Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивачка 07.04.2023 звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач залишив сім`ю, проживає окремо і не надає матеріального утримання дитині, хоча має таку можливість, інших дітей чи непрацездатних родичів на утриманні не має. 27.04.2023 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Горином В.М. подано відзив, в якому сторона відповідача позов визнає частково, мотивуючи, що відповідач не припиняє утримувати дочку з дня її народження, погоджується сплачувати аліменти у розмірі частки від усіх видів заробітку, як передбачено законодавством на одну дитину. Крім того, просив врахувати, що у відповідача оформлено догляд за його мамою [PERSON] , яка являється інвалідом з травмою хребта, що унеможливлює подальше офіційне працевлаштування для відповідача. Проти часткового задоволення позову не заперечував. Позивачка у судове засідання не з`явилась, у поданій суду заяві представник позивачки просив справу розглянути у відсутності сторони позивачки, позов підтримав, просив його задоволити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві представник відповідача просив справу розглянути у відсутності сторони відповідача, позов визнав частково з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Встановлено, що у шлюбі сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сторони разом не проживають, малолітня дитина проживаєь разом з матір`ю. \~ \~ \~ \~Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються права малолітньої дитини сторін на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім`ї, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного, всебічного розвитку. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України враховує наступні обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина здорова, перебуває на утриманні матері; 2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, матеріальне становище відповідача, який не працює, розмір його доходу невідомий; 3) на утриманні у відповідача перебуває мама [PERSON] , яка є інвалідом третьої групи (а.с. 15-16); 3-1) відсутні дані щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів. При вирішенні спору суд також застосовує наступні норми права. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх\~діях щодо\~дітей,\~незалежно від\~того,\~здійснюються вони\~державними чи\~приватними установами,\~що займаються\~питаннями соціального\~забезпечення,\~судами,\~адміністративними чи\~законодавчими органами,\~першочергова увага\~приділяється якнайкращому\~забезпеченню інтересів\~дитини.\~Держави-учасниці\~зобов`язуються забезпечити\~дитині такий\~захист і\~піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів. Згідно ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у частці заробітку (доходу) відповідача, що становить одну четверту на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача слід стягнути 1073,60 грн судового збору в дохід державного бюджету. На підставі\~наведеного,\~відповідно до\~ст.\~3,\~27\~Конвеції ООН\~про права\~дитини від\~20.11.1989\~р. (у\~редакції зі\~змінами,\~схваленими резолюцією\~50/155\~Генеральної Асамблеї\~ООН від\~21\~грудня 1995\~р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 183, 184 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved