Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки [PERSON] (позивач) подав на розгляд суду позов до [PERSON] та\~до [PERSON] \~(відповідачі) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням: будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, зокрема, що він є власником житлового будинку в [ADDRESS] . Відповідачі його сестра, [PERSON] та її син, [PERSON] виїхали у 2005 році проживати у Рівненську область та не повертаються. Відповідачі по місцю реєстрації не проживають, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в будинку не мають, будинком не цікавляться. Відповідачі створюють перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном позивача. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися, участі уповноваженого представника у судове засідання не забезпечили, хоча своєчасно повідомлені про час та місце розгляду справи. Скеровані на їхні адреси рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява, повістки про виклик до суду) повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.45-48, 53-54). Окрім цього, судом розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі № 451/1422/22 відповідачів [PERSON] та\~ [PERSON] (а.с.33-34, 41-42). Заяви, клопотання учасників справи Позивачем заявлено клопотання про виклик у судове засідання відповідачів через оголошення на офіційному веб-порталі «Судової влади України» (а.с.9). Позивачем подано\~заяву про\~розгляд справи\~у його\~відсутності,\~позовні вимоги\~підтримує в\~повному обсязі.\~Просить позов\~задовольнити.\~Щодо винесення\~заочного рішення\~не заперечує\~(а.с.55). Процесуальні дії у справі Ухвалою судді\~від 21.02.2023 позовну заяву\~прийнято до\~розгляду,\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її до\~судового розгляду\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з\~повідомленням сторін,\~позивачу забезпечити\~явку у\~судове засідання\~свідків (а.с.2-3). Ухвалою судового засідання від 23.03.2023 відкладено розгляд справи 06.04.2023 (а.с.39). Судове засідання 06.04.2023 не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (а.с.44). Ухвалою суду від 11.04.2023 справу призначено до розгляду на 08.05.2023 (а.с.49). Ухвалою судового засідання від 06.04.2023 судом постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.56). Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 26975317 від 19.05.2011, витягу про державну реєстрацію прав № 30266003 від 10.06.2011 будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.14-16). Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 710 від 23.11.2022, виданою старостою сіл Збоївська, Стоянів Радехівської міської ради Львівської області та згідно записів у будинковій книзі підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані [ADDRESS] (а.с.17, 24-28). Актом Обстеження будинку №711 від 26.11.2022 встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , але орієнтовно з 2005 року не проживають за місцем реєстрації (а.с.18). Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача перешкод у користуванні належним йому на праві приватної власності будинком через зареєстроване місце проживання у ньому відповідачів, які там фактично не проживають. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон №1382-IV). Так, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 41 Конституції України та частина перша стаття 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормою частини 1 статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно з приписами частин 1, 2 та 5 статті 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Відповідно до частини 2 статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Верховний Суд у справі №465/2559/14-ц від 06 лютого 2019 року підстав відступити від таких висновків не встановив. При визнанні судом особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, юридичним наслідком є зняття цієї особи з реєстраційного обліку за адресою зазначеного житла. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведеного учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідачі зареєстровані у будинку, що знаходиться по [ADDRESS] , який на праві власності належить позивачу. Суд зауважує, що відповідачі зареєстровані у зазначеному будинку з 06.12.1988 та з 12.10.2001, тобто ще до того як позивач набув право приватної власності на нього. Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідачі у зазначеному будинку фактично не проживають, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Суд зазначає, що відповідачі тривалий час не поживають у зазначеному будинку і відсутні будь-які фактичні дані на підтвердження наявності у них інтересу до житла, у якому вони мають зареєстроване місце проживання, відтак право відповідачів на користування житлом, власником якого є позивач, підлягає припиненню на вимогу позивача на підставі частини 2 статті 406 ЦК України. Такий висновок суду повністю відповідає правовим висновкам Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 243/7004/17-ц та від 14 серпня 2019 року у справі 702/101/18 і узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі №447/455/17. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити. Розподіл між сторонами судових витрат З огляду на вимоги статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1984,80 грн підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі статей 321, 391, 401, 403, 406 Цивільного кодексу України, статей 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved