Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

01 березня 2023 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», в якому просить стягнути три проценти річних за період з 01.09.2020 до 01.02.2023 у сумі 11008 грн. 77 коп., втрати від інфляції за період з 01.09.2020 до 01.02.2023 у сумі 69211 грн. 45 коп. та моральну шкоду в сумі 75485 грн. Обґрунтовано позов тим, що у 2018 році позивач для власних потреб придбала автомобіль «Honda», модель «CIVIC», реєстраційний номер [NUMBER] . На початку вересня 2020 року позивач дізналася, що за нею вказаний транспортний засіб вже не зареєстрований, а зареєстрований він за [PERSON] і йому присвоєно новий реєстраційний номер [NUMBER] . Оскільки позивач нікому не давала довіреності на відчуження автомобіля, тому вона звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Під час проведення досудового розслідування було виявлено договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року та додаток до нього, акт № 418 від 26 серпня 2020 року, договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року та угоду про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року. У договорі комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року зазначено, що комітент [PERSON] та комісіонер Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» уклали цей договір, за умовами якого комітент доручає, а комісіонер зобов`язується за винагороду здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж транспортного засобу «Honda», модель «CIVIC», вартістю 151573\~грн. Так як позивач не укладала з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» цього договору та додатків до нього, тому в рамках кримінального провадження було призначено почеркознавчу експертизу і згідно з висновком експерта встановлено, що підпис у договорі комісії та додатку до нього виконано не позивачем. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2022 року, яке набрало законної сили 18 жовтня 2022 року, в справі № 750/3946/22 позов [PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ЛОТ»\~про визнання\~недійсним правочину\~-\~задоволено. Визнано недійсним\~договір комісії\~№ 4183\~від 26\~серпня 2020\~року,\~укладений між\~ [PERSON] та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ЛОТ»,\~та додаток\~до нього\~№ 2\~Акт №\~4183\~від 26\~серпня 2020\~року. Також, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2022 року, яке набрало законної сили 13 січня 2023 року, в справі № 750/6296/22 позов [PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ЛОТ»,\~ [PERSON] про\~визнання недійсним\~правочину -\~задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року та угоду № 4183 про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року. Враховуючи, що позивач не отримувала від відповідача 151573 грн. за продаж її транспортного засобу і на сьогодні не має його у власності, при цьому відповідач користується коштами, отриманими від третьої особи за продаж транспортного засобу, з 26 серпня 2020 року, а тому відповідач має відшкодувати позивачу три проценти річних у сумі 11008 грн. 77 коп. та втрати від інфляції в сумі 69211 грн. 45 коп. за період з 01.09.2020 до 28.02.2023. Крім того, вказаними рішеннями суду встановлено протиправну поведінку відповідача, який незаконно позбавив позивача права власності. Позивачу довелось прикласти чимало зусиль для відновлення свого порушеного права, яке ще повністю не відновлено. У зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, у позивача порушився звичний ритм життя, вона змушена нести додаткові витрати на відновлення свого майнового права. Також, позивач має порушення сну, швидку втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційну напругу, невпевненість у собі. У позивача порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Оскільки воля позивача, як власника транспортного засобу, не була спрямована на укладення з відповідачем договору комісії, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08\~березня 2023 року\~у задоволенні\~заяви [PERSON] \~про забезпечення\~позову \~відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09\~березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні в повному обсязі. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначає, що не оспорює факт укладення договорів, проте не погоджується із позовними вимогами та вважає їх незаконними, передчасними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Так, основним видом діяльності відповідача є комісійна торгівля колісними транспортними засобами (далі КТЗ). Перехід права власності від однієї особи до іншої відбувається в результаті укладення договору комісії між продавцем та Товариством з\~обмеженою відповідальністю «ЛОТ», а також договору купівлі-продажу між відповідачем та покупцем. Зазначені договори є документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів та є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Відповідач не здійснює жодних дій, спрямованих на пошук покупців для КТЗ, сервісне обслуговування автомобілів та забезпечення розрахунків між покупцем та продавцем КТЗ. Договори укладаються одночасно в присутності продавця та покупця КТЗ, які є сторонами договору комісії та договору купівлі-продажу відповідно. Відповідач не отримує кошти від покупця за договором купівлі-продажу та не здійснює розрахунки із комітентом за договором комісії. Зазначені розрахунки здійснюються одночасно з укладенням зазначених договорів безпосередньо між комітентом та покупцем. Крім того, позивач вважає, що відповідач протиправно позбавив її права власності, а рішеннями Деснянського районного суду міста Чернігова від 16 вересня 2022 року в справі № 750/3946/22 та від 13 грудня 2022 року в справі № 750/6296/22 встановлено протиправну поведінку відповідача, а тому позивач має право на відшкодування моральної шкоди. Проте, зазначеними рішеннями встановлено лише існування досудового провадження, в межах якого проведено почеркознавче дослідження та отримано висновок про вчинення підписів у договорі комісії не позивачем. Досудове провадження не завершено, вину Товариства з\~обмеженою відповідальністю «ЛОТ» не встановлено, а кінцевим вигодонабувачем за правочинами є донька позивача - [PERSON] . Позивач не надала жодних доказів на підтвердження розрахунків між [PERSON] та Товариством з\~обмеженою відповідальністю «ЛОТ», отримання відповідачем грошових коштів та доказів, якими могли бути підтверджені наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Позивач подала відповідь на відзив, в якій, зокрема, вказує, що рішеннями судів було встановлено, що вона втратила право власності на транспортний засіб всупереч її волі. Відповідач зазначає, що не отримував кошти від третьої особи та, що кошти за проданий транспортний засіб безпосередньо передавались від третьої особи до позивача, однак вказане не відповідає дійсності. Посилання відповідача на договір комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року не можуть братися до уваги, оскільки вказаний договір є неукладеним. Крім того, умовами договору купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року не передбачено, що кошти за продаж транспортного засобу передаються покупцем безпосередньо власнику транспортного засобу. Даний факт спростовує доводи відповідача, що останній не отримував кошти від третьої особи за продаж транспортного засобу, який належав на праві власності позивачу. При цьому, для розрахунку розміру майнової шкоди позивач брав суму 151573 грн., яка була визначена відповідачем та третьою особою при продажу транспортного засобу позивача без її згоди. На сьогодні транспортний засіб не повернутий у власність позивача. Відповідач заперечення не подав. Також, третя особа пояснень щодо позову та відзиву не подала. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні вказав, що відповідач позов не визнає в повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві, та просив відмовити позивачу в задоволенні позову. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалася завчасно та належним чином. Заслухавши доводи представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. У 2018 році за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки «Honda», модель «CIVIC», 2006 року випуску, номер кузова (рами, шасі) IHGFA [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з умовами договору комісії № 4183 від 26 серпня 2020 року комітент [PERSON] доручає, а комісіонер Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» зобов`язується за винагороду здійснити за рахунок комітента від свого імені продаж транспортного засобу (надалі ТЗ), переданого на комісію, а саме: «Honda», модель «CIVIC», СЕДАН-В, 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 05 травня 2018 року, вартість КТЗ 151573 грн. (а.с. 10, 54-55). Відповідно до копії акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером № 4183 від 26 серпня 2020 року [PERSON] передала Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» вказаний транспортний засіб «Honda», модель «CIVIC» для реалізації (а.с. 11, 56). Згідно з угодою № 4183 про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року та договором купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року, укладених між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛОТ», останнє продало [PERSON] зазначений транспортний засіб «Honda», модель «CIVIC» за ціною 151573 грн. (а.с. 12, 57). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2022 року в справі № 750/3946/22 позов [PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ЛОТ»\~про визнання\~недійсним правочину\~-\~задоволено. Визнано недійсним\~договір комісії\~№ 4183\~від 26\~серпня 2020\~року,\~укладений між\~ [PERSON] та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ЛОТ» та\~додаток до\~нього №\~2\~Акт №\~4183\~від 26\~серпня 2020\~року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1515 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн., а всього 13515 грн. 80 коп. (а.с. 38-41). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 грудня 2022 року в справі № 750/6296/22 позов [PERSON] \~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «ЛОТ»,\~ [PERSON] про\~визнання недійсним\~правочину -\~задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 4183 від 26 серпня 2020 року та угоду № 4183 про купівлю-продаж із третіми особами від 26 серпня 2020 року. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 757 грн. 90 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., а всього 2757 грн. 30 коп. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 757 грн. 90 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп., а всього 2757 грн. 30 коп. (а.с. 17-20). Вказані рішення судів набрали законної сили. За положеннями частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~частин першої,\~другої статті\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна\~особа має\~право звернутися\~до суду\~за захистом\~свого особистого\~немайнового або\~майнового права\~та інтересу.\~Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути: 1)\~визнання права; 2)\~визнання правочину\~недійсним; 3)\~припинення дії,\~яка порушує\~право; 4)\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; 5)\~примусове виконання\~обов`язку в\~натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~216\~Цивільного кодексу\~України недійсний\~правочин не\~створює юридичних\~наслідків,\~крім тих,\~що пов`язані\~з його\~недійсністю. У\~разі недійсності\~правочину кожна\~із сторін\~зобов`язана повернути\~другій стороні\~у натурі\~все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~а в\~разі неможливості\~такого повернення,\~зокрема тоді,\~коли одержане\~полягає у\~користуванні майном,\~виконаній роботі,\~наданій послузі,\~-\~відшкодувати вартість\~того,\~що одержано,\~за цінами,\~які існують\~на момент\~відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. За змістом\~частини другої\~статті 625\~Цивільного кодексу\~України,\~на яку\~посилається позивач, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не передавала Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛОТ» грошові кошти. Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що [PERSON] передала відповідачу чи внесла в його касу грошові кошти за придбаний автомобіль, а також, що відповідач користувався ними. За вказаних обставин, враховуючи положення законодавства, суд вважає вимоги позивача необгрунтованими і правових підстав, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, для стягнення з відповідача трьох процентів річних та втрат від інфляції, не знаходить. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до пунтку 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути предявлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач з боку відповідача зазнала порушення своїх прав, вимушена була звертатися за їх захистом до суду, що вимагало від неї додаткових зусиль в організації свого повсякденного життя та змін у побуті, у зв`язку з чим понесла моральні страждання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнала позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в життєвих стосунках, тому

Outcome: partial