Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Представник ТзОВ «Галицька торгова компанія» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення 26 117,45 грн. - індексу інфляції та 4057,44 грн. - 3 % проценти річних від простроченої суми за період з 26.03.2021 року до 18.08.2022 року, а всього 30 174,89 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що згідно з рішенням від 31.05.2022 у справі № 341/500/21, Івано-Франківський міський суд постановив стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Галицька торгова компанія» завдану матеріальну шкоду у розмірі 118 763,42 грн. (сто вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят три гривні) 42 коп., яка складається з: 104 436,50 (сума боргу); 8 412,67 (інфляційне збільшення); 5914,25 грн. (3 % річних від простроченої суми) за період з 08.05.2019 року до 26.03.2021 року. Так, як грошового зобов`язання на суму 104 436,50 грн. матеріальних збитків, передбачених п.1, р. ІІІ договору від 04.06.2018 року протягом місяця з моменту нанесення збитків відповідачем не виконано, що встановлено рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.05.2022, а тому, відповідно до ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509, ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 26.03.2021 року до 18.08.2022 року підлягає стягнення з відповідача на користь позивача 26 117,45 грн. індексу інфляції та 4 057,44 грн. три проценти річних від простроченої суми , а всього 30174,89 грн. Представник позивача подав заяву про розгляду справи без його участі. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, про що у справі є відповідні докази. Від нього не надійшов відзив на позовну заяву. З урахуванням думки позивача, який не заперечував щодо заочного розгляду справи, положення частини 1 статті 280 ЦПК України та того, що відповідачка про причини неявки суд не повідомила, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2022 року, у справі за позовом ТзОВ "Галицька торгова компанія" до [PERSON] про відшкодування шкоди, позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Галицька торгова компанія» завдану матеріальну шкоду у розмірі 118 763,42 грн. (сто вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят три гривні) 42 коп., яка складається з: 104 436,50 (сума боргу); 8 412,67 (інфляційне збільшення); 5914,25 грн. (3% річних від простроченої суми); стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн. Обставинами, встановленими рішенням суду від 31 травня 2022 року зазначається, що: «З позовної заяви вбачається, що 04.06.2018 року [PERSON] прийнято на роботу по наказу від 01.06.2018 року. 04.06.2018 року між сторонами укладено письмовий договір про повну матеріальну відповідальність. По п.1 договору від 04.06.2018 року відповідач взяв на себе повну відповідальність за рух готівки від покупця до каси позивача, якщо покупець під розписку передав кошти за отриманий товар. По р. ІІІ договору від 04.06.2018 року у разі незбереження доручних матеріальних коштів відповідач відшкодовує матеріальні збитки протягом місяця з моменту нанесення збитків. Станом на день звернення з позовною заявою матеріальні збитки не погашені. Згідно з Наказом позивача від 20.12.2019 відповідача звільнено з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП.». Позивач покликається на те, що грошове зобов`язання на суму 104 436,50 грн. матеріальних збитків, передбачених п.1, р. ІІІ договору від 04.06.2018 року, протягом місяця з моменту нанесення збитків відповідачем не виконано, що встановлено рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.05.2022 року, а тому, відповідно до ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509, ч. 2 ст. 625 ЦК України, за період з 26.03.2021 року до 18.08.2022 року підлягає стягнення з відповідача на користь позивача 26 117,45 грн. індексу інфляції та 4 057,44 грн. три проценти річних від простроченої суми, а всього 30174,89 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, зокрема, і з факту завдання шкоди особі, що також зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, яка вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Верховний Суд у постанові від 16.05.2018 року по справі № 459/3560/15-ц дійшов наступного правового висновку: «Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України входить до розділу І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.». Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17, плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем проведено розрахунок, згідно якого вбачається, що за період з 26.03.2021 року до 18.08.2022 року підлягає стягнення з відповідача на користь позивача 26 117,45 грн. індексу інфляційних збитків та 4 057,44 грн. три проценти річних від простроченої суми, а всього 30174,89 грн. Досліджені в судовому засіданні обставини стверджують про те, що вимоги позивача підлягають до задоволення, відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача 26 117,45 грн. індексу інфляційних збитків та 4 057,44 грн. три проценти річних від простроченої суми, а всього 30174,89 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір у сумі 793 грн. 92 коп. Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного,

Outcome: approved