Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 01 червня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал», позивач) звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON] укладений кредитний договір № 49.50/6/07-А, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 23 757,00 доларів США строком до 10 жовтня 2014 року, включно, зі сплатою 15,9 % річних для кредитів у національній валюті України та 12,3 % річних для кредитів у іноземній валюті. Із метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 11 жовтня 2007 року укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. 20 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року № 49,50/6/07-А. 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року № 49.50/6/07-А. Отже, позивач набув право грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року. Позивач вказує, що за період користування відповідачем 1 кредитними коштами, [PERSON] частково проводила платежі на погашення основної суми кредиту, однак заборгованість у повному розмірі не сплатила. Позивач стверджує, що станом на 20 травня 2020 року у відповідача 1 утворилась заборгованість у розмірі 970 174,12 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 442 400,28 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 443 280,99 грн. Крім того, з моменту відступлення права вимоги до дати виготовлення розрахунку, заборгованість за нарахованими процентами становить 84 492,85 грн. Позивач вказує, що має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України у розмірі 166 066,51 грн, із яких: 39 874,74 грн - 3 % річних, 126 1919,77 грн - пеня. При цьому нарахування 3 % річних у сумі 39 874,74 грн проведено із суми у розмірі 442 400,28 грн за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року. Нарахування пені за подвійною ставкою у розмірі 126 1919,77 грн проведено із суми у розмірі 442 400,28 грн за період з 20 травня 2019 року по 20 травня 2020 року. Посилаючись на порушення положень статей 611, 625 ЦК України, ТОВ «Вердикт Капітал» просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 166 066,51 грн заборгованість за кредитом, стягнути понесенні витрати на сплату судового збору у розмірі 2 491,00 грн та стягнути солідарного з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Відзив на позовну заяву від відповідачів у визначений судом строк не подано. Представник відповідача 1 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі та вказує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 квітня 2011 року задоволено позов ПАТ «Кредитпромбанк», солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року. Рішення набрало законної сили, пред`явлено до примусового виконання. Крім того, заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, задоволено позов ПАТ «Дельта Банк», стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року, яке також було пред`явлено до виконання. При цьому ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 травня 2019 травня замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання цього судового рішення, а стягувачем вказано позивача. В подальшому постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року скасовано. Представник відповідача 1 стверджує, що позивач був обізнаний про всі ці обставини, однак звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів суми заборгованості за кредитним договором. Ухвалення рішення на його користь буде подвійним стягненням кредитних коштів. Позивач, в особі генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжавського О. В., подав заяву про розгляд справ у відсутність представника позивача. Відповідач 1 та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника відповідач 1, адвоката Галатенка Є Є. надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача 1 та її представника. Проти задоволення позову заперечував, оскільки позовні вимоги є необґрунтованими, просив відмовити у їх задоволенні. Відповідач 2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на неявку сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи. ? 15 червня 2020 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі. Справу призначено у судове засідання у порядку спрощеного провадження. ? 28 липня 2020 року від представника відповідача 1 - адвоката Галатенко Є. Є. надійшло клопотання про закриття провадження у справі та застосування заходу процесуального примусу з додатками. ? 15 березня 2021 року представник відповідача 1 - адвокат Галатенко Є. Є. подав до суду заяву про забезпечення доказів у цивільній справі шляхом призначення судової економічної експертизи. ? 30 березня 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено заяву про забезпечення доказів, призначено судову економічну експертизу, зупинено провадження у справі. ? 25 червня 2021 року від Київського науково-дослідного інститут судових експертиз надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів. ? 09 серпня 2021 року від представника відповідача 1 - адвоката Галатенка Є. Є. надійшло клопотання про направлення до експертної установи додаткових доказів. ? 31 серпня 2021 року від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшло клопотання про надання документів на виконання клопотання експерта. ? 06 вересня 2021 року від Київського науково-дослідного інститут судових експертиз надійшов лист про залишення ухвали без виконання. ? 20 вересня 2021 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у справі. ? 17 листопада 2021 року від представника відповідача 1 - адвоката Галатенка Є. Є. надійшла заява про забезпечення доказів шляхом призначення судової економічної експертизи. ? 30 листопада 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва задоволено клопотання відповідача 1 - адвоката Галатенка Є. Є. про забезпечення доказів, призначено судову економічну експертизу. ? 24 січня 2023 року від Київського науково-дослідного інститут судових експертиз надійшов висновок експерта. ? 24 січня 2023 року ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва поновлено провадження у справі. ? 27 березня 2023 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог з 166 066,51 грн до 58 505,75 грн, яка складається із: 15 767,69 грн - 3 % річних, 42 736,06 грн - інфляційні збитки за користування грошима та заява про поновлення строку на її подання, яка мотивована запровадження воєнного стану на всій території України. Вирішуючи клопотання представника відповідача 1 про закриття провадження у справі та застосування заходу процесуального примусу до позивача, суд приходить до наступного. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що вимоги у вказаній справі є відмінними від вимог, що розглядалися у цивільній справі № 2-5394/11, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні. Не вбачає суд достатніх підстав і для вжиття заходів процесуального примусу щодо ТОВ «Вердикт Капітал» у виді накладення штрафу передбаченого ст. 148 ЦПК України, оскільки судовим розглядом не встановлення зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Вирішуючи клопотання представника позивача про поновлення процесуального строку та прийняття заяви про зменшення позовних вимог, суд приходить до наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Тобто стороною позивача заяву про зменшення позовних вимог подано з порушенням визначеного законом строку. Разом з тим, представником позивача подано клопотання про поновлення процесуального строку. Суд, вивчивши клопотання позивача про поновлення процесуального строку для подачі заяви про зменшення розміру позовних вимог, порадившись на місці, вважає, що клопотання про поновленню процесуального строку для подачі заяви про зменшення розміру позовних вимог з 166 066,51 грн до 58 505,75 грн задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено, що причини його пропуску є поважними, що узгоджується з положенням частини першої статті 127 ЦПК України. Зокрема, воєнний стан на території України введено Указом Президента України № 64/2022 24 лютого 2022 року, в той час, як з позовом позивач звернувся у червні 2020 року. Тому заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог слід залишити без розгляду (ч. 2 ст. 126 ЦПК України). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 11 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 23 757,00 доларів США строком до 10 жовтня 2014 року, включно (пункт 1.1. кредитного договору). Кредитні кошти надано на такі цілі: купівлю автомобіля та страхових платежів (пункт 1.1. кредитного договору). Процентна ставка за кредитами, наданими на цілі, зазначені у пунктах 1.2.1 та 1.2.2 цього договору, дорівнює 15,9 % річних для кредитів у національній валюті України, 12,3 % річних для кредитів у іноземній валюті (пункт 1.5 кредитного договору). 05 лютого 2010 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору від 11 вересня 2007 року. Із метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] 11 жовтня 2007 року укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. 05 лютого 2010 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладений додатковий договір № 1 до договору поруки від 11 жовтня 20027 року № 49.50/6-П1/07-А. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року № 49,50/6/07-А. 09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальника та поручителя за договором кредиту від 11 жовтня 2007 року № 49,50/6/07-А. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року у справі № 2-5394/11 за позовом ПАТ «Кредитпромбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. Стягнуто із [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» солідарно заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 49,50/6/07-А у розмірі 175 036, 76 грн та судові витрати у розмірі 1 820,00 грн, а всього - 176 856, 76 грн. Із судового рішення № 2-5394/11 встановлено, що станом на 25 лютого 2011 року заборгованість за кредитом становила 22 068,00 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ - 175 036,76 грн, із яких: заборгованість за кредитом - 18 631,88 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 147 782,48 грн; за процентами - 2 52-,89 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 19 994,94 грн; пеня - 915,23 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 7 259,34 грн. Рішення набрало законної сили. Вивчивши подані сторонами докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з огляду на таке. Установлено, що відповідно до вимог статей 512, 514 ЦПК України позивач набув право грошової вимоги до відповідачів за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року, що відповідачі не заперечують. Щодо визначення розміру заборгованості відповідачів за кредитним договором, станом на час звернення ТОВ «Вердикт Капітал» з цим позовом до суду Встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту за кредитним договором від 11 вересня 2007 року, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, пені, із чим погодився суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Кредитпромбанк» про стягненні з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 11 вересня 2007 року. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення заборгованості за кредитним договором сума боргу указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Встановивши, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року у справі № 2-5394/11 позов ПАТ «Кредитпромбанк» задоволено, солідарно стягнуто із [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором від 11 жовтня 2007 року № 49,50/6/07-А у розмірі 175 036, 76 грн, суд дійшов висновку, що пред?явивши у 2011 року позов про стягнення кредитної заборгованості, процентів, пені, ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк» змінив строк виконання основного зобов?язання. При цьому ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступник ПАТ «Кредитпромбанк» визначився із розміром кредитної заборгованості - 175 036, 76 грн (станом на 25 лютого 2011 року), який не підлягає перерахунку. Щодо відповідальності боржників за прострочення грошового зобов`язання Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 у справі № 902/417/18 (пункт 8.35). Відповідно до частин першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позивач звернувся до суду з позовом про покладення на боржників відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, внаслідок неналежного виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань, та з вимогою стягнути з відповідачів солідарно 3 % річних від простроченої суми за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року, що узгоджується з частиною другою статті 625 ЦК України. Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, у їх сукупності, детально дослідивши зміст кредитного договору та договору поруки; встановивши, що відповідачі не надали доказів повернення кредитору коштів за кредитним договором, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 3 % річних у розмірі 15 767,69 грн. При визначенні розміру суми 3% річних, що стягується за період з 20 травня 2017 року по 20 травня 2020 року (згідно змісту позовних вимог), суд виходить із наступного розрахунку: 175 036,76грн (сума боргу) х 3% : 365 (кількість днів у році) х 1 096 (кількість днів прострочення) = 15 767,69 грн. Отже, позовна вимога про стягнення 3 % річних підлягає задоволенню у сумі 15 767,69 грн. Щодо нарахування та стягнення пені Згідно з пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, сплата неустойки. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після зміни умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, пені, кредитор - ТОВ «Вердикт Капітал» втратив право на отримання неустойки (штрафу, пені), визначених законом або договором, а норма статті 625 ЦК України такої міри відповідальності як неустойка (пеня) не передбачає. Отже, позов ТОВ «Вердикт Капітал» у частині стягнення пені за період 2019-2010 років у розмірі 126 1919,77 грн задоволенню не підлягає. Доводи представника відповідача 1 - адвоката Галатенка Є. Є. щодо подвійного стягнення боргу з відповідачів, суд до уваги не бере та враховує, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 липня 2011 року з відповідачів солідарно стягнуто борг у відповідності до положень статей 554, 611, 1048, 1050 ЦК України та умов кредитного договору та договору поруки, натомість, звертаючись до суду з цим позовом, позивач скористався правом, наданим йому положення частини другої статті 625 ЦК України, яка має інше нормативно-правове підґрунтя, що виключає подвійне стягнення боргу у рамках кредитного договору від 11 вересня 2007 року. Таким чином, з урахуванням наданих доказів, положень статей 554, 625 ЦК України, суд дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь кредитора - ТОВ «Вердикт Капітал» 3 % річних у розмірі 15 767,69 грн, а в іншій частині позову - відмовити за необґрунтованістю. ІV. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Тобто, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивач долучив: договір про надання правової допомоги від 21 грудня 2019 року № 21012/2019, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Вердикт», невід`ємним додатком якого є заява про надання правової допомоги від 04 березня 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» за клієнтом [PERSON] , у якій між сторонами досягнуто спільної згоди щодо виплати гонорару за виконану роботу у розмірі 20 000,00 грн. Отже, у зв`язку з вищевикладеним, суд, при вирішенні питання про розподіл (відшкодування) судових витрат, враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір обґрунтований, приймаючи до уваги конкретні обставини справи. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звернувшись з позов до суду, ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило судовий збір у розмірі 2 491,00 грн. Крім того, відповідач [PERSON] сплатила судовий збір за подання двох заяв про забезпечення доказів у цивільній справі № 753/8630/20 у загальному розмірі 908,00 грн (454,00 х 2). Однак зібрані судом докази за цими заявами, а саме висновок судової економічної експертизи, суд в основу свого рішення не покладав. Отже, відсутні підстави для покладення на позивача витрат, понесених відповідачем [PERSON] , у відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України. Таким чином, з [PERSON] , [PERSON] на корить ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, зокрема, судовий збір у розмірі 236,65 грн (9,5 % від задоволеної суми) та витрати на правову допомогу у розмірі 1 900,00 грн (9,5 % від задоволеної суми), а всього 2 136,65 грн, тобто по 1 068,32 грн з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: partial