Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить позбавити відповідачів права користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.11.2021 ним було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» двокімнатну квартиру [ADDRESS] . н а момент її придбання в квартирі ніхто фактично не проживав. Однак, згідно з інформацією, наданою на його запит ДНАП ММР, в зазначеній квартирі зареєстровані відповідачі, але вони не є членами сім`ї позивача, не відносяться до кола осіб, які постійно проживають з ним, не ведуть з ним спільного господарства, і у зв`язку зі зміною власника втратили право користування квартирою. З метою досудового врегулювання спору він в письмовому порядку звертався до відповідачів з клопотанням в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, але на його законні вимоги відповідачі не відреагували, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.11.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 02.03.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 26.04.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надав до суду письмову заяву в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі відзиви на позовну заяву не надали, причини своєї неявки суду не повідомили. Повідомлення відповідачів про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи \~і оцінивши\~наявні в\~ній докази, дійшов наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т., позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Вказані обставини також підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідка №284788397 від 15.11.2021. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку №23007-000537447-037-08 від 08.11.2021 та витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва №16.27-239772-2021 від 15.11.2021 за вищевказаною адресою зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачі за вищевказаною адресою з моменту укладення договору купівлі-продажу квартири фактично не проживають, доказів протилежного матеріали справи не містять. 04.11.2021 позивач направив відповідачам вимогу про усунення перешкод у розпорядженні майном, в якій вимагав від останніх в строк до 10.11.2021 знятись з реєстраційного обліку в належній йому квартирі, що підтверджується копією такої вимоги та накладною №5405803696770 від 04.11.2021. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі самостійно з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою не знялись. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно статті 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. Судом встановлено, що відповідачі зареєстровані у вказаному житлі, але не є членами сім`ї позивача, та не проживають в належній йому квартирі тривалий час. В свою чергу, реєстрація відповідачів в цьому житлі перешкоджає позивачу в повній мірі користуватися і розпоряджатися своїм житлом. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його. Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Згідно зі статтею 163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 15 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім`ї не звільняє їх від виконання обов`язків за договором найму жилого приміщення. Згідно зі статтею 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач, як власник квартири, позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв`язку з тим, що за адресою його нерухомого майна зареєстровані відповідачі, які за вказаною адресою не проживають понад один рік та відповідно до вимог статті 405 ЦК України втратила право на користування цим житлом, а тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved