Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 03.05.2023 [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, встановлення факту необхідно для отримання свідоцтва про смерть. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що він є рідним сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області. У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України та тимчасовою окупацією території Василівського району Запорізької області, де він постійно проживав разом з сім`єю, він був змушений виїхати до іншого місця проживання, на тимчасово окупованій території залишився його батько [PERSON] , та 21.04.2023 на його мобільний телефон зателефонувала [PERSON] , [INFO] , повідомила, що його батько помер. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної РАЦС для здійснення реєстрації смерті. Встановлення факту смерті йому необхідно для отримання свідоцтва про смерть у Тернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заяви, клопотання учасників справи. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на заявлених вимогах наполягає. Заінтересована особа представник Тернівського районного у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Стежка О. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та проти задоволення заяви не заперечують. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.05.2023 заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 08-45 год. 05.05.2023, за правилами окремого провадження. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається із заяви та доданих до заяви матеріалів встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.09.1978 (а.с. 3). [INFO] батько заявника [PERSON] , [INFO] , помер в м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №42 від 21.04.2023, виданого ГБУЗ ЗО «ОБСМЕ» м. Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, смерть настала внаслідок хронічної серцевої недостатності, що також підтверджується фотознімком з кладовища, та особи в труні (а.с. 9-10, 11, 12). Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть встановлено, що останнє місце проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на тимчасово окупованій території, оскільки заявником [PERSON] не було надано документа згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, що підтверджує факт смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Судом не було відхилено жодного доказу наданого заявником. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до позиції викладеній у постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21 квітня 2014 року схвалено текст «Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», з якої вбачається, що 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання підрозділів збройних сил Російської Федерації, розташованих в Криму, що знаходились там відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування на території України Чорноморського флоту Російської Федерації від 28.05.1997 року, для блокування українських військових частин. Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. За наслідками збройної агресії Російської Федерації, постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» №254-VІІІ від 17.03.2015 визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. В абзаці 2 постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій ДНР та ЛНР, які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» №145-VІІІ від 04.02.2015, зазначено, що з 20.02.2014 проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що наслідком збройної агресії Російської Федерації відносно України, що є загальновідомим фактом, а тому не підлягає доказуванню відповідно до норм ч.3 ст.82 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч. 1 ст. 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан на 30 діб через військову агресію Російської Федерації проти України. Указ затверджений Верховною Радою України Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року. В подальшому строк дії воєнного стану продовжувався. Законом України № 2263 від 22 травня 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 17.05.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 23 серпня 2022 року, та в подальшому неодноразово було продовжено строк дії воєнного стану в Україні, та Законом України № 8419 від 06.02.2023 Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Так,\~відповідно до\~наказу Міністерства\~з питань\~реінтеграції тимчасово\~окупованих територій\~України №309,\~зареєстровано в\~Міністерстві юстиції\~України 22\~грудня 2022\~р.\~за № 1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», що діяв на момент смерті, Дніпрорудненська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області є тимчасово окупованою територією України. Таким чином, місце смерті [PERSON] є тимчасово окупованою територією України, визначеною наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309, який діяв на момент смерті останнього, та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», на території якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи, що документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] , померлого [INFO] , видані установою на території якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, ці документи є недійсними і не створюють правових наслідків. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пункт 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вправі встановити факт смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Згідно відповіді від 02.05.2023 за вих.№59/31.11-23 Тернівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на тимчасово окупованій території, оскільки заявником [PERSON] не було надано документа згідно Правил державної реєстрації актів цивільного стану затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024, що підтверджує факт смерті [PERSON] , [INFO] . Оскільки отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану заявник не має можливості, смерть [PERSON] , померлого [INFO] , відбулася на тимчасово окупованій території України у місті Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, що відноситься до тимчасово окупованої території України, тому суд вважає необхідним задовольнити заяву [PERSON] , встановивши факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: approved