Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду з вищевказаним позовом, відповідно до якого просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Консалт Солюшенс» грошову суму (3% річних за користування грошовими коштами) у розмірі 13196 доларів США 69 центів (еквівалент в гривні за курсом НБУ на день подачі позовної заяви 482584,48 грн.), а також понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/2584/14-ц позов ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено. Суд вирішив, серед іншого, звернути стягнення На предмет іпотеки за іпотечним договором від 14.01.2008 року, а саме земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, території Фонтанської сільської ради, кадастровий номер 5122786400:01:001:0857, окрім цього в даному рішенні встановлено, що загальна заборгованість по наданому відповідачу кредиту становить 201708,22 дол. США. 15.04.2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у справі № 504/2584/14-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» - задоволено; замінено позивача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача зазначає, що відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Подаючи до суду дану позовну заяву, представник позивача врахував, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи зазначене, звертаючись до суду з цим позовом, сторона позивача здійснює розрахунок заборгованості за період з 20 грудня 2019 року до 23 лютого 2022 року. Таким чином, представник позивача просив стягнути з відповідача грошову суму (3% річних за користування грошовими коштами) в розмірі 13196,69 дол. США. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутність, на задоволенні позову наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернувся конверт, в якому відповідачу направлялася судова повістка з відміткою, що адресат за вказаною адресою відсутній, тому враховуючи що повістка направлялася відповідачу за встановленим місцем реєстрації, то у відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв та клопотань не надав, відзиву не надіслав, про причини неявки не повідомив, тому суд визнає його неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. На виконання положень ст.280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд даної справи, про що було постановлено 02.05.2023 року відповідну ухвалу суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. 18.12.2014 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області у цивільній справі № 504/2584/14 позовну заяву ПАТ «КБ «НАДРА» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 14 січня 2008 року, а саме: земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, кадастровий номер - 5122786400:01:001:0857, з цільовим призначенням - для ведення садівництва, шляхом надання Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Надра» права на укладення договору купівлі-продажу з будь-якою особою-покупцем на умовах та в порядку визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною, яка дорівнює вартості предмета іпотеки, що встановлена іпотечним договором від 14 січня 2008 року, у розмірі 576 060 гривень або за будь-якою іншою ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час укладення правочину щодо відчуження вказаного предмету іпотеки. Кошти отримані від реалізації предмету іпотеки, направити на погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором 05/01/2008/840-К/141 від 14 січня 2008 року перед Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» у розмірі 201 708,22 доларів США, що станом на 17 червня 2014 року еквівалентно 2 372 178,22 гривень. 15.04.2021 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області у справі №504/2584/14-ц заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» - задоволено; Замінено стягувача з ПАТ КБ «Надра» його правонаступником - ТОВ «Консалт Солюшенс» у виконавчому листі № 504/2584/14-ц, виданого Комінтернівським районним судом Одеської області у справі за позовом ПАТ КБ«Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Станом на дату звернення до суду позивачем з цим позовом, [PERSON] від сплати грошових коштів за рішенням суду ухиляється, змістовних пропозицій з приводу порядку виконання зобов`язань не висуває. Згідно з розрахунком позивача за період з 20 грудня 2019 року до 23 лютого 2022 року 3 % річних від загальної суми боргу, визначеної рішенням суду складають 13196,69 дол. США. Відповідно до частини 1 статті 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частиною 2 статті 20 Цивільного кодексу України встановлено, що нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Виходячи з вищенаведеного, те, що рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.12.2014 року залишається невиконаним, жодним чином не впливає на те, що права ТОВ «Консалт Солюшенс» залишаються порушеними. При цьому, ТОВ «Консалт Солюшенс» вправі самостійно обирати спосіб свого порушеного права, як за допомогою звернення стягнення на предмет іпотеки, так і за допомогою звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості або штрафних санкцій в порядку статті 625 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 кодексу. Так, відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 201708,22 доларів США, що була встановлена рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.12.2014 року по справі №504/2584/14-ц є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права. Підтвердження виконання зобов`язання відповідачем надано не було, наявність заборгованості не заперечувалася. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону (ст. 625 ЦК України) нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей524,533-535і625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 703/2718/16-ц від 19 червня 2019 року. За змістом частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050ЦПК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 89ЦПК України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved