Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

11 січня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення позовних вимог, просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення до суду позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що з 18 жовтня 2008 року вона і [PERSON] перебували у шлюбі. 21 листопада 2022 року рішенням суду шлюб між ними розірваний. Від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю. З часу припинення сторонами шлюбних відносин усі обов`язки по утриманню дітей вона несе самостійно. Відповідач матеріальної допомоги їй на утримання синів не надає, чим ставить її в скрутне матеріальне становище. Домовленості про добровільну сплату аліментів батьком між ними не досягнуто. Оскільки відповідач не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання двох синів, вона змушена була звернутися до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнав, не заперечує щодо стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на двох їхніх дітей: сина [PERSON] і сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 жовтня 2008 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2022 року шлюб між ними розірваний. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Їхні діти проживають разом із матір`ю. Матеріальної допомоги на утримання двох малолітніх синів відповідач позивачу добровільно не надає. Домовленості щодо утримання дітей батьком, який проживає окремо, сторонами не досягнуто, тому позивач звернулася до суду з цим позовом про стягнення аліментів на дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У ч. 2 ст. 183 СК України визначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" визначено, що прожитковий мінімум у 2023 році на місяць на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 2833 грн. Відповідно до положень ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання двох дітей позивачу не надає, позов визнав повністю, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, а також те, що обов`язок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття законом покладено на обох батьків у рівній мірі, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі, суд враховує, що встановлений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про розподіл судових витрат. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. За змістом ч. ч. 1, 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Виходячи з наведеного, враховуючи, що від сплати судового збору позивач звільнена, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що відповідно до вимог ст. ст. 141, 142 ЦПК України із [PERSON] у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 % визначеної законом ставки судового збору в сумі 536 грн. 80 коп. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved