Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

14 березня 2023 року в суд надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано за рішенням суду. Повідомляє, що від шлюбу із відповідачем у них є син [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання якого стягуються у твердій грошовій сумі на підставі рішення суду. Вказує, що призначені аліменти в розмірі 400, 00 грн. є недостатніми для нормального та гармонійного розвитку неповнолітньої дитини, забезпечення її усім необхідним. При цьому, відповідач [PERSON] добровільно додаткової допомоги не надає, хоча являється працездатним, має стабільний та достатній дохід. Натомість, позивач на даний час не має постійного місця роботи, а тому її доходів та призначених аліментів недостатньо для належного утримання дитини. Зважаючи на підвищення цін на продукти харчування, одяг, взуття, житлово-комунальні послуги, ліки, беручи до уваги обов`язок [PERSON] належним чином утримувати свою дитину, просить зміни спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі по 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 березня 2023р. і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 20.03.2023р. відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано сторонам по справі час для подачі заяв по суті справи, витребувано довідку про доходи сторін та призначено судове засідання на 05 квітня 2023р. о 14 год. 00 хв., яке неодноразово відкладалось, останній раз на 08 травня 2023р. о 09 год. 00 хв. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується її розпискою (а.с. 42), в судове засідання не з`явилася. При цьому, подала заяви від 14.03.2023р. та від 05.04.2023р. про розгляд справи у її відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задоволити; не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі (а.с. 22, 35). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернулись поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 36-39, 43-44). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, листом Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 397 від 20.03.2023р. (а.с. 15), у зв`язку з чим в суд повернулися конверти із викликом на судове засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд встановив, що з 22 вересня 2007р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.08.2010р. по справі № 2-1591/10, що набрало законної сили 06.09.2010р. (а.с. 6). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.07.2008р. Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області (а.с. 4). На даний час [PERSON] із сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 16.10.2007р. Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області, листом Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 398 від 20.03.2023р. та довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 332 від 13.03.2023р. (а.с. 3, 8, 13). Відповідач [PERSON] зареєстрований за іншою адресою - [ADDRESS] , що підтверджується листом Виконавчого комітету Новодністровської міської ради Чернівецької області № 397 від 20.03.2023р. (а.с. 15). При цьому, за рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 18.05.2015р. по справі 719/185/15-ц на утримання сина [PERSON] із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 400, 00 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 14.04.2015р. і до досягнення повноліття (а.с. 7). Разом з тим, як зазначає позивач [PERSON] , у зв`язку із підвищенням цін на продукти харчування, одяг, взуття, житлово-комунальні послуги, ліки розмір сплачуваних відповідачем аліментів є недостатнім для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , а [PERSON] , будучи працездатним та маючи стабільний і достатній дохід, добровільно додаткової допомоги не надає. Із відповідей на запит № 2413-2023-0000278 та № 2413-2023-0000279 від 27.03.2023р. щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за період з 1 кварталу 2015 року по 4 квартал 2022р. вбачається, що з серпня 2022р. позивач [PERSON] перестала отримувати заробітну плату та її доходи включали соціальні виплати від Чернівецького обласного центру зайнятості та виплати від оренди земельної ділянки (а.с. 24-28). Натомість згідно відповідей на запит № 2413-2023-0000280 та № 2413-2023-0000281 від 27.03.2023р. щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за період з 1 кварталу 2015 року по 4 квартал 2022р. відповідач [PERSON] , як правило, офіційного доходу не отримував, лише у жовтні 2021р. йому було виплачено заробітну плату в розмірі 5480,80 грн. (а.с. 29-30) Будь-якої іншої інформації про доходи сторін по справі та їх розмір суду не надано. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду згідно ч. 1 ст. 192 СК України за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.02.2014р. по справі № 143цс13, при розгляді позовів, заявлених з підстав зміни аліментів, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»). Отже, при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 1 січня 2023 року становить 2833, 00 грн. Також у абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 2, ч.ч. 1, 3, 4 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд враховує, що виключно позивачу, як матері дитини, із якою проживає син сторін, належить право визначення способу стягнення аліментів із відповідача - батька дитини та вважає, що з огляду на зміну матеріального становища одержувача аліментів слід змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, що забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину відповідного віку, відповідатиме потребам дитини. У суду відсутні підстави вважати, що така зміна способу стягнення аліментів порушуватиме права відповідача, який є здоровою та працездатною особою, а відтак, має можливість сплачувати аліменти в новому розмірі. При визначенні розміру частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд бере до уваги наявну інформацію про розмір доходів сторін, відсутність у дитини самостійного доходу, погоджується із доводами позивача щодо значних витрат на утримання сина, які пов`язані із його розвитком, враховує, що участь в утриманні дитини - це обов`язок обох батьків, а тому, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи при цьому його прав, та зважаючи на відсутність заперечень відповідача, приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З огляду на вищенаведене, підстав для стягнення аліментів у новому розмірі з 14 березня 2023 року не має. Беручи до уваги, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073, 60 грн. на користь держави. На підставі ст. 141, 180, 181-183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved