Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 травня 2015 року у розмірі 12 962, 50 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 28 травня 2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого у подальшому було збільшено до 3000 гривень. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Однак, позичальник не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість. [INFO] позичальник [PERSON] помер. 17 липня 2021 року Банком була направлена претензія кредитора до Першої тернопільської державної нотаріальної контори, та 21.09.2021 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем(ями) померлого позичальника є відповідач [PERSON] . 28 вересня 2021 року до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, у якому позивач пред`явив свої вимоги, але жодних дій відповідачем вчинено не було. Так, станом на день смерті заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №б/н від 28.05.2015 становить 12 962, 50 гривень, яка складається із: 4030,15 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1448,28 грн - заборгованість за відсотками нарахованими та прострочений кредит згідно ст.625, 7484,07 грн - нарахована пеня. За вказаних обставин, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.05.2015 у сумі 12 962, 50 гривень. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.09.2022 провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 05.12.2022 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. 31.01.2023 судом зареєстровано поданий відповідачем відзив на позов, згідно якого він заперечує, щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. Позивач не довів, що Позичальник був ознайомлений та погодився з усіма істотними умовами кредитного договору, що на думку Позивача був укладений між ним та Позичальником. В обґрунтування позовних вимог Позивач вказав, що [PERSON] (Позичальник) звернувся до Позивача з метою отримання банківських послуг, про що Позивачем надано Заяву №б/н від 28.05.2015 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. На підтвердження виникнення правовідносин Позивач вказує, що на підставі вказаної заяви-анкети 28 травня 2015 року між Позивачем (банком) та Позичальником було укладено Договір про надання банківських послуг (кредитний договір) відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого в подальшому був збільшений до 3000 грн. При цьому у розрахунку заборгованості за тілом кредиту Позивач зазначає суму у розмірі 4030,15 гривень, що не відповідає сумі кредитного ліміту, який нібито був встановлений Позичальнику, що свідчить про суперечності у поданих доказах: сума коштів, яка могла бути доступною для Позичальника для її одержання, тобто ніби то узгоджена договірна сума кредиту, що є істотною умовою кредитного Договору, становить 3000 грн., однак Позивач стверджує, що Позичальник отримав та боргує за укладеним Договором 4030,15 грн. тіла кредиту. До позовної заяви позивачем додано копію заяви-анкети від 28 травня 2015 року підписаної нібито Позичальником. Однак, як вбачається із змісту цього документу, то його підписав [PERSON] , що викликає сумніви у тому чи підписував цю анкету саме батько Відповідача ( [PERSON] ). Разом з цим, у зазначеній заяві-анкеті від 28 травня 2015 року з поміж іншого тексту, який можна прочитати біль менш легко наявний інший текст, що надрукований дрібним шрифтом, який важко розібрати. Із того, що вдалося прочитати Відповідачу вбачається, що Позичальник згідний з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами обслуговування та кредитування розташовані в рекламному буклеті, та зазначено, що примірник Договору Позичальник зобов`язується самостійно роздрукувати з офіційного сайту www.privatbank.ua. Враховуючи те, що Умови та правилами надання банківських послуг, тарифи, правила обслуговування та кредитування це значний за об`ємом матеріал (вказане доводиться копіями цих документів, які долучені до позову на 42 аркушах), то така обставина свідчить про те, що Позичальник ознайомився не з усім змістом умов та правил надання банківських послуг, тарифів, а виключно з тими, що містяться в рекламному буклеті. Крім цього, із змістом самого Договору мав ознайомитись лише після підписання заяви, якщо звичайно він самостійно зміг знайти цей Договір на сайті банку враховуючи те, що Позичальник не вмів користуватись комп`ютером та смартфоном, які дають таку можливість для самостійного ознайомлення. Вказане свідчить, що підписуючи заяву Позичальник не був належним чином обізнаний про всі істотні умови Договору, що є грубим порушенням чинного законодавства України. До позовної заяви Позивачем надано, як доказ витяг з Умов та правил надання банківських послуг та витяг з тарифів у редакції, що діяли на момент підписання позичальником заяви, тобто станом на 28.05.2015 року. Однак, на вказаних документах відсутній підпис Позичальника, який би свідчив, що саме з цією редакцією умов та правил надання банківських послуг, тарифів ознайомився та погодився Позичальник. Більше того, у зазначених вище документах відсутня інформація про розмір відсотків за користування кредитними коштами, що свідчить про необізнаність Позичальника з цією істотною умовою Договору. Разом з цим, у пункті 5 позовної заяви «Порядок розрахунків» Позивач посилається на Умови та правила, які діяли з 01.02.2019 року у яких визначені сума процентів (86,4% для картки Універсальна та 84,0% для картки Універсальна Голд) від суми неповернутого в строк кредиту відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які нараховані позичальнику , що відображено у виписці по рахунках, що долучена до позову де періодом за який нараховані проценти зазначено з 01.11.2019р. - по 01.03.2020р. та в розрахунку зазначеного в позовній заяві. Сума процентів становить 1448,28 грн., яка включена до суми позову. При цьому, на дату формування позовної заяви Позивачу відомо, що Позичальник помер [INFO] , а відтак правовідносини між Позивачем та позичальником у тому числі нарахування процентів за цими правилами є не припустимим. З огляду на вищезазначене Відповідач вважає, що Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг", витяг з яких доданий до позовної заяви, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі Позичальник, підписуючи анкету-заяву від 28.05.2015р. та брав на себе зобов`язання зі сплати штрафів в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Крім цього, до матеріалів справи долучена виписка з карткових рахунків за період з 14.11.2014р.- по 21.02.2022 року. У цій виписці серед руху коштів у тому числі їх видачі є рух коштів по кредитній картці [NUMBER] , яка не могла бути видана Позичальнику на підставі укладеного Договору від 28.05.2015 року, оскільки датою її видачі за довідкою наданою Позивачем є 14.11.2014 рік. На думку Відповідача до суми сума заборгованості за тілом кредиту не можуть бути включені кошти, що видані за кредитною картою [NUMBER] . Так, [PERSON] (Позичальник), який помер [INFO] є батьком Відповідача, який є спадкоємцем за законом. Станом на 27.06.2018 року (дата смерті Позичальника) Відповідач проживав разом з батьком та був зареєстрований з ним за однією адресою, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї виданою 29.08.2018 року №1201, яка міститься у спадковій справі та долучена до матеріалів цієї справи. Таким чином, з аналізу зазначених вище норм Відповідач прийняв спадщину з дати смерті батька [INFO] . Про те, що батько Відповідача має заборгованість перед банком, останній дізнався від працівника ПРИВАТБАНКУ у телефонній розмові орієнтовно початку лютого 2020 року. Працівник банку розшукував [PERSON] (батька), а Відповідач повідомив про його смерть. На наступний день після дзвінка Відповідач особисто прийшов до відділення ПРИВАТБАКУ, що знаходилось у [ADDRESS] та надав копію свідоцтва про смерть батька та свідоцтва про прийняття спадщини. Після ознайомлення з документами працівник банку запропонував Відповідачу оплатити заборгованість на що Відповідач відмовився до поки йому не будуть надані докази укладення з батьком кредитного Договору та видачі йому кредиту. Однак чомусь надати такі документи для ознайомлення Відповідачу було відмовлено. З цих підстав, посилаючись на наведене, відповідач просив в задоволенні позову відмовити. 06.03.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив, подану представником позивача, згідно якого зазначає, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Привабанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву б/н від 28.05.2015 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.06.2018 року. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався, про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). На виконання вимог вищезазначеної норми закону, Позивачем 17.07.2021 року була направлена претензія кредитора до Першої тернопільської державної нотаріальної контори, та 21.09.2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем(ями) померлого Позичальника є Відповідач(і) - [PERSON] , [INFO] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Частина 3 статті 1281 ЦК України, не встановлює певного порядку пред`явлення таких вимог і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст. 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Заявленя кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор спадщини, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. В свою чергу, кредитор не міг знати та не знав про місце відкриття спадщини, оскільки спадкова справа апріорі може заводитись/відкриватись і у державного нотаріуса, і у будь якого приватного нотаріуса, за різними адресами місцезнаходження/робочого місця нотаріусів. Отримання Позивачем вищезгаданої інформації ускладнюється тим, що така інформація, відповідно до ст. 8 Закону України «Про нотаріат», є нотаріальною таємницею. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» - Нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Про видачу 07.02.2019 року Відповідачу свідоцтва про право на спадщину АТ КБ "Приватбанк" дізнався 21.09.2021 року з відповіді нотаріуса на претензію кредитора - то вважають, що правовідносини тривають, продовжуються. Зазначає, що Банком заявлені претензії кредитора до моменту, коли він міг дізнатися про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину відповідно до ч.3 ст. 1281 ЦК України. Отже, Позивачем дотримано строки пред`явлення претензії кредитора до спадкоємця. Оскільки Банк дізнався про смерть Позичальника не одразу, а тільки 16.06.2020 в розрахунку заборгованості вбачається продовження нарахувань заборгованості за відсотками та пенею до 16.06.2020 року. Одразу після отримання інформації про смерть Позичальника Банк зупинив нарахування відсотків та пені, що вбачається з розрахунку заборгованості. 09.07.2020 Банком здійснено перерахунок заборгованості та повернено на рахунок Позичальника помилково нараховані відсотки з дати смерті позичальника до моменту коли Банк дізнався про його смерть, для підтвердження було надано виписку по картрахунку. Тобто, Банком належним чином виконані вимоги законодавства в частині зупинення нарахування заборгованості по кредиту у зв`язку зі смертю Позичальника та списанню помилково нарахованих відсотків та санкцій, а розрахунок заборгованості містить тільки той борг, який виник до смерті Позичальника. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, причини неявки суд не повідомив, однак разом з позовної заявою подав клопотання про розгляд справи без виклику сторін. Неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи по суті. В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Пушкар С. щодо задоволення позовних вимог заперечила, оскільки вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що банком та Боржником були узгодженні істотні умови Договору, факт одержання Боржником кредитних карток за кредитним договором укладеним 28.05.2015 року, а також Позивачем пропущений строк для пред`явлення вимог кредитора відповідно до ст. 1281 ЦК України. Тому, з огляду на вказане просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне: [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Заяву №б/н від 28 травня 2015 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість позичальника перед банком становить 12962,50 гривень, з яких: 4030,15 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 1448,28 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст.625; 7484,07 - нарахована пеня. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській облавсті 27.06.2018. (а.с.68). 15 червня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направив у Першу тернопільську державну нотаріальну контору претензію кредитора за №SAMDNWFC00017480907, у якій зазначив, що на теперішній час Банку стало відомо, що [PERSON] помер [INFO] , у зв`язку із чим просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у спадкову масу про що зробити запис в книзі в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 12962,50 гривень; повідомити, чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини; повідомити відомості про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника; повідомити відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали. (а.с.70). 16 вересня 2021 року Першою тернопільською державною нотаріальною конторою на адресу АТ КБ «ПриватБанк» направлено письмову відповідь за №2269/02-14, у якій повідомлено, що 07 лютого 2019 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.71). Листом-претензією за №SAMDNWFC00017480907 від 23 вересня 2021 року адресованого [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» повідомив про наявність у [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 12962,50 гривень та необхідність погасити зазначену заборгованість у найближчому відділенні банку. (а.с.72). Як убачається із наданої на запит суду копії спадкової справи №675/2018, заведеної державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори до майна померлого [PERSON] , спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] на ім`я якого державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. 07 лютого 2019 року за реєстровим №3-120 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки квартири [ADDRESS] . (а.с. 93-110). При вирішенні вказаного спору підлягають встановленню обставини чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємця боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором перших двох умов, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися: внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частина 1 статті 1269 ЦК України визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частки квартири [ADDRESS] . У свою чергу Банк отримавши 16 вересня 2021 року письмову відповідь за №2269/02-14 Першої тернопільської державної нотаріальної контори з інформацією про спадкоємця померлого, у пред`явив вимогу до відповідача [PERSON] у межах строків передбачених ч. 3 ст. 1281 ЦК України, шляхом направлення листа-претензії за №SAMDNWFC00017480907 від 23 вересня 2021 року. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28.05.2015 підписаної [PERSON] процентна ставка не зазначена. Крім того, у ній відсутні і умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, окрім наданого розрахунку заборгованості, посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (https://privatbank.ua) як невід`ємні частини спірного договору, та зазначає, що щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок у встановлений договором строк. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками та пенею. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.05.2015, посилався на Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів Позичальник та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання Позичальником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та пені за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із Позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Суд вважає, що Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису Позичальника, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.05.2015 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином, враховуючи відсутність у підписаній [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» 25.05.2015 Заяві, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та штрафних санкцій, позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 1448,28 гривень та за нарахованою пенею в розмірі 7484,07 гривень, не підлягає до задоволення, оскільки їх сплата умовами Заяви від 25.05.2015 року, підписаної [PERSON] , не передбачена. Разом з тим, заявлена позивачем до стягнення заборгованість за тілом кредиту, підтверджується наданою позивачем випискою за договором №б/н, з якої вбачається користування позичальником [PERSON] кредитними коштами за період з 29.05.2015 по 06.04.2017 та використання кредитних коштів на суму 4030,15 гривень. Відтак, враховуючи, те, що фактично отримані та використані позичальником - [PERSON] грошові кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, спадкоємець боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором, а тому несе зобов`язання погасити наявну у спадкодавця заборгованість (в даному випадку фактично отриманні позивальником кошти, у вигляді тіла кредиту). Згідно роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Сума заборгованості по тілу кредиту заявлена позивачем до стягнення у межах вартості майна ( частки квартири), одержаного у спадщину відповідачем. Отже, у зв`язку із тим, що у позасудовому порядку спадкоємцем [PERSON] - [PERSON] борг АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, встановлені судом обставини відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушених прав позивача, заборгованість у розмірі 4030,15 гривень, яка складається із тіла кредиту, підлягає стягненню із спадкоємця [PERSON] - [PERSON] , у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір в розмірі 771, 36 грн. (4 030, 15 * 2 481, 00 : 12 962, 50), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial