Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (далі - ТОВ «ООЕК») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що між ТОВ «ООЕК», який є постачальником електричної енергії та побутовим споживачем [PERSON] , який є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] був укладений договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, що розміщений на офіційному сайті https://ooek.оd.ua/, а також в газеті «Одеські вісті» від 29 грудня 2018 року №99, на умовах раніше укладеного договору про користування електричної енергією з побутовим споживачем №10848026 від 29 січня 2007 року з АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як з постачальником за регульованим тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме фактом споживання електроенергії та проведенням часткової оплати заборгованості. Зазначав, що для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Факт оплати споживачем заборгованості у частковому розмірі та фактичне споживання електричної енергії останнім, відповідно до вимог ПРРЕЕ та абз. 5 п.13 розділу ХVII «Про ринок електричної енергії», підтверджує те, що Договір про постачання електричної енергії вважається укладеним. Вказував, що за розрахунковий період з січня по березень 2019 року ТОВ «ООЕК» отримало від АТ «ДТЕК Одеські електромережі», як оператора системи розподілу дані комерційного обліку щодо фактичного споживання електричної енергії відповідачем за ці розрахункові періоди. З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком № [NUMBER] за січень 2019 року відповідачем було спожито - 8721 кВт. год., за лютий 2019 року -1461 кВт.год., за березень 2019 року -1617 кВт.год. електричної енергії, що складає 19354,32 грн. В рахунок погашення заборгованості за січень-березень 2019 року включно відповідач сплатив 5093,76 грн. Оскільки відповідач не здійснював повну оплату за спожиту електричну енергію, то у нього виникла заборгованість за спожиту електроенергію за період з січня 2019 року по березень 2021 року включно в розмірі 14260,56 грн. Таким чином, сума заборгованості відповідача за споживання електричної енергії за січень-березень 2019 року складає 14260,56 грн. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ООЕК» суму заборгованості за спожиту електроенергію за період з січня 2019 року по березень 2021 року включно, в розмірі 14260,56 грн. Ухвалою суду від 23 грудня 2022 року по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. Вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 24-25). Ухвалою суду від 23 березня 2023 року клопотання відповідача про закриття провадження по справі було залишено без задоволення (а.с.100). Представник позивача, діючий за довіреністю від 16 вересня 2022 року в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Раніше надав письмові пояснення по справі (а.с. 119-121, 122, 119-136). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Раніше надав відзив на позов, в якому вказав, що йому неправильно нараховано кількість споживання електроенергії за січень 2019 року в розмірі 8721 кВт.год. (а.с. 60-78). Відповідно до ст.275\~ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії». Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 (надалі ПРРЕЕ), та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що ТОВ «ООЕК» є юридичною особою, яке діє на підставі Статуту, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань (а.с. 8, 123, 124-127, 128-132, 133). Встановлено, що між ТОВ «ООЕК», як постачальником електричної енергії та боржником [PERSON] , як споживачем електричної енергії були наявні фактичні договірні правовідносини, що підтверджується відкриттям особового рахунку № [NUMBER] за договором про користування електричної енергією з побутовим споживачем №10848026 від 29 січня 2007 року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 14-17). Місцем виконання фактично укладеного між сторонами договору про користування електричною енергією №10848026 від 29 січня 2007року є: [ADDRESS] (а.с. 14-17). Згідно особового рахунку № [NUMBER] за розрахунковий період з січня 2019 року по березень 2019 року з показань електролічильника слідує, що боржником спожито електроенергії в кількості 11799 кВт/г на суму 19354,32 грн., а саме за січень 2019 року - 8721 кВт.год., за лютий 2019 року - 1461 кВт.год., за березень 2019 року - 1617 кВт.год. електричної енергії, що складає 19354,32 грн. (а.с. 7). Встановлено, що [PERSON] в жовтні 2021 року було сплачено 2163,80 грн.; в листопаді 2021 року було сплачено 2282,56 грн., в січні 2022 року було сплачено 647,40 грн. Отже, за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року [PERSON] було сплачено 5093,76 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за період з 14 серпня 2018 року по 26 квітня 2019 року спожито 13103 кВт. год. електричної енергії на загальну суму 21467,04 грн., що підтверджується балансом абонента [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 80). Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року з [PERSON] на користь ТОВ «ООЕК» була стягнута заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 5416,69 грн. за період з квітня 2019 року по березень 2021 року та судовий збір в розмірі 461,03 грн. (а.с. 34-36). Відповідно до п. 1.2.1. ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання електричної енергії здійснюється за умови постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії. Відповідно до п. 1.2.15 укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому та частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). При цьому на момент відсутності між енергопостачальником і споживачем договору, але виконанням сторонами істотних умов цього договору, а саме поставка електричної енергії і її оплата, відповідно до ст.ст. 638, 639 ЦК України, договір між сторонами є укладеним. У даному випадку заявник постачає електричну енергію боржнику, а останнім здійснюється оплата за електроенергію. Судом встановлено, що ТОВ «ООЕК» постачало електричну енергію за адресою: [ADDRESS] , а споживач [PERSON] використовував електричну енергію для власних потреб та здійснював розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінах), відповідно до договору №10848026. У разі, якщо сторони виконують умови договору, а саме відбувається постачання електроенергії за вказаною адресою, а споживачем здійснюється оплата за надані послуги, то договір вважається фактично укладеним навіть у тому випадку, якщо йому не надано обумовленої законом форми. Такої ж думки дотримується Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), що викладена у постанові №312 від 14 березня 2018 року. Відповідно до п. 5.5.5 ПРРЕЕ, які регулюють відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору, дотримуватись правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів, забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Споживач несе відповідальність за прострочення платежів за електричну енергію та зобов`язаний здійснювати оплату за споживну електричну енергію відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються Постачальником, у термін, який вказаний в рахунку для сплати за фактично укладеним договором. Пунктом 4.12 ПРРЕЕ передбачено, що плата за спожиту електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунку побутовим споживачем. Отже, зобов`язання за договором на користування електричною енергією як в частині оплат так і в частині дотримання вимог нормативно-технічних документів з забезпеченням технічного стану та безпечної експлуатації електроустановок мають виконуватися споживачем належним чином та у відповідності до укладеного договору та положень діючого законодавства. Відповідно до загальних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі по тексту - Закон), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках, і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення (далі -ПКЕЕН), затверджених постановою Національної комісії з регулювання електроенергетики України від 26 липня 1999 року № 1357, передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку тощо. Пунктом 48 ПКЕЕН встановлено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію, порушення правил користування електричною енергією, ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку, пошкодження приладу обліку, розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів, насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки. Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії відповідно до п.20 Правил є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Таким чином, відповідачем порушено п. 42, п. 48 «Про затвердження Правил користування електричною енергією», що призвело до виникнення заборгованості за спожиту електроенергію. ТОВ «ООЕК» звертаючись до суду з позовними вимогами до [PERSON] просило стягнути заборгованість за розрахунковий період з січня 2019 року по березень 2019 року включно. Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості в розмірі 14260,56 грн., була розрахована за розрахунковий період з січня 2019 року по березень 2019 року за спожиту електроенергію в кількості 11799 кВт.год. на суму 19354,32 грн. Встановлено, що [PERSON] за жовтень листопад 2021 року, за січень 2022 року було сплачено 5093,76 грн. (2163,80 грн. + 2282,56 грн. + 647,40 грн.). Отже за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року [PERSON] було сплачено 5093,76 грн. (а.с. 6). Таким чином, загальна сума заборгованості за період з січня 2019 року по березень 2019 року, яку просить стягнути позивач, складає 14260,56грн. Як було встановлено судом, відповідачем за період з 14 серпня 2018 року по 26 квітня 2019 року було спожито 13103 кВт.год. електричної енергії на загальну суму 21467,04 грн., з яких за січень 2019 року - 8721 кВт.год., за лютий 2019 року - 1461 кВт.год., за березень 2019 року - 1617 кВт.год., за квітень 1326 кВт.год., що підтверджується балансом абонента [PERSON] за особовим рахунком № [NUMBER] (а.с. 80). Оскільки заборгованість за споживання електричної енергії за квітень 2019 року стягнута, то кількість споживання відповідачем електричної енергії за період з 14 серпня 2018 року по 01 квітня 2019 року складає 11777 кВт.год. Отже, кількість спожитої електричної енергії за період з 14 серпня 2018 року по 01 лютого 2019 року складає 8699 кВт (11777кВт.год.-1461 кВт.год. (лютий 2019 рік) - 1617 кВт.год. (березень 2019 рік). Таким чином, твердження позивача, що відповідачем в січні 2019 року було спожито 8721 кВт.год. не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи. Оскільки позивач не надав суду дані про кількість спожитою відповідачем електричної енергії в січні 2019 року, то суд виходить із середньомісячного розрахунку за період з 14 серпня 2018 року по 01 лютого 2019 року, що складає 1744 кВт (8721 кВт.год. 5 місяців). Отже, відповідачем за січень 2019 року спожито 1744 кВт, що складає 2825,28 грн. Загальна сума заборгованості відповідача за період з січня 2019 року по березень 2019 року включно складає 7840,32 грн. (2825,28 +2376,48 +2638,56) В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в межах заявленого позову за розрахунком за період з січня 2019 року по березень 2021 року включно. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі складає 2232,90грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду. Оскільки позовні вимоги задоволенні частково, то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених вимог в розмірі 1240,50 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial