Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

ОСББ «Будинок за Цигарок» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 1966,23 грн., яка складається\~з:\~1736,0\~грн.\~ заборгованість\~зі сплати\~внеску на\~утримання будинку;\~202,51\~грн.\~ інфляційні\~втрати;\~27,72\~грн.\~ 3%\~річних.\~Свої вимоги\~обґрунтовує тим,\~що ОСББ «Будинок за Цигарок» надає послуги з обслуговування житлового будинку та прилеглої території по [ADDRESS] , в т.ч. і [PERSON] , як власниці нежитлового приміщення № 3, загальною площею 31,0 кв.м, по вказаній адресі. Рішенням загальних зборів ОСББ «Будинок за Цигарок» № 02 від 29.10.2021 року з 01.12.2021 року прийнято розмір оплати за 1 кв.м житла (комерційного приміщення) у розмірі 4,0 грн. Проте [PERSON] не здійснювала щомісячні платежі, які вносяться не пізніше 14 числа наступного місяця, а тому станом на 09.02.2023 року допустила заборгованість у розмірі 1966,23 грн. Також позивач просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Тлумацького\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~07.03.2023\~року вирішено\~розглянути справу\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання нею відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання нею заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ \~ \~ У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 31.03.2023 року забезпечено представнику позивача ОСББ «Будинок за Цигарок» адвокату Шургот О.В. можливість взяти участь у судових засіданнях по справі в режимі відео конференції. Представник позивача ОСББ «Будинок за Цигарок» адвокат Шургот О.В. в судове засідання не з`явилась, однак до суду направила письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи провести без її участі та без участі іншого представника позивача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Також направила до суду письмове клопотання, в якому просила приєднати до матеріалів справи докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, відзиву на позовну заяву суду не надала, причин неявки суду не повідомила, хоча була неодноразово належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом вручення поштових відправлень з судовими повістками. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав: Відповідно до ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Пунктом 3 ч. 1\~ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~визначено, що для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України\~власність зобов`язує. Згідно з положеннями\~ст. 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України\~передбачено, що співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. У відповідності до\~ч. 1 ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. Положеннями ч. 9\~ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~передбачено, що до виключної компетенції загальних зборів співвласників відноситься, зокрема: затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.\~\~Частиною 20 вказаної статті визначено, що до компетенції правління відноситься, серед іншого, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно з законодавством; укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням. Відповідно до ст.ст. 16, 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; та вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до ч. 6\~ст. 22 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»\~визначено, що співвласник зобов`язаний виконувати рішення статутних органів, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Судом встановлено, що відповідно до Протоколу № 1 від 16.04.2021р. установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого по [ADDRESS] , було створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Будинок за цигарок» (далі - ОСББ «Будинок за цигарок»), затверджено статут ОСББ (а.с. 15-20) та обрано правління ОСББ (а.с. 6-14). 20.07.2021 року ОСББ «Будинок за цигарок» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів (81.10), що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 21). Розділом ІІ статуту ОСББ «Будинок за цигарок» визначено, що метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом. Рішенням № 02 загальних зборів ОСББ «Будинок за цигарок» від 29.11.2021 року було встановлено розмір оплати за 1 метр квадратний житла (комерційного приміщення) 4 грн. 00 коп. та зобов`язано співвласників вносити оплату не пізніше 14 числа наступного місяця (а.с. 22). Згідно копії свідоцтва про право власності від 11.12.2002 року [PERSON] (відповідачка) належить на праві приватної власності крамниця промтоварів загальною площею 31,0 кв.м., що розташована по [ADDRESS] (а.с. 25). Відповідно до проведеного позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.12.2021 р. по 31.01.2023 року (31,0 кв.м. х 4,00 грн.= 124 грн. щомісячно) [PERSON] допустила заборгованість із внесків на утримання будинку в сумі 1736,0 грн. (а.с. 3, 23). Системний аналіз положень статей 10, 13, 15, 16, 17, 20, 23 вказаного Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» свідчить про те, що цей Закон передбачає комплекс взаємопов`язаних прав та обов`язків власників квартир та об`єднання співвласників, які мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Зокрема праву об`єднання в особі його загальних зборів на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів (ст. 10, 16 Закону) кореспондує обов`язок співвласника виконувати рішення статутних органів об`єднання, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі квартири (ст. 15, 20 Закону). Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. \~ \~ \~ \~ Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з зазначеною статтею, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Виходячи із вищенаведених приписів, у відповідачки виник обов`язок зі сплати внесків на утримання спільного майна на підставі Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно з частиною 1\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1 статті\~901, частини 1 статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених\~статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1\~статті 509 ЦК України) вимагати сплату коштів за надані послуги. За приписами\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку\~ст. 625 ЦК України\~є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних. За прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 15.01.2022 року по 09.02.2023 року позивачем нараховано відповідачці 27,72 грн. 3% річних та 202,51 грн. інфляційних втрат, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 23-24). Будь-яких \~доказів, які б спростовували факт надання та отримання відповідних послуг, як і доказів невірності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] , відповідачкою не надано, а судом таких обставин не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності\~до ч.\~3\~ст.\~12,\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене в сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки 1736,0 грн. заборгованості із сплати внесків на утримання будинку у період з 01.12.2021 року по 31.01.2023 року, 27,72 грн. - 3% річних та 202,51 грн. інфляційних втрат, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про розподіл судових витрат, суд дійшов до наступного висновку. Частинами 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються :\~1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При такому вирішенні позову з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684,0 грн. (квитанція № Х2ЕХ-В117-742Е-890Р від 16.02.2023 року, а.с. 27). Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.\~ На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10 грудня 2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02 червня 2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року, за результатом розгляду якої Європейський суд з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 2000,0 грн. було додано договір про надання правничої допомоги від 14.02.2023 року (66-67), акти приймання виконаних робіт від 16.02.2023 року та 24.04.2023 року (68-68 зворот) та квитанція № 972Т-6АТР-МА7Е-Х45А від 16.02.2023 року (69). В свою чергу з актів приймання виконаних робіт від 16.02.2023 року та 24.04.2023 року вбачається, що адвокатом було виконані наступні роботи: підготовка та подання позову вартість 1500,0 грн.; участь у судовому засіданні вартість 500,0 грн. Проте, враховуючи те, що представник позивача не приймав участі в судових засіданнях, а подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,0 грн. не підлягають відшкодуванню. Враховуючи реальний обсяг професійної правничої допомоги у суді, час, витрачений на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачки підлягає частковому відшкодуванню в сумі 1500,00 грн.

Outcome: approved