Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

У листопаді 2022 року АТ «Страхова компанія «Країна» (далі «Позивач») звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з даним позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне. 20.11.2019 року Відповідач, керуючи транспортним засобом «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , у місті Києві допустив зіткнення з транспортним засобом «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6533848. У наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі №752/24626/19 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Як убачається із змісту указаного судового рішення Відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. 27.12.2019 року власник пошкодженого автомобіля «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6533848. На підставі страхового акта №33-01/56535/3.2.29 від 08.01.2020 року Позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4777,14 гривень, що підтверджується реєстром готівкових/безготівкових термінових переказів від суб`єкта господарювання №2 від 08.01.2020 року. Із посиланням на ст.1191 ЦК України та п.п.в п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4777,14 гривень та судовий збір у сумі 2481,00 гривень. 28.11.2022 року ухвалою Святошинського районного суду міста Києва дану позовну заяву направлено за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва (а.с. 25). 30.01.2023 року ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва дану позовну заяву передано за підсудністю на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області(а.с. 32-34). 23.02.2023 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 46). 07.04.2023 року та 09.05.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 56, 59). У матеріалах справи наявне клопотання представника Позивача, у якому останній просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 2). 07.04.2023 року та 09.05.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с. 49, 55, 58). Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 20.11.2019 року Відповідач, керуючи транспортним засобом «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , у місті Києві допустив зіткнення з транспортним засобом «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6533848 (а.с. 11). У наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі №752/24626/19 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Як убачається із змісту указаного судового рішення Відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10). 27.12.2019 року власник пошкодженого автомобіля «Daewoo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6533848 (а.с. 9). На підставі страхового акта №33-01/56535/3.2.29 від 08.01.2020 року Позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 4777,14 гривень, що підтверджується реєстром готівкових/безготівкових термінових переказів від суб`єкта господарювання №2 від 08.01.2020 року (а.с. 18, 19). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Втім, такі правила Відповідачем не дотримані. Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України\~ шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом. Згідно з ст.38.1.1. вказаного закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Як убачається із змісту постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12.12.2019 року у справі №752/24626/19 Відповідач залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, у Позивача АТ «Страхова компанія «Країна» виникло законне право подати регресний позов до Відповідача [PERSON] на фактично виплачену суму у розмірі 4777,14 гривень. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги АТ «Страхова компанія «Країна» до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 гривень (а.с. 3), а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved