Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з держави 1 000 000,00 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що дізнавач СД Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Заінчковська Ю.В., порушуючи права позивача і його свободи, без будь-яких правових підстав 31.12.2021 р. винесла постанову про закриття кримінального провадження, таким чином відмовилась належним чином проводити досудове розслідування та вчиняти слідчі дії. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.06.2022 р. скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 31.12.2021 р. дізнавача СД Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Заінчковської Ю.В. Порушення закону зі сторони посадових осіб органу досудового розслідування, які виразилися у бездіяльності, протиправних діях, халатному відношенні до своїх службових обов`язків під час проведення досудового слідства, яким вже надано судом юридичну оцінку, призвело до змушення позивача відстоювати свої законні права. Працівники поліції чинили тиск на позивача. На думку позивача він та його сім`я зазнали психічних та моральних страждань неналежним втручанням в його життя, внаслідок чого [PERSON] завдана моральна шкода. Ухвалою від 13.06.2022 року відкрито провадження в справі (а.с. 12). Відзивом на позовну заяву представник ГУНП в Житомирській області просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування відзиву зазначив, винесення постанови дізнавачем СД Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження від 31.12.2021 року не є безумовним доказом неправомірних дій у розумінні ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України. Незгода позивача з прийнятими посадовими особами Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області рішеннями, які були оскаржені у передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Останнім не надано допустимих доказів заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, завдання йому шкоди саме діями працівників ГУНП в Житомирській області, як і не обґрунтовано належним чином самого розміру шкоди (а.с. 40-43). Відповіддю на відзив позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Обґрунтовуючи відповідь на відзив, позивач посилався на обставини, якими обґрунтована сама позовна заява, фактично не спростувавши жодних посилань, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 46-48). В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, зазначених в позовні заяві. Представника відповідача\~Головного управління\~Національної поліції\~в Житомирській\~області Мельничук\~Ю.В.заперечував щодо задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Щодо закриття провадження у справі відносно Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Відповідно до частини першої і другої статті 15\~Закону України\~«Про Національну\~поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права, зокрема, в областях і містах у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання. Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції. 16 вересня 2015 року Кабінет Міністрів України постановою № 730 утворив як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідував як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ. Зокрема, згідно з додатком 1 до цієї постанови як юридична особа публічного права утворене ГУНП в Житомирській області. У цивільному процесі позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 30\~ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі; частина друга статті 48\~ЦПК України у редакції, чинній на час закриття провадження у справі). Натомість, у Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області статус юридичної особи відсутній. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За таких обставин суд закриває провадження у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, дізнавача СД Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Заінчковської Юлії Вікторівни, Головного управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про стягнення моральної шкоди в частині позовних вимог до Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Щодо стягнення моральної шкоди. Судом встановлено, що 31.12.2021 року дізнавачем СД Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Заінчковською Ю.В. прийнято постанову про закриття кримінального провадження № 12021065400000897 від 09.05.2021 р. ( а.с. 7). Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 01.06.2022 р. скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 31.12.2021 р. дізнавача СД Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області Заінчковської Ю.В. (а.с.8). Положеннями ст.\~56\~Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст.\~1176\~ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до статті 1172\~ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частиною першою статті 23\~ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував посиланням на допущену, на його думку, бездіяльність дізнавача, вважаючи незаконними прийняті ним процесуальні рішення з огляду на їх скасування слідчим суддею. Однак ця обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таке процесуальне рішення, на яке посилається позивач, та розцінене ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дій при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Чинний КПК України не передбачає оскарження в апеляційному та касаційному порядку ухвали слідчого судді про задоволення скарги заявника (потерпілого) та скасування постанови про закриття кримінального провадження з направленням справи для організації додаткового розслідування з метою додаткової перевірки звернень чи скарг заявника. Така ухвала є остаточною не з метою позбавлення слідчого, прокурора права на її перегляд вищою судовою інстанцією та перевірки законності і обґрунтованості ухвали слідчого судді, а задля забезпечення реалізації заявником права на вирішення його заяви про скоєння злочину у відповідності із нормами процесуального закону, якими регулюється вирішення цього питання. Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У пункті 5 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (п.п. 55-57 судового рішення). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками Головного управління Національної поліції в Житомирській області моральної шкоди, яка згідно з ч. 2 ст.\~23\~ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Надані позивачем документи про медичне обстеження та лікування не вказують на наявність причинно-наслідкового зв`язку з діями працівників Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Outcome: dismissed