Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

21.12.2022 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості в сумі 20 228,00 грн. В обгрунтування позову зазначає, що між ТОВ "Фінансова компанія "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] 11.12.2020 року було укладено договір позики № 3622117, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на мобільний номер телефону відповідача (п. 11 договору). Згідно з п. 1 договору за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням договору позичальник підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, передбаченою ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п.п. 4.1 п. 4 договору позики). Відповідно до п. 5 договору позики його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням електронно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно з п. 6 договору договір укладений на взаємовигідних умовах з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але до повного виконання зобов`язань за цим договором. 14.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, оскільки ТОВ "Фінансова компанія "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило за плату ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (додаток № 1 до договору факторингу). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2 до договору факторингу, після чого фактор стає кредитором відносно боржників стосовно заборгованості та набуває відповідних прав вимоги. Таким чином, згідно з даними Реєстру боржників № 2 від 28.07.2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 228,00 грн., куди входить: 6000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 14228,00 грн. - заборгованість за відсотками, 00,00 грн. - заборгованість за пенею. А тому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 20 228,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн. 03.12.2022 року ухвалою судді Щорського районного суду Чернігівської області Шаповал З.О. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.01.2023 року відповідач звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 30.01.2023 року винесено ухвалу про перехід від розгляду в спрощеному позовному провадженні до загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 28.02.2023 року закрито підготовче провадження. Представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" в судовому засіданні відсутній, в позовній заяві зазначив, що не заперечує справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідач у судовому засіданні, яке було призначено на 22.03.2023 року позов не визнала, не заперечувала, що підписувала договір позики та оформлювала договір. Не заперечувала, що отримувала кошти за договором. У судовому засіданні, яке призначено на 26.04.2023 року заперечувала, що вона підписувала договір та отримувала кошти за довогором позики. Заявила клопотання про застосування строку позовної даності за відсотками, оскільки на її думку позивач просить стягнути відсотки за прострочення виконання грошового зобов"язання, що є спеціальним видом відповідальності згідно ч.2 ст. 625 ЦК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити\~ з наступних підстав.\~ Судом встановлено, що між ТОВ "Фінансова компанія "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та відповідачем [PERSON] 11.12.2020 року було укладено договір позики № 3622117, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і надісланий на мобільний номер телефону відповідача (п. 11 договору) (а.с.6). Згідно з п. 1 договору за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 5 договору позики його укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням електронно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Як вбачається з п. 2 договору відповідачу надано в позику 6000 грн. строком на 30 днів під процентну (базову) ставку на день 1,99%. Дата надання позики - 11.12.2020 року, дата повернення позики - 10.01.2021 року, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70% за день, орієнтовна річна процентна ставка - 288,35%, орієнтовна загальна вартість позики - 7422,00 грн. Відповідач отримав обумовлені укладеним між сторонами договору кошти в повному обсязі та користувався ними протягом періоду дії договору. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Доводи відповідача про те, що вказаний договір позики вона не підписувала є необґрунтованим, оскільки оспорювані кредитні договори підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори не були б укладені. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що при укладенні спірного договору з відповідачем кредитодавці дотримались вимог, передбачених ч. 2\~ст. 11 Закону «Про споживче кредитування»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договори було укладено. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Крім того, відповідач у судовому засіданні, яке було призначено на 22.03.2023 року позов не визнала, не заперечувала, що підписувала договір позики та оформлювала договір. Не заперечувала, що отримувала кошти за договором, проте в наступному судовому засіданні обрала інший спосіб захисту. Встановлено, що 14.06.2021 року між\~Товариством з обмеженою відповідальністю\~"Фінансова компанія "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та\~Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача, оскільки ТОВ "Фінансова компанія "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило за плату ТОВ\~"Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (додаток № 1 до договору факторингу). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), як визначено статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до вимог статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Нормою статті 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до п. 1.2\~договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2 до договору факторингу, після чого фактор стає кредитором відносно боржників стосовно заборгованості та набуває відповідних прав вимоги. Згідно з даними Реєстру боржників № 2 від 28.07.2021 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ\~"Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20228,00 грн., куди входить: 6000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 14228,70 грн. - заборгованість за відсотками, 00,00 грн. - заборгованість за пенею. Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В даному випадку між сторонами було визначено строк дії договору з 11.12.2020 року по 10.01.2021 року. Отже, строк кредитування припинився з 11.01.2021 року та з цієї дати у відповідача припинились зобов`язання по сплаті щомісячних платежів, які він мав вносити кожного місяця та сплати відсотків, які нараховувались. У даній справі сторони погодили строк кредитування - 30 днів, термін закінчення кредитування 10.01.2021 року. Позивач, пред`являючи вимогу про погашення кредиту посилається на правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що перебувають в загальному доступі, будучи опубліковані на сайті www.mycredit.ua. У матеріалах справи відсутні підтвердження того факту, що позичальник (відповідач) розписувався у примірниках правил надання грошових коштів, тим самим зафіксувавши погодженні ним Правила і що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи договір позики № 3622117. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Оскільки нарахування встановлених в договорі відсотків після закінчення строків, на які останні укладалися повинно бути припинене, так як у первісного кредитора, а в подальшому у позивача після закінчення строку, на який укладався Договір позики виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Іншими словами, порушення відповідачем строків повернення кредиту за укладеним договором, не має наслідком нарахування та стягнення з відповідача відсотків, визначених за цим договором, оскільки вони нараховуються в межах строку дії договору про надання фінансового кредиту. Проте має наслідком виникнення у первісного кредитора та у позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Але вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних позивачем не заявляються. З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом у цій справі, оскільки був встановлений строк кредитування по 10.01.2021 року, а тому після його закінчення позикодавець мав право просити стягнення заборгованості за кредитним договором, що виникла в межах строку кредитування, а після закінчення такого строку позикодавець може просити стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком чи позикодавцем додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку у договорі позики № 3622117, який безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору в тому числі і правила автоматичного продовження дії Договору до повного погашення. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Отже, нарахування відсотків після 10.01.2021 року є безпідставним. Як вбачається з матеріалів справи у відповідача, за період з 11.12.2020 року по 10.01.2021\~року існує заборгованість по тілу кредиту в сумі 6000 грн, а тому заборгованість по процентах становить 3582,00 грн, (6000*1.99%*30=3582), що в сумі становить 9582 грн. Згідно положень ч. 1 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. З огляду на зазначене позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 9582 грн., до складу якої входить: 6000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тіло кредиту), 3582,00 грн. - заборгованість за відсотками. \~ \~ \~ \~При пред`явленні позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги, то понесені позивачем судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню\~з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1175,25 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial