дітей. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Зборівської міської ради, затвердженого рішенням Зборівської міської ради № 83 від 19 квітня 2023 року встановлено, що малолітній [PERSON] - [INFO] проживає з батьком - позивачем у справі по [ADDRESS] . Позивачем створені всі необхідні житлово - побутові умови для проживання та розвитку сина, дитина матеріально забезпечена, відносини між батьком та сином дружні, що встановлено за результатами перевірки Органу опіки та піклування Зборівської міської ради та підтверджується актом обстеження житлово - побутових умов. Органом опіки та піклування визнаноза доцільне визначити місце постійного проживання малолітнього [PERSON] - [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважає примирення та збереження шлюбу не можливим. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя позивача і відповідача та збереження шлюбу неможливе, дана сім`я фактично розпалася, сторонни сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Враховуючи, що малолітня дитина проживає з позивачем, забезпечена всіма необхідними умовами для життя та розвитку, стосунки у сім`ї добрі, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки не суперечать правам та інтересам дитини. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд визначає наступне: відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач є працездатною особою, а тому зобов`язана утримувати свою дитину, отже з неї слід стягувати аліменти. Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином позов слід задовольнити.

Outcome: approved