Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Омега Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.08.2019 відповідач звернулася до АТ «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» з Анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої 23.08.2019 підписано виписку-повідомлення №26208087009001.UAН. Відповідач підтвердила, що ознайомилася і погодилася із Публічною пропозицією Банку на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з умовами та правилами надання банківських послуг. Шляхом підписання анкети-заяви відповідач акцептувала та приєдналася до публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, що оприлюднена АТ «ЮНЕКС БАНК» на офіційний інтернет сторінці банку за адресою: www.unexbank.com.ua та погодилася, що анкета-заява разом з публічною пропозицією та додатками до неї становить між банком та нею договір про комплексне банківське обслуговування. Відповідно до виписки-повідомлення №26208087009001.UAН до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у AT «ЮНЕКС БАНК» від 23.08.2019 та анкети-заяви відповідачу здійснено відкриття поточного рахунку № [NUMBER] з використанням платіжної картки у гривні та встановлено кредитний ліміт в розмірі 29999,00 грн., процентна ставка за користування кредитними коштами - 52,00% річних, у разі виникнення несанкціонованої заборгованості 60% річних, строком до 23.08.2020 року з можливістю продовження на новий строк до закінчення строку дії платіжної картки, згідно банківського продукту «Кредитна картка Хочука». Відповідач отримала кредитну картку та надала Банку розписку про її отримання та ознайомлення з правилами користування карткою. В період з 23.08.2019 відповідач отримала грошові кошти у розмірі 29999,00 грн. Відповідно до п.1 Анкети-заяви строк дії відновлюваної відкличної кредитної лінії складав 12 місяців. Після отримання у готівковій та безготівковій формі коштів та в наслідок відсутності чергового платежу від відповідача, спрямованого на погашення простроченої заборгованості відбулось нарахування процентів за користування грошовими коштами за ставкою 52% річних. Станом на 25.08.2020 року відповідач кредитні кошти не повернула, а тому по рахунку № [NUMBER] .UAН від 23.08.2019 року виникла несанкціонована заборгованість (несанкціонований овердрафт) рахунок № [NUMBER] .UAН-NO PRO від 25.08.2020 р. внаслідок чого нарахування процентів відбулося у розмірі 60% річних. 31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 31/03-2021, у відповідності до умов даного ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» в тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №26208087009001.UAН від 23.08.2019. Відповідно до реєстру прав вимоги, що є Додатком 1 до Договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021, позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Станом на 31.03.2021 загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №26208087009001.UAН від 23.08.2019 становить 47261,92 грн., з яких: 27062,03 грн. - прострочена заборгованості по тілу кредиту; 9873,25 грн. - прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 52% річних за період з 23.08.2019 по 25.08.2020; 9726,64 грн. - прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 25.08.2020 по 31.03.2021; 600,00 грн. - штрафи, пені. 11.05.2021 року позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення право вимоги №04-21/305/Ф і надано строк для погашення суми заборгованості (несанкціонованого овердрафту) по рахунку № [NUMBER] .UAН-NO PRO від 25.08.2020 року, яка складає 36788,67 грн. 02.06.2021 року повторно позивачем було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення право вимоги №04-21/1093/Ф і надано строк для погашення суми заборгованості по рахунку № [NUMBER] .UAН-NO PRO від 23.08.2019 року, яка складає 10473,25 грн. Відповідно до Реєстру прав вимоги станом на 31.03.2021 прострочення відповідача по нарахованим відсоткам, штрафу, пені по кредитному договору №26208087009001.UAН від 25.08.2019 та 25.08.2020 складає 426 днів. Банк свої зобов`язання за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб виконав в повному обсязі, надавши позичальнику грошові кошти, однак відповідач не виконує свої зобов`язання належним чином і не погасила прострочену заборгованість по тілу кредиту, нараховані відсотки, штраф, пеню та несанкціоновану заборгованість за користування кредитом, допускаючи порушення умов кредитного договору. Посилаючись на ст.ст.512, 514, 526 - 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 1048, 1054 ЦК України та ст.ст. 2, 4, 10-11, 15,27, 42-43, 46-49, 133, 174-177, 187, 274, 276 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість станом на 31.03.2021 у розмірі 47261,92 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.02.2023 року справу передано за підсудністю для розгляду до Маловисківського районного суду Кіровоградської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 року справу розподілено судді Бадердіновій А.В. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Представник позивача О.Кумко в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, подала клопотання, зареєстроване судом 17.04.2023 року за вх. №3442, про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в розумінні положень п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка направлялась за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить конверт про повернення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від неї до суду не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ст. ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23.08.2019 відповідач [PERSON] звернулася до АТ «ЮНЕКС БАНК» з Анкетою-заявою на оформлення кредитної картки та встановлення кредитного ліміту, на підставі якої останньою було підписано виписку-повідомлення № 26208087009001.UAН від 23.08.2019 (а.с.20-21). Відповідно до підписаної відповідачем Анкети-заяви, [PERSON] отримала кошти (кредитний ліміт) в розмірі 29999,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку строком на 12 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 52,00% річних. Своїм підписом відповідач підтвердила, що вона ознайомилася і згідна з Публічною пропозицією АТ «Юнеск Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, ознайомилася з умовами та правилами надання банківських послуг. Вище вказані умови договору було узгоджено сторонами також у паспорті споживчого кредиту та додатку до нього, що підписаний відповідачем 23.08.2019, зокрема, зазначено, що сума кредитного ліміту складає 29999,00 грн. (а.с.23-24). Відповідно до розписки від 23.08.2019, відповідач [PERSON] підтвердила, що отримала платіжну картку емітовану на її ім`я (а.с.29). Судом встановлено, що відповідач регулярно користувалася платіжною кредитною карткою, що підтверджується наданою банком випискою по рахунку за період з 23.08.2019 по 21.04.2020 (а.с.48-58). В свою чергу відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання нею зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем. Згідно з наведеним позивачем у позові розрахунком заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування, станом на 31.03.2021 загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №26208087009001.UAН від 23.08.2019 становить 47261,92 грн., з яких: - 27062,03 грн. - прострочена заборгованості по тілу кредиту; - 9873,25 грн.- прострочена заборгованість за процентами, які нараховані за ставкою 52% річних за період з 23.08.2019 по 25.08.2020; - 9726,64 грн. - прострочені проценти, які нараховані за ставкою 60% річних за період 25.08.2020 по 31.03.2021; - 600,00 грн. - штрафи, пені (а.с.11). Згідно матеріалів справи 31.03.2021 між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 31/03-2021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «ЮНЕКС БАНК» зокрема до [PERSON] за кредитним договором №26208087009001.UAН від 23.08.2019 (а.с.67-75). 11.05.2021 року №04-21/305 Ф та 02.06.2021 року №04-21/1093/Ф ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» було направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення право вимоги і надано строк для погашення суми заборгованості, яка складає 47261,92 грн., яке повернулося представнику ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.59-66). Частина 1 ст.638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку [PERSON] не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати узгоджених відсотків, штрафів, пені, тощо, що також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто чинне законодавство не пов`язує наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання відповідних сум в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Указане узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеною у постанові по справі від 04.06.2019 року № 916/190/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №910/1238/17 зроблено висновок, що після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання і у такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе вже не на підставі умов договору, а на підставі статті 625 ЦК України, якою врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, матеріали справи свідчать про те, що Банк свої зобов`язання перед позичальником за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак остання здійснювала погашення заборгованості не в повному обсязі. З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка нею добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає вимоги Банку обґрунтованими, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про комплексне банківське обслуговування №26208087009001.UAН від 23.08.2019. При цьому, суд зазначає, що встановлені вище обставини під час розгляду справи відповідачем не спростовані жодним належним та допустимим доказом, зокрема остання не скористалася своїм правом надати суду відзив з приводу заперечення позовних вимог, а також не надала доказів повернення нею частково або в повному обсязі грошових коштів Банку, крім того не спростувала розрахунок позивача. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Банку. Вирішуючи клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 6600 грн., суд виходить з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги, договором б/н про надання правової допомоги у цивільній справі від 05.04.2021року, копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9168/10, акт наданих послуг від 18.01.2023, згідно якого судові витрати склали 6600,00 грн., платіжне дорученням №303 від 18.01.2023 на суму 6600,00 грн. (а.с.78-84). Суд вважає, розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розміром позовних вимог, при цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами допомоги (Постанова ВП ВС від 08.06.2021 № 550/936/18 (14-26цс21), та відповідачем не заявлялося таке клопотання, а тому, на підставі ст. 137 ЦПК України вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу адвоката підлягають задоволенню. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved