Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, просить визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною від 22.12.2021 № 32336 таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір № 75766229 від 26 травня 2021 року, на підставі договору факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 відступлено право вимоги за кредитним договором № 75766229 від 26 травня 2021 року, правонаступником усіх прав та обов?язків якого на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 75766229 від 26 травня 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис № 32336 і запропоновано задовольнити вимоги кредитора у розмірі 13 602,00 грн з урахуванням витрат пов`язаних із вчиненням виконавчого напису. 03 серпня 2022 року старшим державним виконавцем Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Грабарь Л.Ю. на підставі виконавчого напису № 32336 від 22.12.2021 року відкрито виконавче провадження № 69547553. Позивач вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувача і незаконно вчинив виконавчий напис. У підготовче судове засідання, яке призначалось на 23 вересня,28 листопада 2022 року, 02 лютого, 14 березня та 28 квітня 2023 року учасники справи не прибули. Позивач просив розгляд справи проводити без його участі. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог (в порядку ст. 206 ЦПК України), у він зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] у частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрованого за № 32336 від 22 грудня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви у розмірі 496 грн (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України) та просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» у частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрованого за № 32336 від 22 грудня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви у розмірі 496 грн та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 248,1 грн. Від начальника Солонянського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) надійшло клопотання про проведення всіх судових засідань за відсутності представника Солонянського відділу державної виконавчої служби. Що стосується виклику до суду третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., то судова повістка про дату, час та місце підготовчого судового засідання, призначеного на 29 вересня 2022 року, не була їй направлена через відсутність поштових марок, поштове відправлення із судовою повісткою про виклик до суду 28 листопада 2022 року Укрпошта повернула до суду із відміткою на конверті «за закінченням терміну зберігання», судову повістку на 02 лютого 2023 року Укрпошта повернула без зазначення причин повернення, судову повістку на 14 березня 2023 року Укрпошта повернула з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», однак це поштове відправлення надійшло до суду вже після судового засідання, та судову повістку на 28 квітня 2023 року Укрпошта повернула також з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, з огляду на правила, встановлені статтею 128 ЦПК України, судом вжиті заходи для належного повідомлення третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. про дату, час та місце розгляду справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною з посиланням на ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис за № 32336, про стягнення із [PERSON] , [INFO] , грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» на підставі договору факторингу № 1911 від 19 листопада 2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 75766229 від 26 травня 2021 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] . На підставі виконавчого напису 03 серпня 2022 року старшим державним виконавцем Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 69547553 з виконання виконавчого напису № 32336, виданого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 13602,00 грн. Суд зазначає, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон від 02.09.1993 № 3425-XII) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі статтею 87 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Пунктом 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно з пунктом 1 Переліку документів, до документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За змістом виконавчого напису від 22.12.2021 № 32336 його вчинено на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 2 (а саме «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») вказаний Перелік документів було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Проте, постанову КМ України від 26 листопада 2014 року № 662 було визнано незаконною та нечинною (в тому числі в частині зазначеного доповнення пунктом 2) постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021, вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тобто фактично на підставі правової норми, визнаної судом незаконною та нечинною. Доказів того, що виконавчий напис було вчинено за нотаріально посвідченим кредитним договором суду не надано. Натомість, відповідач подав до суду заяву про визнання позовних вимог, у якій зазначив, що визнає позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач стверджує, що нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувача і незаконно вчинив виконавчий напис. Доказів надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику суду також не надано. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження №61-19494св18) зазначив, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Верховний Суд у вказаній також вказав на те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] потрібно задовольнити та спірний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач визнав позов, з нього потрібно стягнути на користь держави 50 відсотків судового збору за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, що складає відповідно 496,20 грн та 248,1 грн.

Outcome: approved