Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] у якому просить суд: - з громадянина Республіки Молдова [PERSON] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий 11.10.2011 року, адреса [ADDRESS] , на користь [PERSON] , ідентифікаційний код: [NUMBER] , борг у розмірі 1800000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США, 00 центів. Позов мотивований тим, що 06 лютого 2012 р. між [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] та громадянином Республіки Молдова [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] було укладено\~Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, у відповідності до якого [PERSON] передав Відповідачу грошову позику в розмірі 1\~800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США зі строком повернення не пізніше 06.02.2022 року. Грошові кошти у розмірі 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США 00 центів були передані готівкою 06 лютого 2012 року у момент підписання договору, про що в п.п.2.4.-2.5. договору міститься відповідне застереження. 04 лютого 2019 року між\~ [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] та [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] було укладено договір про відступлення права вимоги виконання умов договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від «06» лютого 2012року, в частині повернення отриманої допомоги на суму 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США. Внаслідок укладеного 04 лютого 2019 року договору відступлення права вимоги [PERSON] отримала право вимоги від [PERSON] повернення\~ отриманої допомоги на суму 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США. на умовах Договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06 лютого 2012 року. Пунктом 3.1 розділу ІІІ Договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06 лютого 2012 року встановлено обов`язок [PERSON] повернути отримані кошти у сумі 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США не пізніше 06 лютого 2022 року. В зазначений п.3.1. розділу ІІІ Договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06 лютого 2012 року строк відповідач грошові кошти не повернув, чим порушив права позивача, які потребують судового захисту. Таким чином, станом на час звернення позивача до суду з вказаним позовом зобов`язання за договором позики відповідачем [PERSON] не виконано, у зв`язку з чим [PERSON] звернулася до суду за захистом свого порушеного права. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 20.04.2023 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Базилюк К.В. позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позовні вимоги [PERSON] та підтвердив обставини, якими позивач обґрунтовує позов. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 06 лютого 2012 року між [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] та громадянином Республіки Молдова [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] було укладено\~Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, у відповідності до якого [PERSON] передав Відповідачу грошову позику в розмірі 1\~800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США зі строком повернення не пізніше 06.02.2022 року. Грошові кошти у розмірі 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США 00 центів були передані готівкою 06 лютого 2012 року у момент підписання договору, про що в п.п.2.4.-2.5. договору міститься відповідне застереження, що також не заперечувалося відповідачем [PERSON] під час розгляду справи. 04 лютого 2019 року між\~ [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] , [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] та [PERSON] , ідентифікаційний код [NUMBER] було укладено договір про відступлення права вимоги виконання умов договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від «06» лютого 2012 року, в частині повернення отриманої допомоги на суму 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США. Внаслідок укладеного 04 лютого 2019 року договору відступлення права вимоги [PERSON] отримала право вимоги від [PERSON] повернення\~ отриманої допомоги на суму 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США. на умовах Договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06 лютого 2012 року. Пунктом 3.1 розділу ІІІ Договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06 лютого 2012 року встановлено обов`язок [PERSON] повернути отримані кошти у сумі 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) доларів США не пізніше 06 лютого 2022 року. В зазначений п.3.1. розділу ІІІ Договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 06 лютого 2012 року строк відповідач грошові кошти не повернув, чим порушив права позивача, які потребують судового захисту. Станом на час звернення позивачки до суду з вказаним позовом зобов`язання за договором позики відповідачем [PERSON] не виконано. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] позов [PERSON] та обставини, на які позивач посилається, обґрунтовуючи вимоги, визнав у повному обсязі. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 11 ЦКУ: Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.\~ Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 202 ЦКУ вказує, що: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.\~ Відповідно до частин першої та другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Частина 1 ст. 1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Заборгованість Відповідача перед Позивачем станом на дату складання позовної заяви не погашена у повному обсязі. Статтею 1047 ЦКУ визначені вимоги до форми договору позики, а саме договір позики укладається у письмовій \~формі,\~якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який \~посвідчує \~передання \~йому \~позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно вимог ст. 1050 ЦКУ: Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі порушення зобов`язання згідно вимог ст. 625 ЦКУ: Боржник не звільняється \~від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір\~процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ст. ст. 512-514 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, серед іншого, внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, виходячи з вищенаведеного та наявних у справі доказів, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що між виникли договірні відносини з приводу позики коштів. В зазначений та обумовлений термін боржник [PERSON] , кошти, взяті у борг не повернув, що кореспондує право кредитора - позивачки звернутися до суду за захистом своїх майнових прав, а саме з вимогою про стягнення з відповідача суми боргу. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення боргу за договором позики. Відповідач під час розгляду справи позов визнав, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів та прийшов до висновку про обґрунтованість позову. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що вимоги позивачки є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню повністю, оскільки між сторонами виникли договірні відносини з приводу позики коштів, умови яких щодо своєчасного повернення грошових коштів відповідачем на час розгляду справи в суді не виконані, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved