Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

У травні 2020 року Акціонерне товариство Універсал Банк (далі АТ\~Універсал Банк або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг від 21 липня 2018 року в розмірі 47668 грн. 71 коп. В обґрунтування позову зазначало, що у жовтні 2017 року Банк запустив новий проект Мonobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Мonobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Мonobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків у мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати в розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк опубліковані на офіційному сайті Банку та вони є постійно доступними для ознайомлення. 21 липня 2018 року з метою отримання банківських послуг [PERSON] (далі Клієнт або Позичальник) звернувся АТ\~Універсал Банк, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій просив Банк відкрити на його ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку до цього договору. Підписавши анкету-заяву Клієнт підтвердив, що анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. У п. 6 анкети-заяви від 21 липня 2018 року Клієнт просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому у Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Підписавши анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 липня 2018\~року, Позичальник отримав кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Банк свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, відкрив [PERSON] поточний рахунок та встановив йому кредитний ліміт у розмірі 15000 грн. Всупереч вимогам закону та умовам укладеного договору про надання банківських послуг від 21 липня 2018 року, своїх зобов`язань за цим договором [PERSON] належним чином не виконує, у результаті чого станом на 06 березня 2020 року відповідач має перед Банком заборгованість за вказаним вище договором у загальному розмірі 47668 грн. 71 коп., з яких: 18924 грн. 35 коп. залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 28744 грн. 36 коп. заборгованість за пенею та комісією. Представник позивача Павленко С.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, подав до суду заперечення на позов, у яких зазначав, що у підписаній сторонами анкеті-заяві позичальника від 21 липня 2018 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми, не містить укладений договір і строку повернення кредиту. Просив суд відмовити Банку у задоволенні позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Судом встановлено, що 21 липня 2018 року між АТ\~Універсал Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, за умовами якого АТ\~Універсал Банк відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надало йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 15000 грн. У анкеті-заяві зазначено, що [PERSON] згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Разом з тим, у порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконує. На підтвердження факту укладення сторонами 21 липня 2018 року кредитного договору та його умов, позивачем АТ\~Універсал Банк надано Витяг із Умов обслуговування рахунків фізичної особи, які розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms, і Тарифи. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 06 березня 2020 року внаслідок невиконання Позичальником належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором від 21\~липня 2018 року, [PERSON] має перед АТ\~Універсал Банк заборгованість за цим договором на загальну суму 47668 грн. 71 коп., з яких: 18924 грн. 35 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 28744 грн. 36 коп. заборгованість за пенею та комісією. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим до виконання (ст. 629 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У ч. 1 ст. 633 ЦК України встановлено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, у даному випадку позивач АТ\~Універсал Банк. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, у зв`язку з чим Банк має підтвердити, що на момент укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У підписаній анкеті-заяві Позичальника №\~б/н від 21 липня 2018 року відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Обґрунтовуючи право на нарахування неустойки та пені, Банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2018 року, посилався на Витяг із Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк, що розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms, і Тарифи. Матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Витяг із Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року у справі №\~6-16цс15, при розгляді даної справи позивачем він не спростований. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 17 липня 2019 року у справі №\~175/4576/14-ц. Суд вважає, що у даному випадку до правовідносин, що виникли між сторонами, неможливо застосувати положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг із Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №\~342/180/17. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ\~Універсал Банк не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ\~Універсал Банк заборгованості за пенею та комісією в розмірі 28744 грн. 36 коп., у зв`язку з безпідставністю позовних вимог у цій частині та через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті в анкеті-заяві від 21 липня 2018 року. Не містить укладений у вигляді анкети-заяви Позичальника кредитний договір від 21\~липня 2018 року й строку повернення кредиту (користування ним). У ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку Банку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач АТ\~Універсал Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що отримані та використані за договором про надання банківських послуг Monobank від 21 липня 2018 року кошти за тілом кредиту [PERSON] не повернуті, суд дійшов висновку, що позов АТ\~Універсал Банк є обґрунтованим лише частково, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, яка складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18924 грн. 35 коп., в іншій частині вимог позов Банку задоволенню не підлягає. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial