Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що він знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Згідно наказу від 12.10.2022 року № 2676/ВК його було звільнено 13.10.2022 року з посади охоронника першого класу за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ. На день звільнення заборгованість підприємства з виплати заробітної плати становить 33111,59 грн. Відповідач відмовляється добровільно сплатити позивачу заборгованість, тому він змушений звернутись до суду і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з заробітної плати в сумі 33111,59 грн. 14.03.2023 року до канцелярії суду від представника позивача - адвоката Огорілка Ю.М. надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримав. 14.03.2023 року до канцелярії суду від представниці відповідача за довіреністю Литвиненко А.В. надійшла заява про долучення до матеріалів справи довідки АТ «СМНВО-Інжиніринг» № 16-07/117 від 09.03.2023 року про заробітну плату [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з відповідачем. Згідно наказу від 12.10.2022 року № 2676/ВК його було звільнено 13.10.2022 року з посади охоронника першого класу за власним бажанням за ст. 38 КЗпПУ (а. с. 8). Згідно довідки Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» № 16-07/117 від 09.03.2023 року заборгованість з заробітної плати [PERSON] становить 33111, 59 грн. Компенсація за використану відпустку не нарахована (а.с.25). Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту, тому суд вважає необхідним позовні вимоги позивача задовольнити, стягнувши з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» на його користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 33111,59 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved