Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

В квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, підписаним та поданим її представником - адвокатом Дмитренко І.М. до Сухоєланецької сільської ради в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24 травня 2001 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 5,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району (нині Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району) Миколаївської області. На обґрунтування позову вказав, що 24 травня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було узгоджено умови договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 5,51га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району (нині Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району) Миколаївської області і належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності І-МК №010422, виданого 23 лютого 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №45. Між ними було узгоджено, що протягом місяця вони посвідчать нотаріально договір купівлі-продажу земельної ділянки. Того ж дня в рахунок оплати вартості земельної ділянки [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 гривень, на підтвердження чого [PERSON] власноручно написав розписку та передав державний акт про право власності на земельну ділянку серії І-МК №010422, виданого 23 лютого 2001 року. Однак через погане самопочуття та зловживання алкогольними напоями [PERSON] в обумовлений період та в подальшому для підписання та посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до нотаріальної контори так і не з`явився. Починаючи з 2001 року [PERSON] користується придбаною земельною ділянкою. З 01.01.2002 року із набранням законної сили нового Земельного Кодексу України почав діяти мораторій на купівлю-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення і вони не мали змоги оформити нотаріально обумовлений договір купівлі-продажу земельної ділянки. [INFO] [PERSON] помер, і [PERSON] безповоротно втратив можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу земельної ділянки. Посилаючись на те, що між ним та [PERSON] було фактично укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, ними виконано його умови, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин, ч.2 ст.220, ст. 657 ЦК України просив суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24 травня 2001 року дійсним та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 5,51 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради (нині Сухоєланецької сільської ради) Новоодеського району (нині Миколаївського району) Миколаївської області. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, свої позовні вимоги позивача підтримують, просять суд про їх задоволення. Представник відповідача - Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги [PERSON] визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просив суд розглянути справу за відсутністю представника Сухоєланецької сільської ради. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. На підставі державного акта на право власності на землю серії І-МК №010422 від 23.02.2001 року [PERSON] належить земельна ділянка площею 5,51га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новошмідтівської сільської ради Новоодеського району (нині Сухоєланецької сільської ради Миколаївського району) Миколаївської області. 24 травня 2001 року [PERSON] продав [PERSON] зазначену земельну ділянку за 4000 грн. та між ними обумовлено оформити протягом місяця договір купівлі-продажу нотаріально, про що вони склали відповідну розписку. [INFO] [PERSON] помер. Стаття 41 Конституції України передбачає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, фізична особа має право мати у своїй власності будь-яке майно, яке вона придбала внаслідок правочинів не заборонених законом. Право власності на землю гарантується Конституцією України, яке набувається та здійснюється відповідно до чинного законодавства. Статтею 6 Земельного Кодексу України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у разі: купівлі-продажу, дарування, та обміну. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються за правилами Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР) та іншими актами цивільного законодавства в редакції чинній на час укладення договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки від 24 травня 2001 року. Відповідно до чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349 (втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України №84/5/232 від 08.08.2005 року) - громадяни мають право продавати або іншими способами відчужувати (заповідати, дарувати, обмінювати) без зміни цільового призначення земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом (п.2.2.); договір відчуження земельної ділянки посвідчується в нотаріальному порядку (п.2.3.). Відповідно до статті 42 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Угоди, згідно зі статтею 42 ЦК УРСР можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). За правилами статті 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Статею 224 ЦК УРСР передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з частиною третьою статті 18 Земельного Кодексу України від 18 грудня 1990 року, який втратив чинність 01 січня 2002 року, тобто діяв на час виникнення спірних правовідносин, придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, проводиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним (ст. 220 ЦК України). Однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого [PERSON] втратив можливість оформити нотаріально договір купівлі-продажу земельної ділянки. За таких обставин, після передачі покупцем [PERSON] коштів продавцю [PERSON] за земельну ділянку та передачі продавцем-покупцю державного акта на право приватної власності на землю, на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між ними відбулося повне виконання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Позивач по справі домовились з [PERSON] щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що підтверджується розпискою, виконали його умови, але нотаріально не посвідчили. У зв`язку з чим суд може визнати укладений між нами договір дійсним. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що хоча сторони, у відповідності до вимог законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, не посвідчили нотаріально договір купівлі-продажу спірного майна, але домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved