Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені). \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтував тим, що 01.02.2021 між сторонами у письмовій формі укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача у позику кошти у сумі 27000 доларів США, які зобов`язався повернути у термін до 01.03.2021. Указані обставини, на думку позивача, підтверджуються наявністю письмової розписки, особисто складеної та підписаної відповідачем, форма та зміст якої відповідають вимогам закону, встановленим до договору позики. Проте відповідач зобов`язання за договором позики від 01.02.2021 не виконав та позичені кошти у визначений договором строк позивачеві не повернув. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02.12.2021 позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 2480 доларів США неповернутого основного боргу за договором позики та 2 % неустойки від суми боргу за кожен день прострочення за період з 02.03.2021 по 29.03.2021 у розмірі 9928 доларів США. Разом з тим указане судове рішення відповідач не виконав та заборгованість за договором позики позивачем не сплатив. Залишок боргу відповідача перед позивачем на даний час становить 24820 доларів США. За таких підстав відповідно до ст. 549 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання за договором позики від 01.02.2021 за період з 16.05.2022 до 06.07.2022 у сумі 25812,80 доларів США. 18.01.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13.02.2023, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 13.02.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2023. 06.03.2023 розгляд справи не відбувався у зв`язку з оголошенням Тернопільською обласною адміністрацією на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначено на 27.03.2023. 27.03.2023 судове засідання відкладене на 25.04.2023 у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. У судове засідання 25.04.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Кметик В.С., належним чином повідомлені про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Не заперечував щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 25.04.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, приймаючи до уваги повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд прийшов до переконання про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів (постановлення заочного рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ч. 4 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд встановив, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 02.12.2021 у справі № 607/5455/21 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] 24820 доларів США неповернутого основного боргу за договором позики та 9928 доларів США - 2% від суми боргу за кожен день прострочення (а.с. 10-17). Також у вказаній постанові апеляційним судом встановлено, що [PERSON] взяв у позику у [PERSON] 27000 доларів США, які зобов`язувався повернути у термін до 01.03.2021. У складеній розписці зазначено, що у випадку неповернення позиченої суми до вказаної дати сума боргу з урахуванням інфляції та 3% річних, збільшується на 2% в день на залишок. Відтак суд вважає доведеними обставини, що основний борг відповідача за договором позики від 01.02.2021, який стягнуто зазначеним судовим рішенням Тернопільського апеляційного суду із [PERSON] на користь [PERSON] , складає 24820 доларів США. Разом з тим станом на даний час судове рішення відповідачем не виконане та заборгованість позивачеві не сплачена. Докази зворотного відповідач суду не надав. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст.\~598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог статті 599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: 1)\~припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; 2)\~зміна умов\~зобов`язання; 3)\~сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином відповідно до вимог ст. 549, 551 ЦК України позивач має право на стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання за договором позиви від 01.02.2021 у розмірі 2 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (24820 доларів США) за кожен день прострочення зобов`язання за період з 16.05.2022 до 06.07.2022. За таких підстав розрахунок неустойки (пені) за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання має здійснюватись наступним чином 24820 доларів США (основна сума боргу) ? 2 % ? 52 дні (за період з 16.05.2022 до 06.07.2022) = 25812,80 доларів США. Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання за договором позики від 01.02.2021 за період з 16.05.2022 до 06.07.2022 у сумі 25812,80 доларів США. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 9438 грн, що підтверджується квитанцією № 10 від 11.01.2023 (а.с. 3). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved