Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1. Виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до Шаргородського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються із [PERSON] на її користь у твердій грошовій сумі за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 року у справі №152/817/21, визначивши їх у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання законної сили рішенням суду і до закінчення навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, тобто до 30.06.2024 року, а у випадку продовження навчання до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до 19.06.2026 року. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що з відповідача [PERSON] на її користь рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 року стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з 29.06.2021 року і до закінчення нею навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, тобто до 20.06.2023 року, а у випадку продовження навчання до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до [INFO] . З дня присудження аліментів минуло понад півтора роки, значно змінилося законодавство та рівень життя, підвищились ціни та соціальні гарантії. Вона навчається на контрактній формі навчання та змушена сплачувати вартість навчання, до того ж, значно погіршився стан здоров`я у її матері. Її батько [PERSON] є військовослужбовцем, його доходи протягом останнього часу збільшилися, тому він спроможний сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Інших дітей на утриманні батька [PERSON] немає. Мінімальний рекомендований розмір аліментів в Україні у 2023 році дорівнює розміру прожиткового мінімуму та складає для дітей віком від 18 до 23 років, які продовжують навчання 2684 грн., що на 684 грн. менше, ніж вона отримує. Наскільки їй відомо, [PERSON] здоровий, працездатний, проходить службу у Збройних силах України та отримує грошове забезпечення, що, на її переконання, свідчить про його безумовну можливість сплачувати аліменти в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно забезпечить її інтереси та гарантуватиме сплату аліментів щонайменше в мінімальному рекомендованому розмірі, встановленому законодавством. При обґрунтуванні позовної заяви покликається на вимоги ст.51 Конституції України, ст.ст.7, 141, 150, 182, 192, 198-201 СК України, ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства». 04.04.2023\~року позивач\~ [PERSON] \~ подала до Шаргородського районного суду Вінницької області заяву про уточнення позовних вимог (а.с.30), в якій уточнила підстави позову та зазначила, що, відповідно до вимог ст.ст.182, 192, 198-201 СК України, право вибору способу стягнення аліментів, в тому числі право вимагати зміни раніше визначеного рішенням суду способу стягнення коштів на утримання дитини, належить стягувачу. У позові викладено зміст статей 182 та 200 СК України, в яких зазначено про визначення розміру аліментів на повнолітню дитину з врахуванням, в тому числі, стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Окрім того, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язків батьків утримувати своїх дітей, зокрема стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доход) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі», стаття 200 СК України «Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина». Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19, від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19, від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17, від 10 вересня 2018 року у справі №486/466/18 та від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17. В позовній заяві з уточненням підстав позову [PERSON] просить змінити раніше визначений рішенням суду розміру аліментів, збільшивши їх розмір шляхом зміни способу їх стягнення, визначивши їх у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до закінчення навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, тобто до 30.06.2024 року, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років, тобто до 19.06.2026 року, зсилаючись на те, що в зв`язку з погіршенням стану здоров`я матері [PERSON] , яка утримує її, проводить оплату за навчання за контрактом, погіршилося і її матеріальне становище, а також зросли потреби у зв`язку з витратами під час навчання. Разом з тим, матеріальне становище батька [PERSON] значно покращилося, до того ж, він здоровий, працездатний, отримує значні кошти, що свідчить про можливість останнього сплачувати аліменти у збільшеному розмірі. У зв`язку з викладеним, просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання [PERSON] , розмір яких визначений за рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 року у справі №152/817/21, шляхом зміни способу їх стягнення, визначивши їх у частці від заробітку (доходу) [PERSON] . 2. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] не скористався правом на подання відзиву на позов та не подав до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 21.03.2023 року (а.с.26-27), яку отримав 23.03.2023 року, що вбачається із зворотного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.29). Крім того, відповідачу [PERSON] позивачем 04.04.2023 року надіслано копію заяви про уточнення позовних вимог, що підтверджується фіскальним чеком (а.с.32). Відзиву на позов [PERSON] з уточненими позовними вимогами відповідач [PERSON] не подав до суду. ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1.\~ 04.04.2023 року позивач [PERSON] подала до\~Шаргородського районного\~суду Вінницької\~області заяву\~про уточнення\~позовних вимог\~(а.с.30). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, позивач до суду не подавала. 2. Відповідач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, до суду не подавав. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали суду від 21.03.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів; відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 25.04.2023 року без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с.26-27). 2. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 21.03.2023 року. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не подав, хоча ухвалу про відкриття провадження у справі з пропозицію подати відзив впродовж п`ятнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали отримав 23.03.2023 року (а.с.29). Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України. 3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. 4. Частиною 3 ст.49 ЦПК України встановлено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Заяву про уточнення позовних вимог, у якій змінено підстави позову, [PERSON] подала до Шаргородського районного суду 04.04.2023 року та цього ж дня надіслала відповідачу (а.с.30, 32), тобто у строки, встановлені ч.3 ст.49 ЦПК України, у зв`язку із чим вказана заява підлягає прийняттю судом до провадження і в подальшому позовні вимоги [PERSON] містять вимогу про збільшення розміру аліментів, що стягуються із [PERSON] на користь позивача, шляхом зміни способу їх стягнення та визначення у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до закінчення навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, тобто до 30.06.2024 року, а у випадку продовження навчання до досягнення двадцяти трьох років, тобто до 19.06.2026 року. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни (збільшення) розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначеного за рішенням суду. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Шлюб між батьками позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] та [PERSON] розірвано 29.02.2012 року, що вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.19). Позивач [PERSON] є повнолітньою, що вбачається із копії свідоцтва про народження та копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 11.06.2022 року (а.с.7, 5). Повнолітня дочка відповідача [PERSON] , [INFO] , є студенткою третього курсу групи 31-ГРС денної контрактної форми навчання факультету економіки та підприємництва Вінницького національного аграрного університету (ІV рівень акредитації) за спеціальністю «готельно-ресторанна справа». Навчальний рік триває з 01.08.2022 року по 31.08.2023 року. Термін навчання закінчується 2024 року. Зазначена обставина, що встановлена судом, підтверджується довідкою закладу освіти від 10.03.2023 року за №201 (а.с.13). З копії договору про навчання №018.20д-ГРС від 15.09.2020 року вбачається, що замовником освітньої послуги для [PERSON] є матір [PERSON] , вартість навчання, згідно з п.9 Договору, за весь термін навчання складає 62444 грн. (а.с.16). Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 року у справі №151/817/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 29.06.2021 року і до закінчення навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, тобто до 30.06.2024 року, а у випадку продовження навчання до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до 19.06.2026 року (а.с.8-10). Стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] здійснюється у примусовому порядку, що вбачається із повідомлення ст. державного виконавця Шаргородського відділу державної виконавчої служби у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Чірки О.В. від 21.10.2021 року за №17628 та постанови у виконавчому провадженні ВП №67103585 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с.11, 12). Крім того, вказана обставина не заперечується сторонами, тому, в силу вимог ч.3 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Відповідач не має заборгованості по аліментах, оскільки доказів протилежного до позову не додано. Вказана обставина не заперечується сторонами, тому, в силу вимог ч.3 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню. Повнолітня дочка відповідача, яка продовжує навчання, відповідно до вимог ст.ст.200, 201, 192 СК України, має право на звернення до суду із позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, зокрема, зміни з визначеної рішенням суду твердої суми стягуваних аліментів на частку від заробітку (доходу) відповідача. Крім того, судом встановлено, що матеріальне становище повнолітньої доньки сторін змінилося, оскільки матір позивача [PERSON] , котра здійснює оплату за навчання [PERSON] , хворіє. З довідки №79 від 10.03.2023 року, що видана лікарем КНП «Шаргородська міська лікарня» [PERSON] вбачається, що мати позивача [PERSON] знаходиться на диспансерному нагляді з діагнозом: нестабільний розповсюджений ускладнений остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділу хребта; спондилоартроз; кили МХД L-4-S сегментів; корінцевий, больовий та м`язево-тонічний синдроми; порушення статодинамічної функції ходи та опори; потребує лікування (а.с.17). Статтею 201 СК України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Таким чином, відповідно до вимог ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, судом встановлено погіршення стану здоров`я члена сім`ї позивача, що вплинуло на матеріальний стан позивача, який погіршився, що є підставами, визначеними ст.192 СК України, для зміни раніше встановленого судовим рішенням розміру аліментів. Аналіз доказів переконує суд, що розмір аліментів, які стягнуто з відповідача згідно із рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 року і які він сплачує на утримання доньки, є меншим, ніж встановлено ч.2 ст.182 СК України, що призводить до погіршення матеріального становища позивача, та суперечить вимогам СК України про гармонійний розвиток дитини. Відповідно до вимог ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік», мінімальний рекомендований розмір аліментів в Україні у 2023 році дорівнює розміру прожиткового мінімуму та складає для дітей віком від 18 до 23 років, які продовжують навчання 2684 грн. Оскільки судом встановлено, що аліменти на утримання повнолітньої дитини відповідача, що продовжує навчання, стягуються у твердій грошовій сумі та не можуть в повній мірі забезпечити гармонійного розвитку останньої, тому суд вважає, що право [PERSON] на належне утримання з боку батька порушено та підлягає судовому захисту шляхом зміни (збільшення) їх розміру, зокрема, шляхом зміни способу стягнення аліментів та визначення їх у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), що гарантуватиме отримання позивачем надійного стабільного утримання з боку батька в межах мінімальної соціальної гарантії, встановленої державою в ч.2 ст.182 СК України, а також позбавить позивача та відповідача від необхідності в майбутньому звертатися з позовом до суду про зміну розміру аліментів при підвищенні соціальних гарантій чи при зменшенні доходів платника аліментів. При цьому, суд встановив, що відповідач працездатний, проходить службу в ЗСУ, що вбачається із посвідчення учасника бойових дій серії [NUMBER] (а.с.18), тому може сплачувати аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до закінчення позивачем навчання, тобто до 30.06.2024 року, або, у випадку продовження навчання, до досягнення двадцяти трьох років, зокрема, до 19.06.2026 року. У постанові від 03.02.2021 року у справі №520/21069/18 Верховний Суд зазначив, що за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. При цьому, суд виходить із захисту інтересів повнолітньої дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька для забезпечення гармонійного розвитку. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дитину, зокрема, щодо зміни (збільшення) розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначеного за рішенням суду, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього\~Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). Згідно з ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми\~статей 187,\~189-192\~і\~194-197\~цього Кодексу. Відповідно до\~ч.1\~ст.182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.2 ч.2 ст.182 СК України). Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.192 СК України). Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.200, 201, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану стягувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. VІ. Висновки суду Враховуючи, що судом встановлено обставини щодо наявності підстав для збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, то суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Враховуючи,\~що усі\~обставини,\~які становлять\~предмет доказування,\~мають бути\~підтверджені визначеними\~у ч.2\~ст.76\~ЦПК України\~засобами доказування,\~суд вважає\~достовірно встановленими\~ті факти\~та обставини,\~які підтверджуються\~письмовими доказами,\~наданими до\~позову,\~оскільки відповідач\~відзиву на\~позов до\~суду не\~подавав. Зокрема, що позивач [PERSON] є повнолітньою донькою [PERSON] , що з відповідача стягнуто аліменти згідно з рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 25.08.2021 року в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн., щомісячно на утримання позивача. Також судом встановлено, що матеріальне становище позивача [PERSON] погіршилося у зв`язку з хворобою матері [PERSON] , яка здійснює оплату за договором про навчання [PERSON] , а відтак не може забезпечити належного утримання дитини, яка продовжує навчання. На утримання дочки відповідач за рішенням Шаргородського районного суду від 25.08.2021 року сплачує аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, що є недостатнім для забезпечення належного рівня утримання дитини, яка є повнолітньою та продовжує навчання, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. Також, судом встановлено, що за приписами ст.ст.201, 192 СК України, позивач, як одержувач аліментів, має право звернутися до суду із позовом про зміну (збільшення) розміру аліментів. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20), від 12.01.2022 року у справі №545/3115/19. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Крім того, з копії посвідчення Управління персоналу штабу військової частини [NUMBER] серії [NUMBER] від 11.11.2015 року, вбачається, що відповідач [PERSON] є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.18). Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, учасники бойових дій. Таким чином, судові витрати у вигляді судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved