Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

В грудні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи без самостійних вимог: [PERSON] про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що з вересня 2015 помер громадянин України [PERSON] , який був батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлого. Ст. 1270 ЦК України закріплює, що строком для прийняття спадщини є шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи із фактичних обставин справи, позивач просить визнати власні складні життєві обставини, як поважні та такі, що значною мірою перешкоджали йому прийняти спадщину рідного батька. Відповідно аргументами позивача є - з моменту смерті батька до моменту подання даної позовної заяви існували поважні, складні життєві обставини, що унеможливлювали отримання спадщини від батька (перебування далеко за кордоном України, відсутність контактних зв`язків, скрутний фінансовий стан. [PERSON] мав теплі сімейні відносини із померлим батьком. Позивач є спадкоємцем першої черги. Отримання спадщини позивачем відповідатиме принципу справедливості. Процесуальні вимоги позовної заяви є дотриманими. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В свою чергу, термін поважна причина, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у листі від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13, тлумачить як «тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України». На підставі позиції Верховного Суду України, що викладені вище, позивач переконаний, що він має право на додатковий строк для прийняття спадщини, адже пропустив строк для прийняття спадщини із поважних причин. Такими причинами є, тривале перебування за кордоном без можливості зв`язку із будь-якими контактами в Україні; відмова українського посольства в Аргентині у наданні допомоги для переїзду в України задля отримання спадщини; скрутне фінансове становище та неможливість отримання правової допомоги. Відповідно до даних закордонного паспорту та тверджень [PERSON] , позивач знаходився в Аргентині з 30.10.2014 по 28 серпня 2019. Метою перебування в Аргентині було працевлаштування та отримання заробітку. Позивач стверджує, що він працював неофіційно та далеко за містом на метало цеху, де не було зв`язку. Більш того, через низький рівень заробітку та необхідність у забезпеченні себе житловими умовами та харчуванням, позивач не мав жодного засобу та не комунікував ні з ким з України. У березні 2018 року отримавши можливість у купівлі телефону, він зв`язався із своїм двоюрідним братом [PERSON] та вперше дізнався про смерть свого батька. Через місяць, як дізнався про смерть батька, позивач приїхав до Буенос Айрес до Українського посольства, щоб дізнатися про можливість перельоту в України для прийняття спадщини від батька. В українському посольстві йому відмовили. Після прибуття в Україну у вересні 2019 року, позивач не маючи місця проживання, поїхав до квартири батька. В цій квартирі проживали його рідний дядько [PERSON] та його дружина [PERSON] які не впустили в квартиру та по суті залишили без місця проживання. Цей факт змусив позивача кілька днів проживати на Залізничному вокзалі. Позивач був вимушений звернутися до своєї колишньої дружини [PERSON] , яка проживала на тимчасово непідконтрольній території Макіївці . Вона допомогла отримати пропуск та влаштувала на роботу кочегаром у храмі. Після цього, 15 травня 2020 року позивач переїхав до м. Києва, де офіційно влаштувався у житловому комплексу « Чайка ». Тут він і працює досі. [PERSON] постійно перебував на місці роботи, адже не мав власного місця проживання та не мав ні можливості самостійно подати заяву про отримання спадщини, ні ресурсів для отримання правової допомоги задля реалізації його права щодо спадщини від батька. Більш того, скрутне фінансове становище позивача унеможливлювало звернення до нотаріуса . 13.11.2020 представник за нотаріально посвідченою довіреністю Гайдара В.А. подав заяву про отримання спадщини на законних підставах у Державній нотаріальній конторі № 15, проте йому було відмовлено через сплив строку. Враховуючи викладене просить суд встановити додатковий строк для подання заяви про для отримання спадщини. Ухвалою суду від 20.12.2021 позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків. 05.01.2022 на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків. Ухвалою суду від 10.01.2022 року було відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи в загальному позовному провадженні. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва, яка занесена до протоколу судового засідання від 23.01.2023 року, закінчено підготовчий розгляд справи. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив, в той же час подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив у задоволенні позовних вимог відмовити, також подав відзив та повідомив наступне, а саме: Для обгрунтування поважності пропуску строку, серед причин, позивач зазначає - тривале перебування за кордоном без можливості зв`язку із будь-якими контактами в Україні, - відмова українського посольства в Аргентині у надані допомоги для переїзду в Україну, скрутне фінансове становище та не можливість отримання правової допомоги. В той же час, відповідач [PERSON] є онукою спадкодавця та донькою донькою померлого батька [PERSON] (син спадкодавця). Таким чином, після смерті діда за правом представлення свого батька, який помер [INFO] тобто до відкриття спадщини. Відповідач є спадкоємцем за законом першої черги та у шестимісячний строк звернулась, із заявою про прийняття спадщини, про що Київською державною нотаріальною конторою 15 заведена спадкова справа № 12/2016. Позивачем вказується обставина, що від 30.10.2014 по 28.08.2019 він перебував в Аргентині з метою працевлаштування та отримання доходу. При цьому, позивач стверджує, що був із батьком в хороших відносинах, та підтримував зв`язок, натомість жодних доказів спілкування у період його виїзду з 30.10.2014 по день смерті [INFO] матеріали справи не містять. Також, два з половиною років і після смерті батька, позивач не цікавився справами і станом здоров`я батька. Стосовно звернення до дипломатичної установи позивача також відсутні будь-які докази його звернення. Позивач також вказує, що з 2-6 вересня 2019 позивач прибув в Україну та перебував на залізничному вокзалі без місця проживання, а 7 вересня переїхав до тимчасово-непідконтрольної території (Макіївка), та працював кочегаром. Натомість, відповідно до листа Державної прикордонної служби України № 184/Г - 13346 від 08.10.2020 (наданий позивачем в якості доказів), вже 0109.2019 позивач здійснив перехід на непідконтрольну територію у пункті пропуску Новотроїцьке, та повернувся 06.03.2020. Жодної зацікавленості у питанні прийняття спадщини, ні після свого повернення в Україну, ні під час перебування на території України з вересня 2019 року до моменту першого звернення до суду у листопаді 2020, позивач не проявляв та належних дій не вчинив. Очевидно, на думку відповідача, що наведені у позовній заяві причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть, як кожна окремо, так і в своїй сукупності вважатись поважними, факти і обставини наведені позивачем не підтверджуються належними та допустимими доказами. Позивач не підтвердив достатній прояв його належної зацікавленості щодо вчинення необхідних дій протягом більш як п`ять років, а тому позовні вимоги є безпідставними, а у позові слід відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні вказав що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, також надав суду відзив в якому вказав, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хворобаспадкоємця; велика відстань між місцем постійного проживанні спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність про наявність спадкоємців про наявність заповіту. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вважає, що у позивача не було перешкод та була можливість своєчасно звернутися до Консульства України в Аргентині із заявою про прийняття спадщини після померлого батька. Проси суд у задоволенні позову відмовити. 12.09.22 на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій вказав що повністю не погоджується з позицією відповідачки та просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі. 17.10.2022 представником позивача на адресу суду направлено клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог Головне територіальне управління юстиції, протокольним рішенням суду від 17.10.2022 задоволено. 28.10.2022 на адресу суду надійшов лист від представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що на підставі пунктів 1-3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства юстиції за переліком згідно з додатком 2. Установлено, що міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з п. 2 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Міністерства юстиції, які ліквідуються відповідно з п. 1, зокрема, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) є правонаступником Головного територіального управління юстиції у Київській області, Головного територіального управління юстиції м. Києва та у Черкаській області. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин України [PERSON] , який був батьком позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлого. Ст. 1270 ЦК України закріплює, що строком для прийняття спадщини є шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи із змісту позовної заяви, позивач просить визнати власні складні життєві обставини, як поважні та такі, що значною мірою перешкоджали йому прийняти спадщину рідного батька. Відповідно аргументами позивача є - з моменту смерті батька до моменту подання даної позовної заяви існували поважні, складні життєві обставини, що унеможливлювали отримання спадщини від батька (перебування далеко за кордоном України, відсутність контактних зв`язків, скрутний фінансовий стан. [PERSON] мав теплі сімейні відносини із померлим батьком. Позивач є спадкоємцем першої черги. Отримання спадщини позивачем відповідатиме принципу справедливості. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК ( 435-15 ). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до положень ст.1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (ч.ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що «як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2021 року в справі № 464/4722/19 (провадження № 61-12878св21) зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Позивач не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, не може бути визнані поважними, оскільки, самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку, та [PERSON] не надано жодних допустимих та належних доказів на підтвердження цих тверджень. Зокрема, позивачем не надано доказів неможливості звернення до консульських установ, враховуючи перебування за кордоном. Крім того, не надано доказів про неможливість звернення до органів нотаріату після повернення на територію України, враховуючи, що позивач виїжджав на тимчасово окуповані території України. Посилання позивача на відсутність коштів на звернення до органів нотаріату та під час перебування за межами території України також не може свідчити про поважність причин пропуску строків для подання заяви про прийняття спадщини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини не подав та поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини не навів, позов подано через п`ять років після відкриття спадщини, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed