Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 29 березня 2023 року, в якій просила суд: розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 01 березня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №122; після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » залишити без змін; судові витрати покласти на відповідача. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 01 березня 2003 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Від шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла повноліття. З 2020 року шлюбно-сімейні стосунки між подружжям почали погіршуватись, вони перестали знаходити спільну мову у вирішенні питань, змінились їх погляди на життя, організацію та ведення домашнього господарства, що відобразилось їх почуттях та стосунках. Фактично кожен з них почав жити своїм окремим життям. З грудня 2022 року шлюбні стосунки між ними остаточно припинено, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. На переконання позивача, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а його збереження на майбутнє суперечитиме її інтересам. До того ж сам факт пред`явлення позову про розірвання шлюбу є свідченням стійкого розладу подружніх стосунків. Спір щодо виховання їх доньки, майновий спір між ними відсутній. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.21). Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались. Згідно з клопотанням позивача [PERSON] , викладеним у прохальній частині позову, остання просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак попередньо, 18 квітня 2023 року направив на адресу суду засобами поштового зв`язку заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Справу просив розглянути за його відсутності. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01 березня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №122 (а.с.16). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що слідує зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.17), яка станом на момент розгляду справи досягла повноліття. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям почали погіршуватись з 2020 року, а остаточно припинено з грудня 2022 року у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя, ведення сумісного господарства, що відобразилось на їх почуттях та стосунках. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають та не підтримують жодних відносин, притаманних подружжю. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку на примирення, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про укладення шлюбу від 01 березня 2003 року (а.с.16) слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на заявлення позивачем відповідної вимоги стосовно цього. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (квитанція А-Банк №58553707 від 20 березня 2023 року, а.с.3-а) за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 536 грн. 80 коп., а інші 50% судового збору (536 грн. 80 коп. відповідно) стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved