Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

30\~березня 2023\~року [PERSON] \~(надалі\~також \~позивач,\~ [PERSON] )\~звернувся до\~Новосанжарського районного\~суду Полтавської\~області з\~цивільним позовом\~до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ), у якому просив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03 серпня 2021 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про що складено актовий запис № 711. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 квітня 2023 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17). В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що разом із відповідачкою вони проживали однією сім`єю до початку 2022 року, після чого перестали бути родиною та стали жити окремо. Вказав, що сімейне життя із [PERSON] не склалось, оскільки вони перестали розуміти один одного, сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Зазначив, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вказав, що строку на припинення вони з відповідачкою не потребують, від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 20). 06 квітня 2023 року представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій також підтримав позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 19). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 21). Від відповідачки 26 квітня 2023 року до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій [PERSON] зазначила, що проти розірвання шлюбу, припиненого у жовтні 2022 року, не заперечує. Крім того, просила сплату судових витрат покласти на позивача, так як він є ініціатором розлучення, та зважаючи на те, що вона тимчасово не працює і не має доходу (а.с. 22). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено,\~що 03\~серпня 2021\~року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 711 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного шлюбу сторони дітей не мають. Вказуючи на неможливість подальшого спільного життя в якості подружжя, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Згідно з частиною 1 статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, то, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, й відповідачка щодо задоволення позовних вимог заперечень не надавала, є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. У заяві, шо надійшла до суду 26 квітня 2023 року відповідачка [PERSON] просила сплату судових витрат покласти на позивача, так як він є ініціатором розлучення, та зважаючи на те, що вона тимчасово не працює і не має доходу (а.с. 22). Суд зазначає, що правових підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору під час розгляду справи не встановлено. А тому, з огляду на те, що [PERSON] за подачу вказаного позову сплачено судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп., і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved