Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних нарахованих на суму простроченого боргу за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.07.2008 між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відповідно до діючого Статуту АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-161/08, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 40\~000,00 доларів США на строк з 28.07.2008 по 27.07.2028 на придбання житлової нерухомості двокімнатної квартири загальною площею 48.2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення повернення кредиту було укладено договір іпотеки №ДІ-00161/08 від 28.07.2008, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку Банку двокімнатну квартиру загальною площею 48.2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний використати кредит на зазначені у п.1.5 цього договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього договору. В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-161/08 від 28.07.2008 з позичальника [PERSON] та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.07.2020 по справі №2-3481/10 позовні вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» були задоволені в повному обсязі стягнуто в солідарному порядку заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед АБ «УКРГАЗБАНК» в сумі 46\~612,82 долара США і 20\~168,50 грн., та звернено стягнення на предмет іпотеки. 27.12.2022 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором згідно рішення суду, на рахунок Банку від реалізації предмета іпотеки надійшли кошти, які були направленні Банком на купівлю іноземної валюти по курсу НБУ на день погашення боргу. Куплена іноземна валюта в сумі 17\~417,59 доларів США була направлена для погашення заборгованості згідно рішення суду, а саме 7\~282,78 доларів США на погашення відсотків та 10\~134,81 доларів США на погашення тіла кредиту, так як у відповідності до п.52 Постанови ВП ВС від 04.07.2018 по справі №761/12665/14-ц, визначено, що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувану має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Таким чином, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.07.2010 по справі №2-3481/10 залишається не виконаним, а заборгованість не є погашеною в повному обсязі. Позивач вказує, що свої зобов`язання позичальником не виконуються тривалий період, тобто таке прострочення є триваючим порушенням і право на стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. З урахуванням часткового погашення заборгованості, згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.07.2010 заборгованість [PERSON] станом на 23.02.2022 становила 28\~909,92 долари США. У зв`язку\~з чим,\~в межах\~позовної давності\~(3\~роки),\~визначеної ст.257\~ЦК України,\~Банком були нараховані, виходячи із загальної суми непогашеної заборгованості 28\~909,92 доларів США 3% річних у розмірі 2\~601,89 доларів США за період з 24.02.2019 по 23.02.2022, що підлягають сплаті відповідачем за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційні по заборгованості в іноземній валюті не розраховувалися. Тож, враховуючи зазначені вище обставини позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 3% річних нарахованих на прострочену заборгованість за кредитним договором №00-161/08 від 28.07.2008, які станом на 01.11.2022 становлять 2\~601,89 доларів США, а також судовий збір, сплачений банком за розгляд даної справи. Ухвалою суду від 02.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 18.01.2023 представник АБ «УКРАГАЗБАНК» Крупний О.Г. подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь АБ «УКРГАЗБАНК» 3% річних нарахованих на прострочену заборгованість за кредитним договором №00-161/08 від 28.07.2008, які станом на 01.11.2022 становлять 2\~601,89 доларів США, а також судовий збір, сплачений банком за розгляд даної справи. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач\~\~не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином неодноразово повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву не подано. Суд, на підставі ст.ст.280,\~281 ЦПК України\~ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , яка повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце судового засідання та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечував позивач та його представник, про що заявлено відповідне клопотання. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до відповідних їм висновків. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Як визначено\~ст.55 Конституції України\~та\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст.12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4\~ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2\~ст.78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України). Згідно з п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1\~ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як визначено\~ст.627 ЦК України, відповідно до\~ст.6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52\~Цивільного Кодексу України. За приписами частини першої\~статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 28.07.2008 між ВАТ АБ «УКРГАЗБАНК», правонаступником якого є ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» відповідно до діючого Статуту АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №00-161/08, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 40\~000,00 доларів США на строк з 28.07.2008 по 27.07.2028 на придбання житлової нерухомості двокімнатної квартири загальною площею 48.2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення повернення кредиту було укладено договір іпотеки №ДІ-00161/08 від 28.07.2008, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку Банку двокімнатну квартиру загальною площею 48.2 кв.м за адресою: [ADDRESS] . Так, умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний використати кредит на зазначені у п.1.5 цього договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно цього договору. В зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору АБ «УКРГАЗБАНК» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-161/08 від 28.07.2008 з позичальника [PERSON] та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.07.2020 по справі №2-3481/10 позовні вимоги АБ «УКРГАЗБАНК» були задоволені в повному обсязі стягнуто в солідарному порядку заборгованість [PERSON] та [PERSON] перед АБ «УКРГАЗБАНК» в сумі 46\~612,82 долара США і 20\~168,50 грн., та звернено стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом. Частина 1\~статті 24\~Закону України\~«Про заставу»,\~у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Відповідно до положень\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно із\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До того ж, відповідно до ч.ч.1, 4\~ст.631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Крім того, позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором від 28.07.2008 №\~00-161/08 - 3\~% річних, за період з 24.02.2012 по 23.02.2022, становить 2 601,89\~дол. США. Суд звертає увагу на те, що банківська виписка по рахунку має статус первинного документу, відповідно до Переліку типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 №\~578/5. Отже, вказана виписка і розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, враховуючи, що відповідно до п.5.4, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Національного банку України від 18.06.2003 №\~254, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Статтею 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень ст.ст.525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з\~ст.599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050\~та ч.2 ст.1054 ЦК України\~у разі порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором банк має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором. У\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №\~686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), якою відступлено від правових висновків, зроблених Верховним Судом України у постановах від 20.01.2016 у справі №\~6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані\~Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); та від 02.03.2016 у справі №\~6-2491цс15, який полягав у тому, що дія\~статті 625 ЦК України\~поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята\~статті 11 ЦК України\~не дає підстав для застосування положень статті\~625 ЦК України\~у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №\~910/10156/17 вказала, що приписи\~статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, висвітленими у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, в тому числі і за договором страхування, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею\~625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №\~310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019 у справі №\~916/190/18 (провадження №\~12-302гс18). Аналізуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, слід зробити висновок про те, що грошове зобов`язання це - цивільне правовідношення, в якому праву вимоги кредитора кореспондує юридичний обов`язок\~боржника здійснити відповідний платіж, тобто\~вчинити дію, що полягає у передачі грошей, яке також виникає з рішення суду, яким стягнуто заборгованість з боржника на користь кредитора. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (ч.2 ст.625 ЦК України). Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3\~% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття\~599 ЦК України), а тому, враховуючи ту обставину, що відповідачем не погашена заборгованість, яка стягнута за судовим рішенням, то зобов`язання відповідача перед банком за Кредитним договором не припинилося. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3\~% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті\~625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Стягнення на підставі норм статті 625 ЦК України - 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання поширюються на всі види грошових зобов`язань, в готівковій чи без готівковій формі та є чітко визначеними нормами законодавства. Така відповідальність настає саме за умови існування двох підстав одночасно, а саме: прострочення виконання грошового зобов`язання боржником та пред`явлення кредитором такої вимоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 373/2054/16-ц, у постанові від 16.01.2019 у справі\~№ 464/3790/16-ц погодилась із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про стягнення з відповідача заборгованості в іноземній валюті, що передбачає і нарахування 3% річних саме з розміру заборгованості в іноземній валюті. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме слід стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних нарахованих на прострочену заборгованість за кредитним договором у розмірі\~ 2 601,89\~доларів США. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1, п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп. (платіжне доручення № 9835-49 від 28.10.2022), який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі викладеного та,

Outcome: approved