Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Заявниця [PERSON] , просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, строком на 6 (шість) місяців, а саме: перебування в місці проживання (перебування) гр. [PERSON] , [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , - за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування гр. [PERSON] , [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , а саме: Йосиповицька початкова школа за адресою [ADDRESS] , де навчається наша старша дочка гр. [PERSON] ; місця праці гр. [PERSON] , магазин будівельних матеріалів за адресою [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати гр. [PERSON] , [PERSON] , гр. [PERSON] та гр. [PERSON] або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заявлених вимог заявниця покликалася на те, що проживає в [ADDRESS] , разом із своєю мамою гр. [PERSON] та двома своїми малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] та гр. [PERSON] [INFO] . Її чоловік [PERSON] , з ними не проживає, а проживає в [ADDRESS] , так як на протязі кількох років він почав зловживати спиртними напоями та під впливом алкоголю поводить себе агресивно, вчиняє відносно заявниці та її мами та дітей конфлікти. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй та їхнім дітям фізичною розправою. Вони зазнають постійного психологічного тиску з його боку. З вказаних причин між ними триває судовий процес про розлучення. Не зважаючи на це [PERSON] постійно переслідує її за межами місця проживання, приходить до неї додому та вчиняє відносно заявниці та її родичів конфлікти. Так, 26.05.2022, 17.07.2022 року гр. [PERSON] вчинив відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, після чого викликала працівників поліції до яких звернулась із письмовими заявами по даним фактам. В результаті розгляду заяв працівниками поліції, на гр. [PERSON] , було складено протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 173-2 ч.1 КУпАП та матеріали були скеровано для розгляду в Стрийський міськрайонний суд Львівської області, де його було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. 28.07.2022 року гр. [PERSON] вчинив конфлікт відносно мами заявниці [PERSON] , в ході якого ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою після чого мама викликала працівників поліції до яких заявник звернулась із письмовою заявою по даному факту. В результаті розгляду маминої заяви працівниками поліції, на [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.І КУпАП та матеріали були скеровано для розгляду в Стрийський міськрайонний суд Львівської області, де його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. 13.08.2022 року [PERSON] , побив заявницю спричинивши їй тілесні ушкодження а саме: забійна садна шиї, лівого ліктевого суглобу, забійна підшкірна гематома правого стегна, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень. По даному факту [PERSON] , звернулась із письмовою заявою в Стрийський РУП ГУ НП у Львівські їй області, де працівниками поліції було відкрито кримінальне провадження за ознаками ст. 125.IKK України, було проведено досудове розслідування та скеровано до суду, де провадження було закрито у зв`язку із їхнім примиренням. 17.10.2022 року гр. [PERSON] вчинив відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою після чого вона викликала працівників поліції до яких звернулась із письмовою заявою по даному факту. В результаті розгляду заяви працівниками поліції, на гр. [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП та матеріали були скеровано для розгляду в Стрийський міськрайонний суд Львівської області, де його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу. Також 12.04.2023 року гр. [PERSON] вчинив відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, а саме: ображав нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою після чого заявниці викликала працівників поліції до яких звернулась із письмовою заявою щодо вчинення ним систематичного домашнього насильства психологічного та фізичного характеру. В результаті розгляду заяви працівниками поліції було відкрито кримінальне провадження за ознаками ст. 126-1 КК України і на даний час ведеться досудове розслідування. З огляду на дані обставини щодо наявності психологічного насильства, що чинить гр. [PERSON] відносно заявниці, мами та їхніх дітей, а також наміри останнього, що виражаються у погрозах, вважається, що вони, як жертви такого насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Зважаючи на це, заяник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства гр. [PERSON] щодо неї та малолітніх дітей, а також настання тяжких наслідків для їхнього здоров`я є дуже високою, і тому звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією до кривдника виявились неефективними та не захистили їх від насильства. Заявниця [PERSON] , в судовому засіданні вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити. Щодо побачень батька з дітьми не заперечила, за попередньою домовленістю по телефону. Заінтересована особа [PERSON] , правом подачі відзиву не скористався, в судовому засіданні пояснив, що стосунки з дружиною є напруженими, випадки, коли заявник викликала поліцію, щодо його дій, пов`язані з тим, що коли він хотів побачити дітей, дружина не відповідала на його дзвінки, ігнорувала, тому вважає, що саме заявник провокувала його. Щодо встановлення йому обмежувального припису не заперечує, тільки просив надати дозвіл на побачення з дітьми. Суд, заслухавши заявницю, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги\~ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . З [PERSON] , проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заінтересована особа [PERSON] , є чоловіком [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконавчим комітетом Йосиповицької сільської ради Стрийського району Львівської області. З долучених до матеріалів справи протоколів про адміністративне правопорушення, на [PERSON] , було складено адміністративні матеріали, щодо вчинення ним 26.05.2022, 20.07.2022, 17.10.2022, домашнього насильства психологічного та фізичного характеру, відносно своєї дружини [PERSON] , чим вчинено правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за які [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності, винесено тимчасові заборонні приписи. Згідно з форм оцінок ризиків вчинення домашнього насильства, складений поліцейським уповноваженого підрозділу поліції, визначено що рівень небезпеки з боку кривдника [PERSON] , відносно дружини [PERSON] , є високий. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Irelandv. theUK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність. Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ висловленої у рішеннях «Kudla v Poland» [GC], n. 92237, «Козинець проти України», n. 52, «Лабіта проти Італії», n. 120, «Чембер проти Росії», n. 49244, поводження є «нелюдським», якщо, крім іншого, воно було умисним, застосовувалось впродовж кількох годин поспіль і призводило або до справжніх тілесних ушкоджень, або до гострих фізичних чи душевних страждань. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вiдповiдно до пунктiв 3, 6, 7, 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобiгання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - дiяння (дiї або бездiяльнiсть) фiзичного, сексуального, психологiчного або економiчного насильства, що вчиняються в ciм`ї чи в межах мiсця проживання або мiж родичами, або мiж колишнiм чи теперiшнiм подружжям, або мiж iншими особами, якi спiльно проживають (проживали) однiєю сiм`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних вiдносинах чи у шлюбi мiж собою, незалежно вiд того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому мiсцi, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Особа, яка постраждала вiд домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якiй формi. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якiй формi. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захiд тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. У частині другій статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно частини третьої статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вище зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказаний закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Частиною 4 статті 350-6 ЦПК України передбачено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм та практики ЄСПЛ та Верховного Суду суд приходить до наступних висновків. Зважаючи на вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Беручи до уваги наведені обставини, встановлено факти регулярного вчинення з боку [PERSON] , по відношенню до заявника фізичного та психологічного насилля та вбачається високий рівень вірогідності його продовження чи повторного вчинення, в тому числі й з тяжким наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту прав заявника до [PERSON] , необхідно застосувати обмежувальний припис. Суд враховує, що вжиті заявником розумні та законні заходи для її захисту та покарання винного, в тому числі в рамках адміністративних справ, не дали наразі очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , на строк чотири місяці, визначити заходи тимчасового обмеження його прав. А тому суд при ухваленні рішення, враховуючи встановлене місце реєстрації та проживання як кривдника, так і заявниці, з метою попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~вважає за необхідне заборонити [PERSON] , без дозволу [PERSON] , перебувати в місці проживання (перебування) та наближатися на відстань ближче 50 м до місця проживання (перебування) [PERSON] , вести листування, телефонні переговори, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В задоволенні заяви в частині встановлення обмежувального припису [PERSON] , щодо [PERSON] , яке є мамою заявниці, слід відмовити, оскільки [PERSON] , є повнолітньою особою, з повною цивільною дієздатністю, тому має можливість самостійно вчинити необхідні дії для захисту своїх прав, інших даних які б спростовували неможливість подати [PERSON] , відповідної заяви до суду не надано. Відповідно до приписів п. 10 ч. 1\~ст.430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial