Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і дог досягнення ним повноліття. Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Позов обґрунтовано тим, що позивач є рідним дядьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , наразі племінник проживає з ним та виховується позивачем у зв`язку з тим, що батько дитини [PERSON] загинув 20 травня 2022 року під час участі у бойових діях, а ати хлопчика - [PERSON] з 2011 року батьківські обов`язки відносно сина не виконує. Вказує, що повністю займається вихованням племінника, утримує його, однак позбавлений можливості в повній мірі забезпечити реалізацію дитиною її прав, адже не є його законним представником. У зв`язку із викладеним, діючи в інтересах племінника, вимушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20.07.2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. В порядку статті 178 ЦПК України відповідачеві надано строк для подання відзиву на позов. Відповідачем відзив на позов не подано. Ухвалою Кіровського районного суду м.Кіровограда від 28.09.2022 року клопотання позивача [PERSON] задоволено та зобов`язано Орган опіки та піклування Кропивницької міської ради (місце знаходження: вул. В.Перспективна, 41, м. Кропивницький, 25006) надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.02.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Кропивницької міської ради Селіванов М.С. в судовому підтримав наданий нею висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] виданого 15.06.2009 року, батьками хлопчика є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.09.2015 року у справі № 404/4717/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Фактичні шлюбні відносини між [PERSON] та Відповідачем було припинено у 2011 році. Із вказаного часу [PERSON] , [INFO] залишився проживати разом зі своїм батьком [PERSON] . [INFO] [PERSON] , [INFO] помер, про що Відділом держаної реєстрації смерті у місті Кропвицькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено актовий запис № 1580 від 26.05.2022 року, та підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.05.2022 року. Відповідно до довідки від 01.06.2022 року № 5 виданої Карлівським закладом дошкільної освіти «Сонечко» Соколівської сільської ради, [PERSON] , [INFO] дійсно був зарахований і навчався в Крупському дошкільному навчальному закладі «Сонечко» з вересня 2014 року по червень 2015 року на підставі заяви бабусі [PERSON] про зарахування дитини до навчального закладу. З характеристики на малолітнього [PERSON] виданої Карлівським ЗЗСО І-ІІІ ступенів Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вбачається, дитина що проживає за адресою [ADDRESS] , навчається в Карлівському ЗЗСО з 1-го класу. Протягом навчання у школі зарекомендував себе як дисциплінований і чесний учень. До поставлених перед ним завдань ставиться відповідально. Навчається на високому рівні, за 5, 6, 7 класи має похвальні листи за високий рівень досягнень у навчанні. Вихованням [PERSON] займався батько [PERSON] , бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Систематично відвідували батьківські збори, шкільні заходи, приймали активну участь у житті школи, завжди цікавились успішністю [PERSON] у навчанні. Під час дистанційного навчання регулярно тримали зв`язок з класним керівником. Мама [PERSON] зовсім не брала ніякої участі у вихованні дитини. Не відвідувала батьківських зборів, не приймала ніякої участі у вихованні та навчанні дитини. Класний керівник дитини [PERSON] , жодного разу не мала з нею зв`язку. Після загибелі батька, [PERSON] , [PERSON] не має бажання проживати з матір`ю та навіть боїться, що вона його забере. Дитина хоче залишитися під опікою родини у якій наразі проживає. Згідно довідки від 31.05.2022 року № 115, виданої Карлівським ЗЗСО І-ІІІ ступенів Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, вихованням [PERSON] завжди займався тато, [PERSON] , який загинув на війні 20 травня 2022 року, а також бабуся учня [PERSON] . Батько, бабуся дитини постійно підтримували зв`язок з педагогами, цікавились шкільним життям хлопчика, сприяли його фізичному, емоційному та інтелектуальному розвитку. Мати учня, [PERSON] , участі у вихованні дитини не брала, мешкала завжди окремо, контакту зі школою ніколи не підтримувала, із вчителями не спілкувалася, батьківські збори жодного разу не відвідувала. У зв`язку з ситуацією, в якій опинився хлопець після загибелі батька, постає питання подальшої долі дитини. Зі слів учня знаємо, що хлопець дуже схвильований та занепокоєний можливістю залишитися з матір`ю, яка ніколи турботи та бажання бути поряд зі своєю дитиною не проявляла. Також нам відомо, що [PERSON] хоче залишитися з рідним дядьком, [PERSON] 1985 р.н, в родині якого почуває себе комфортно, безпечно, затишно. З довідки від 30.11.2022 року № 312, виданої виконкомом Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області [PERSON] , вбачається, що останній проживає буз реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] , до складу його сім`ї входять мати [PERSON] та племінник [PERSON] . Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що проживають поряд з родиною [PERSON] . Знайомі з позивачем по справі, [PERSON] , який загинув на війні у травні 2022 року, його батьками та сином [PERSON] . Вказали, що приблизно з 3-4 років малолітній [PERSON] виховуються батьком та бабусею. Матір дитини ніколи не бачили, про її місце перебування не цікавилися. Батько приділяв вихованню сина належну увагу. Після його смерті вихованням [PERSON] займається дядько - [PERSON] та бабуся [PERSON] . Висновком органу опіки та піклування Кропивницької міської ради від…. №…. визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] стосовно [PERSON] , [INFO] (а.с.48-50). Факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків підтверджується поясненнями позивача, третьої особи, письмовими доказами, поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] які пояснили,що відповідачку тривалий час не бачать, дитиною займався батько а після його смерти його брат дядько хлопчика. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене також узгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постанові від 13.03.2019 року у справі № 631/2406/15-ц. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У Постанові КЦС ВС від 10.11.2021 року у справі № 390/1418/17, Верховний суд наголосив, що зайняття одним із батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав. Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно сина - [PERSON] носить систематичний та постійний характер. З огляду на вказане, врахувавши байдуже ставлення Відповідача до виховання своєї дитини, до факту його окремого від матері проживання, відсутність намагань з її блоку виправити ситуацію, суд вважає, що не відповідатиме інтересам дитини формальна наявність матері як його законного з юридичної точки зору, поряд з відсутністю фактичного виконання нею своїх обов`язків відносно сина. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку такий захід цивільно-правової відповідальності як позбавлення відповідача батьківських прав є належним засобом захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] . Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам, заперечень проти позову не надав. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, судом враховуються положення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення ним повноліття. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідачів, а тому суд стягує звідповідачки на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved