Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість зі сплати платежів за спожиті комунальні послуги в сумі 43903.29 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 20000.00 грн., сплачений судовий збір у сумі 992.40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000.00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником однокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . 18.02.2019 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено Угоду про найм (оренду). Відповідно до вказаного договору орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати витрати з всіх комунальних послуг. Також договором передбачено, що кожна сторона зобов`язана виконувати обов`язки покладенні на неї Угодою та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків. Згідно з договором від набуває чинності з дати його підписання та діє до 18.07.2019 року та те, що термін дії договору можу бути продовжений за взаємною згодою сторін. Також позивач вказує, що 18.07.2019 року, термін дії договору неодноразово продовжувався за взаємною згодою сторін та під кінець червня 2022 року відповідач усно (в телефонні розмові) повідомив позивача про свої наміри припинити дію даного договору з 01.07.2022 року. За увесь період оренди житла відповідач здійснював сплату щомісячної орендної плати, згідно договору, яку перераховував на картковий рахунок позивач, окрім цього, повідомляв позивача, що також оплачує комунальні послуги. Також позивач зазначає, що 03 липня 2022 року прибувши до належної йому квартири [ADDRESS] , відповідач був відсутній, разом з тим, замість нього в квартирі проживала стороння особа - [PERSON] . Крім того, позивач виявив квитанції зі сплати комунальних послуг, відповідно до яких наявна була заборгованість. На питання позивача, в телефонній розмові відповідач повідомив, що з кінця лютого 2022 року він фактично не проживав в орендованій квартирі, а тому вирішив здати її у суборенду, щоб можливо у подальшому повернутись та проживати в квартирі на тих же умовах. Стосовно несплати комунальних послуг відповідач пояснив, що у нього виникли фінансові труднощі, але найближчим часом сплатить всю заборгованість по комунальним послугам. Разом з тим, після спливу більше двох тижнів, відповідач зобов`язання не виконував, заборгованість не сплатив. Позивач звернув увагу, що за весь час оренди житла, відповідач лише декілька разів сплатив за послуги з постачання електричної енергії, але також із затримками та вже після попередження від постачальника послуг про відключенні від постачання, а саме у вересні 2021 року в сумі 8771.17 грн. та у грудні 2021 року в сумі 588.96 грн. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем безпідставно порушено виконання умов договору та за увесь період оренди квартири з 19.02.2019 року по 01.07.2022 року, за відповідачем виникла заборгованість з оплати витрат за житлово-комунальні послуги на загальну суму 43903.29 грн. Також, відповідач своїми неправомірними діями завдав позивачу моральної шкоди, яку він оцінює в 20000.00 грн. 11 січня 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримав вимоги, викладенні в позовній заяві, наполягав на її задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Причину неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи був вчасно та належним чином повідомлений. Згідно довідки Виконавчого комітету Світловодської міської ради від 22.12.2022 року №6157, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вище викладене, суд вважає, що відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, та той факт що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.(ч.3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Судом встановлено, що 18 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладена Угода про найм (оренду) . Згідно з п.1.1 Угоди, Орендодавець, передає орендарю в найм 1-кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на термін 6 міс. з 17 лютого 2019 р. по 17 липня 2019 р. Пунктом 1.3. Угоди передбачено, що орендодавець передає в оренду майно, що знаходиться у квартирі: холодильник, електроплита, пральна машина, шафа, ліжко, диван. Угодою про найм (оренду) передбачено своєчасно сплачувати витрати з усіх комунальних послуг ( п.3.1.7.). В пункті 4.1. вказано, що кожна сторона зобов`зується виконувати обов`язки, покладені на неї Угодою, та сприяти іншій стороні у виконанні її обов`язків. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Угоди згідно з законодавством України (п.4.2.). Згідно п.5.1., 5.3 Угода набуває чинності з дати її підписання та діє до 18 липня 2019 р. Термін дії Угоди може бути продовжений за взаємною згодою Сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). (ст. 760 ЦК України). Відповідно до ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Згідно ч. 1, 2 ст. 812 ЦК України, предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому. Нормою ст. 764 ЦК України визначено, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Тобто якщо орендар продовжує користуватися орендованим майном, а з боку орендодавця немає ніяких заперечень протягом місяця, то договір вважається укладеним на той же строк і на тих же умовах. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази про те, що сторони підтвердили згоду щодо продовження дії укладеної Угоди про найм від 17.02.2019 р.. Також позивачем не надано доказів про продовження користування відповідачем орендованим майном після збігу строку визначеного угодою від 17 лютого 2019 року. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що з 18 липня 2019 року між сторонами існували договірні зобов`язання, щодо найму квартири [ADDRESS] в м.черкаси та відповідно щодо сплати житлово-комунальних послуг, враховуючи приписи ст.764 ЦК України. Крім того, згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Так, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої, другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, з наданих позивачем відомостей по особовому рахунку КПТМ «Черкситеплокомуненерго», КП «Черкасиводоканал» період нарахувань визначений з січня 2020 р. по серпень 2022 р. Таким чином, виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості з відповідача за період дії Угоди про найм, тобто з 17.02.2019 року по 17.07.2019 року, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту не оплати відповідачем комунальних послуг визначених Угоду про найм від 17.02.2019 р, зокрема п.3.1.7. Крім того, твердження позивача про сплату відповідачем комунальних послуг, зокрема за електроенергію у грудні 2019 року, у вересні 2021 року, серпня 2022 року, суд оцінює критично, оскільки із наданих позивачем розрахунків по особових рахунках не можливо встановити хто саме здійснював оплату за надані послуги. Також, суд не бере до уваги, наданні письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , оскільки такі особи не мають жодного процесуального статусу у даній справі. Крім цього, суд звертає увагу, що місцем проживання [PERSON] зазначена адреса Черкаський р-н, с.Білозір`я, тому надані письмові пояснення не є належними та допустимими доказами. Щодо заявлених позивачем вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн, то суд приходить до наступних висновків. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували його моральні страждання, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, пов`язаних саме з несплатою відповідачем житлово-комунальних послуг. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позов відмовити в повному обсязі. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню і понесені судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed