Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 17 січня 2023 року [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні відносини припинені, разом не проживають, збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Спір про поділ майна відсутній. Народжені в шлюбі діти, а саме: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Виходячи з викладеного, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 08.10.2016 року між нею та відповідачем, зареєстрований Ужгородським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №561; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку, стягнути судові витрати по справі. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Пояснення сторін в судовому засіданні; заяви, (клопотання) учасників справи, В судове засідання сторони, їх представники не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що відповідач визнає позов в частині розірвання шлюбу, погоджується на стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частині всіх його видів заробітку (доходів), справу просить розглянути у його відсутності. До заяви додала копії документів, виданих на імя [PERSON] , а саме: посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії А№002517, довідку до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 381867, консультативне заключення від 03.02.2023. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2023 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.02.2023 року сторонам надано строк на примирення тривалістю три місяці, у зв`язку із чим провадження у справі зупинено до закінчення строку на примирення. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.05.2023 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Фактичні обставини, встановлені судом. 08.10.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №561, що стверджується долученим до справи оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08.10.2016 року. Від шлюбу у сторін є спільні малолітні діти: - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією долученого до матеріалів справи свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; - донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією долученого до матеріалів справи свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На момент розгляду справи сторони проживають окремо. Відповідач [PERSON] являється особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, що підтверджується посвідченням особи з інвалідністю внаслідок війни серії А№002517, довідкою до акту огляду медико соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 381867. Оцінка Суду. Щодо розірвання шлюбу. Згідно із частиною першою статті 110\~Сімейного\~кодексу\~України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112\~СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24\~СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Щодо стягнення аліментів на утримання дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено,\~що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки\~або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є інвалідом ІІІ групи, та спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей. З врахуванням принципу співмірності та розумності аліменти у розмірі 1/3 від усіх видів доходу відповідача відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Нормами ч. 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141\~ЦПК судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно з дублікатом квитанції АТ «КБ «ПИВАТБАНК» від 17.01.2023 року позивачем було сплачено 1073,60 грн. судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~133,\~141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial