Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У квітні 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про поділ майна подружжя, в якій позивач просила суд: -визнати за [PERSON] та [PERSON] по частині за кожним, право власності на нежиле приміщення №58, розташоване за адресою: [ADDRESS] , що складається з: в житловому будинку літ.В-1 на 1-ому поверсі нежитлове приміщення №58 поз.1-6, загальною площею 52,2 м2; -визнати за [PERSON] та [PERSON] по частині за кожним, право власності на квартиру [ADDRESS] , що складається з: 1,4 коридори, 2-туалет, 3-кухня, 5,6-житлові кімнати, загальною площею 44,5 м2, житловою площею 26,7 м2; -визнати за [PERSON] та [PERSON] по частині за кожним, право власності на квартиру [ADDRESS] , що складається з: 1-хол, 2-ванна, 3-туалет, 4-кухня, 5-коридор, 6,7-житлова, І-лоджія, загальна площа 76,9 м2, житлова площа 31,8 м2; -визнати грошові кошти в сумі 54\~787,20 грн., які внесені до статутного капіталу Українсько-Болгарського Товариства з іноземними інвестиціями «ВІВАС», код ЄДРПОУ 200221056, юридичної особи заснованої відповідно до законодавства України 08.08.1996, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №12241200000013606, спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] ; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 27\~393,60 грн., що становить частину грошових коштів, які внесені до статутного капіталу Українсько-Болгарського Товариства з іноземними інвестиціями «ВІВАС»; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти компенсації частини чистого доходу, отриманого [PERSON] за 2005-2013 роки від діяльності Українсько-Болгарського Товариства з іноземними інвестиціями «ВІВАС». Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилалась на те, що вона з відповідачем перебували у шлюбі з 03.07.1987 по 06.12.2013, за час якого ними було набуто: нежиле приміщення №58, що розташоване за адресою: [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; частку в статутному капіталі Українсько-Болгарського Товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «ВІВАС». З огляду на те, що вказане майно придбано у шлюбі та за спільні кошти, а також виходячи з того, що в літку 2020 року, усні домовленості щодо порядку користування майном подружжя перестали влаштовувати відповідача, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідачем було надано відзив доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, [PERSON] зазначено, що квартира [ADDRESS] , була придбана ним за власні кошти та після розірвання шлюбу. Також зазначив, що кошти, які було внесено до статутного капіталу ТОВ «ВІВАС», було внесено за згоди позивача, а прибуток, який отримувався від діяльності підприємства, спрямовувався на забезпечення родини, тому відсутні підстави для стягнення частини чистого доходу отриманого за 2005-2013 роки від його діяльності. Позивачем було надано відповідь на відзив, доводи викладені в якій зводяться до не згоди з твердженнями відповідача зазначеними у відзиві. Так, позивачем зазначено, що квартира [ADDRESS] була придбана за кошти отримані відповідачем від діяльності ТОВ «ВІВАС», частина від прибутку якого належить їй, що вказує про належність їй і частини вказаної квартири. Відповідачем не надано доказів отримання інших доходів ніж як від діяльності ТОВ «ВІВАС». Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Лукінової К.С. від 05.05.2021 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, у зв`язку з її не відповідністю приписам ЦПК України. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Лукінової К.С. від 19.05.2021 відкрито провадження у справі. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.10.2021 відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] . У зв`язку із закінченням відрядження судді Лукінової К.С. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 21.02.2022 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Бабушкінського районного суду мДніпропетровська від 31.01.2023, за клопотанням представника позивача, витребувано докази. Ухвалою Бабушкінського районного суду мДніпропетровська від 31.01.2023, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив. У судовому засіданні представник відповідача не заперечувала, що квартиру [ADDRESS] та нежиле приміщення [ADDRESS] , було придбано за час шлюбу. Проти задоволення інших заявлених вимог заперечувала з підстав наведених у відзиві. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06.12.2013 (справа №201/13601/13), шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 03.07.1987, розірвано. У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до тверджень [PERSON] , з приводу яких відсутні заперечення від [PERSON] , шлюбні відносини між сторонами припинились з жовтня 2012 року. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, за [PERSON] зареєстровано право власності на: -нежиле приміщення №58, розташоване за адресою: [ADDRESS] (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 12.11.2002); - квартиру [ADDRESS] (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 03.03.2006); -квартиру [ADDRESS] (підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 20.08.2014). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, 09.08.1996 було зареєстровано юридичну особу з кодом 20021056, яка наріз має назву ТОВ «ВІВАС СТАР». Засновником є [PERSON] , відсоток частки статутного капіталу 50%, розмір частки засновника (учасника) 54\~787,20 грн. Згідно відповіді Українсько-Болгарського Товариства з іноземними інвестиціями «ВІВАС», за період діяльності з 24.06.2005 року по 31.12.213 року не приймалось рішення про спрямування прибутку на виплату дивідентів. ГУ ДПС у Дніпропетровській області, на запит суду, було надано інформацію щодо джерел та суми доходів отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан за період з 1 кварталу 2005 року по 3 квартал 2014 року, стосовно [PERSON] , згідно якої останній не отримував дохід За загальними положеннями, визначеним ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України. Відповідно до\~ч.1-2\~ст.71\~СК України,\~майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт придбання квартири [ADDRESS] та нежитлового приміщення [ADDRESS] , під час знаходження сторін у шлюбі, а також виходячи з відсутності заперечень відповідача з приводу поширення правового режиму спільного сумісного майна на вказані об`єкти, заявлені позовні вимоги, в частині визнання за сторонами права власності по на квартиру [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Вимога позивача\~про визнання,\~в порядку\~поділу майна\~подружжя,\~права власності\~на \~частину квартири [ADDRESS] не підлягає задоволенню оскільки, відповідно до матеріалів справи, її було придбано відповідачем після розірвання шлюбу, а доказів того, що на її придбання було витрачено спільні кошти сторін, позивачем не надано. Крім того, відсутні докази того, що на придбання квартири було витрачено кошти від діяльності Українсько-болгарського\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~та іноземними\~інвестиціями «Вівас» (ТОВ «ВІВАС СТАР»). Тягар доказування, у справах даної категорії, факту належності майна до спільної сумісної власності або його придбання за спільні кошти, покладено на сторону, яка заявляє такі вимоги. Щодо вимог\~позивача про визнання грошових коштів, що внесені до статутного капіталу Українсько-болгарського\~товариства з\~обмеженою відповідальністю\~та іноземними\~інвестиціями «Вівас» (ТОВ «ВІВАС СТАР») спільним сумісним майном подружжя та стягнення її частини, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За змістом\~статті 115 ЦК України,\~статті 85 ГК України\~та\~ст.12 ЗУ «Про господарські товариства» власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників. Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому одним із визначальних є факт набуття подружжям таких грошових коштів у шлюбі. Таким чином, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. Аналогічний висновок\~викладений у\~постанові ВСУ\~від 03.06.2015 у справі №6-38цс15 та постанові ВС/КЦС від 13 березня 2019 року у справі №756/10797/15. Тобто, з вищезазначеного слідує, що той член подружжя, який не є учасником господарського товариства, має право на компенсацію половини вартості внесеного майна/статутного капіталу в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. З огляду на зазначене, вимога позивача щодо стягнення грошової компенсації у розмірі 27\~393,60 грн., яка становить частину коштів внесених [PERSON] до статутного капіталу Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «Вівас» (ТОВ «ВІВАС СТАР»), підлягає задоволенню. Разом з цим, не підлягає задоволенню вимога про стягнення частини доходу отриманого [PERSON] від діяльності Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «Вівас» (ТОВ «ВІВАС СТАР») за 2005-2013 роки, оскільки матеріали справи не містять документального підтвердження отримання відповідачем доходу (дивідендів) від діяльності підприємства. Виходячи з приписів ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6\~810,00 грн.

Outcome: partial