Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач, 29 грудня 2022 року звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року у справі №755/8318/20 на її користь на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з 2000 грн. щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтувала тим, що з 30 листопада 2011 року по 25 жовтня 2019 року пербувала з відповідачем у шлюбі. Мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року у справі №755/8318/20, з відповідача на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн щомісячно починаючи з 10 червня 2020 року і до досягнення нею повноліття. На сьогоднішній день відповідач проходить військову службу, його матеріальне становище значно покращилося. Для забезпечення потреб дитини доцільним є змінити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки від усіх його доходів, що складатиме лише 25% усіх його доходів та не вплине на погіршення його матеріального становища. Зважаючи на вищевикладене позивач вважає, що за рішенням суду повинно бути змінено розмір аліментів шляхом стягнення аліментів в частці від доходів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що у разі зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми 2000 грн. на частину від його заробітку, розмір аліментів буде значно збільшено, враховуючи, що наразі він отримує доволі пристойний дохід. Але більшу суму він не взмозі буде сплачувати, оскільки одружився вдруге, має ще одну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Також його дружина [PERSON] має малолітню дитину [PERSON] від іншого шлюбу, яку він також утримує, оскільки батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає. На момент ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі він не працював, починаючи з_липня 2022 року має стабільний дохід. Перебуває в лавах Збройних СилУкраїни. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , до реєстрації шлюбу, яка відбулася 16.10.2020 року, мала прізвище « [PERSON] ». Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30 вересня 2011 року позивач та відповідач з 30 вересня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, та в подальшому шлюб між ними було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 23 вересня 2014 року, сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року (справа №755/831/200 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно. Починаючи з 10 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення є чинним. Ухвалюючи вказане рішення суд виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку. Має можливість працевлаштування. Ним не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови проживання та вихвання, у тому числі, забезпечувати матеріально, однак відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. На обґрунтування своїх заперечень відповідачем суду надано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 24 липня 2021 року, з якого вбачається, що з 24 липня 2021 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу останні мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 22 грудня 2021 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 березня 2017 року, дружина відповідача [PERSON] має дитину [PERSON] , [INFO] , батьком якої записаний [PERSON] . Із заяви [PERSON] від 23 березня 2023 року засвідченої нотаріусом вбачається, що вона не подавала до суду заяву на стягнення аліментів зі [PERSON] , а також не отримувала від нього аліментів та будь-якої іншої грошової допомоги для утримання своєї дитини [PERSON] , [INFO] , у період з 20 лютого 2017 року по 23 березня 2023 року. Її дитина [PERSON] перебуває на утриманні [PERSON] з яким вона наразі перебуває у шлюбі. За даними довідок сформованих засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України за формою ОК-5 та ОК - 7 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) дружина відповідача [PERSON] у 2022 року мала дохід в сумі 78600 грн. 00 коп. Відомості про отриманннею нею аліментів відсутні. Також в судовому засіданні з мобільного телефону відповідача в мобільному застосунку «ДІЯ» було оглянуто довідку сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України за формою ОК-5 (індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) щодо доходів відповідача та встановлено, що останній з липня 2022 року має стабільний й достатній для утримання дітей дохід. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статі 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із частинами першою, другою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За загальноприйнятими правилами розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) на одну дитину становить одну чверть (ч.5 ст.183 СК України). Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів абз. 2 ч.3 ст.181 СК України. Тобто, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183,192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як встановлено судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на дитину щомісячно. Позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у розмірі 1/4 частки від доходу платника аліментів, щомісячно, посилаючись на недостатність розміру стягуваних аліментів, які були визначенні рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 серпня 2020 року, зміну матеріального стану відповідача, а саме, що він працевлаштувався та має стабільний заробіток. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу. Відповідач позовні вимоги не визнає. Вказує, що його майновий стан з моменту винесення рішення суду про стягненя аліментів від 12 серпня 2020 року покращився, але разом з цим змінився і його сімейний стан, він одружився вдруге та від цього шлюбу має малолітню дитину, до того ж на його утриманні перебуває і малолітня дитина дружини, на яку її батько не надає матеріальної допомоги. Не заперечував, що на час ухвалення судом рішення від 12 серпня 2020 року дійсно не працював, наразі має постійний дохід. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення незалежно від того чи перебувають її батьки у шлюбі між собою, а також зважаючи на матеріальне становище сторін,виходячи з розумності і справедливості, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів на дитину і встановлення їх у розмірі 1/4 частки від доходу платника аліментів, оскільки судом достовірно встановлено, що матеріальний стан позивача наразі змінився - він має стабільний заробіток (дохід). Тож, відповідач спроможний утримувати двох малолітніх дітей, яким доводиться батьком. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. При цьому, обов`язок утримувати дитину дружини [PERSON] покладається на її колишнього чоловіка, який записаний батьком дитини, зрештою як і відповідач повинен утримувати своїх власних дітей, не допускаючи дискримінації щодо жодної з них. Відповідно до ст.268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто обов`язок щодо утримання неповнолітньої падчерки не є для відповідача безумовним на відміну від обов`язку щодо утримання власних дітей. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зміна способу стягнення аліментів призводить і до зміни розміру аліментів. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved