Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] в інтересах [PERSON] 01.05.2023 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, просив: заборонити [PERSON] наближатися менш ніж на 100 м до місця проживання [PERSON] ; менш ніж на 10 м до [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] ; переслідувати та у будь-яких спосіб спілкуватися з [PERSON] , у тому числі: вести листування, телефонні переговори або контактувати з ним через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб, обмежити [PERSON] у спілкуванні з дитиною у місці її перебування. Стислий виклад позицій заявника. [PERSON] зазнає систематичного психологічного і фізичного насилля з боку колишньої співмешканки [PERSON] , що виражається у спричиненні йому тілесних ушкоджень, образ, переслідуванні та нав`язливих телефонних дзвінках, які супроводжуються погрозами, залякуванням та образами. Зазначені дії вчиняються в присутності та відносно спільної доньки [PERSON] , [INFO] . З приводу таких фактів заявник неодноразово звертався до правоохоронних органів. За результати розгляду таких звернень заявника працівниками поліції були складені відповідні протоколи. В свою чергу постановами Жмеринського міськрайонного суду [PERSON] було неодноразово визнано винуватою у вчиненні правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано відносно неї адміністративне стягнення. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник просили заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні частково погодилася з вимогами заяви. Погодилась, що жила з [PERSON] певний час однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Усі сварки та конфлікти, за виключенням одного, відбувалися за її місцем проживання, сама не зацікавлена у спілкуванні з заявником. Процесуальні дії, заяви та клопотання. Ухвалою судді від 02.05.2023 відкрито провадження у справі. Справа призначена до розгляду на 04.05.2023 та в подальшому у судовому засіданні оголошено перерву до15.05.2023. 11.05.2023 у відповідь на запит суду, Жмеринським міськрайонним судом надано розширену інформацію та копії постанов про притягнення до відповідальності учасників справи, [PERSON] та [PERSON] за ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП. 15.05.2023 до суду надійшло клопотання заявника [PERSON] про приєднання до матеріалів справи копій постанов щодо притягнення його та [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.ч.1,2 ст. 173-2 КУпАП. Фактичні обставини, встановлені судом. Як вбачається з копії листа від 22.03.2023 №3556/213/01-2023 начальника Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Присяжнюка А.В., за період з 2021 року було зареєстровано 16 звернень [PERSON] , зокрема: з приводу сварок з [PERSON] , невиконання нею батьківських обов`язків, насильства в сім`ї та нанесення нею тілесних ушкоджень За вищевказаними зверненнями [PERSON] було притягнено до відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, також співробітниками поліції відносно [PERSON] винесено постанову за ст. 183 КУпАП. За іншими заявами було прийнято рішення згідно Закону України «Про звернення громадян» та відповідь направлено заявнику (а.с.4-5). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з повідомлення керівника апарату суду, на розгляді Жмеринського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, відомості про який внесені до ЄРДР за 312022020130000359 від 07.10.2022 та у якому [PERSON] є потерпілою. Суд сприймає це повідомлення як характерезуючу обставину (а.с.19), а також зважає на застереження, передбачені у ч. 1 ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно копій постанов Жмеринського міськрайонного суду від 07.02.2022, 09.02.2022, 02.08.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства по відношенню до [PERSON] ) та накладено адміністративне стягнення. Постановами від 21.03.2023 та 02.08.2022 [PERSON] визнано винною за ч.ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства по відношенню до [PERSON] ) та накладено стягнення за вчинене правопорушення. Постановою суду від 21.01.2022 справу відносно [PERSON] за ч.1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. В усі постановах, за виключенням однієї від 21.03.2023, сварка відбувалася по місцю проживання [PERSON] , а ця одна, по місцю проживання [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.20-25, 27-31). В судовому засіданні також була допита свідки. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що являється матір`ю заявника. Дійсно конфлікт між її сином та [PERSON] виникають через те, що остання не дає сину бачитись та спілкуватись з спільною дитино. [PERSON] після того, як повертається від [PERSON] на ньому наявні ушкодження у вигляді подряпин. Дані факти їй відомі зі слів сина та відео, яке останній знімає на власний телефон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що товаришує з заявником, став свідком того, що влітку 2022 року заявник поїхав до [PERSON] щоб побачитись з спільною дитиною, проте вийшов з будинку [PERSON] з подряпинами на обличчі, також чув плач дитини у будинку [PERSON] , яка двері не відчиняла. Сідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що взимку 2022 року він разом з заявником приїхав за місцем проживання [PERSON] , адже останній мав намір побачити дитину. Він особисто декілька разів був свідком нанесення ушкоджень [PERSON] , шляхом подряпин на обличчі та шиї. Конкретно коли, вказати не зміг. Мотиви суду. Норми права застосовані судом. За приписами пунктів 3, 6-8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчинюються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 та пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Положеннями статті 26 цього Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Положеннями статті 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених уКУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Нормами статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи усі надані заявником докази, вимоги закону, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заяви частково, оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] , з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав [PERSON] суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених статтею 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» у вигляді заборони наближатися менш ніж на 100 метрів до місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для застосування інших обмежень, вказаних заявником, оскільки стороною заявника належними та допустимими доказами не було доведено, що вказані обмеження слід застосувати до заінтересованої особи [PERSON] , а поняття "переслідування" є суб`єктивною оцінкою заявника. При цьому суд звертає увагу заявника, що заінтересована особа [PERSON] являється матір`ю їх спільної дитини [PERSON] (не позбавлена відносно неї батьківських прав), яка проживає разом з нею, доказів, стосовно вчинення нею насильства стосовно дитини суду не надано, тому заборони обмежувального припису не повинні порушувати це її право, як матері дитини, одна, при цьому суд враховує і права [PERSON] по відношенню до своєї дитини, його вимоги про заборону [PERSON] наближатися менш ніж на 10 м до нього; особисто і через третіх осіб розшукувати його; у будь-яких спосіб спілкуватися з [PERSON] , у тому числі: вести листування, телефонні переговори або контактувати з ним через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб, будуть лише перешкоджати [PERSON] у спілкуванні з його дитиною і не підуть на користь останньої.

Outcome: partial