Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Тульчинська міська рада, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна над дітьми. Позов мотивований тим, що з 29.07.2005 по 01.10.2013 донька позивача [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] , при реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на [PERSON] . В даному шлюбі в них народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В квітні 2007 року донька позивача [PERSON] , залишила позивачу на виховання дочку [PERSON] , із того часу вона проживає біля неї. Також, з віку 4-х місяців, а саме із серпня 2009 року, на позивача вихованні перебуває онука [PERSON] . Діти постійно проживають в Україні з позивачем, хоча являються громадянами Російської Федерації, та відвідували в с. Нестерварка, Тульчинський район Вінницька область, дошкільний навчальний заклад. 3 часу залишення дітей на виховання позивача, батьки які проживають в Російської Федерації, періодично цікавилися їх життям, частково надавали матеріальну допомогу. За заявами матері діти влаштовані в школу і на даний час продовжують навчатися в Тульчинському ліцеї № 3 Тульчинської міської ради, що підтверджується довідками №02.1-16/87 та №02.1-16/88 від 05.09.2022. Батько дітей, [PERSON] , з 2013 року, після розірвання шлюбу з їх матір`ю, взагалі зник із життя дітей: жодного разу не зателефонував до дітей, невідомо де він проживає та який веде спосіб життя, не вітає дітей із святами та Днями народження, тобто не приймає участі у житті та вихованні дітей. Після повномаштабного вторгнення в Україну російських військ, [PERSON] мати дітей, також перестала спілкуватися із дітьми та з позивачем, при цьому в Росії має іншу сім?ю, а залишеними у позивача дітьми взагалі не цікавиться та заблокувала їх телефонні номери. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дітей, нехтують своїми батьківськими обов?язками і не піклуються про їх фізичний і духовний розвиток. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] , батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , призначити позивача опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] та піклувальником над [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дітей, у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. з кожного відповідача. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява про проведення судового засідання за відсутності позивача та представника, заявлені вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомили, у встановлений судом строк відзив не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала заяву згідно якої висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно неповнолітніх дітей підтримує та просить розглянути справу за наявними у справі доказами, позов підтримує та просить його задовольнити. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 21.07.2017, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.07.2017, актовий запис № 1214 у Дмитровському відділі ЗАЦС Управління ЗАЦС Москви, (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3713) (а.с. 6,7). Згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07.08.2014 Головним управлінням запису актів цивільного стану Московської області Домодєдовський відділ запису актів цивільного стану, 01.10.2013 між відповідачами на підставі рішення мирового судді судової ділянки № 38 Домодєдовського судового району Московської області про розірвання шлюбу від 22.08.2013, розірвано шлюб, за актовим записом № 86 (а.с. 8, 9), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3716). Відповідно до довідки про укладення шлюбу № А-01709, виданої 09.07.2021 відділом ЗАЦС Домодєдовського району Головного управління ЗАЦС Московської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб за № 536 від 29.07.2005 та [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 10-12), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3708). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.06.2006 Домодєдовським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, [PERSON] народилася [INFO] у м. Видне, Московська область, Росія та її батьком є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] (а.с. 13, 14), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3709, 3710). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.06.2009 Домодєдовським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, [PERSON] народилася [INFO] , у м. Домодєдово, Московська область, Росія та її батьком є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] (а.с. 15, 16), (переклад з російської мови, засвідчений приватним нотаріусом Гайдейчук Г.В., зареєстровано у реєстрі № 3712). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 26.09.1987 Кинашівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області, [PERSON] народилася [INFO] , у с. Нестерварка, Тульчинський район Вінницька область, та її батьком є [PERSON] , а матір`ю є [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області № 564 від 31.08.2022, про те, що [PERSON] , [INFO] , з дня народження по [INFO] проживала разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 15486651 від 26.12.2013, [PERSON] є власницею житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Відповідно до акту старости Кинашівського старостинського округу від 02.09.2022 про обстеження матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних умов життя сім`ї [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на даний час у [PERSON] дійсно проживають її онуки: [PERSON] , та [PERSON] , без реєстрації, у дітей є власні кімнати та все необхідне для проживання, а також комісія вважає, що сім`я забезпечена всім необхідним для нормального проживання, онуки відвідують Тульчинський ліцей № 3 Тульчинської міської ради (а.с. 18). Згідно довідки старости Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради № 271 від 02.09.2022, з [PERSON] проживають її онуки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - без реєстрації (а.с. 19). Відповідно до довідки-характеристики виданої старостою Кинашівського старостинського округу Тульчинської міської ради № 272 від 02.09.2022, [PERSON] проживає, за адресою: [ADDRESS] та скарг і заяв від жителів села на [PERSON] не надходило (а.с. 20). Довідками № 02.1-16/88 та № 02.1-16/87, директором Тульчинського ліцею № 3 Тульчинської міської ради Вінницької області підтверджено, що [PERSON] навчається у 8-В класі та [PERSON] навчається у 11 класі (а.с. 21). Згідно медичних довідок лікаря-нарколога та лікаря-психіатра за № 640 та № 641, [PERSON] за медичною допомогою до вказаних лікарів не зверталась (а.с. 22, 23). Рішенням Тульчинської міської ради № 118 від 19.04.2023 (а.с. 78) вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку Тульчинської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету від 19.04.2023 № 118, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з бабусею - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 24.03.2023 виданого в.о. начальника служби у справах дітей Тульчинської міської ради Грох Т.А., проведено обстеження умов проживання [PERSON] , дохід сім`ї складає отримання пенсії [PERSON] - 2100 грн., [PERSON] проживає в одній кімнаті із сестрою [PERSON] , має окреме ліжко. У кімнаті є все для навчання та дитина візуально здорова. Фактичний догляд за дітьми здійснює баба [PERSON] (а.с. 84). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України). Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дітей, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому існують підстави для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. В свою чергу, належним чином повідомлені відповідачі не надали суду жодного доказу на спростування позиції позивача. Питання щодо встановлення опіки над дітьми регулюється ст. 243 СК України. Нормами ст. 243 СК України передбачено можливість встановлення опіки над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, позбавленою батьківського піклування. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, враховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтерес до їх внутрішнього світу, матеріально їх не утримують, а також те, що позивач, будучи бабою [PERSON] , [INFO] , виявляє бажання бути її опікуном, протипоказань щодо цього не має, житлові та матеріальні умови дозволяють їй виконувати опікунські обов`язки, а тому, за наведених обставин, суд вважає, що є усі підстави для призначення її опікуном дітей. Також, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги щодо призначення позивача [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Визначаючи розмір аліментів, суд враховуєінтереси дітей, а тому вважає правильним стягнути з відповідачів аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн. з кожного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 03.01.2023. Відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та відшкодуванню позивачу понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (а.с. 29). На підставі викладеного,

Outcome: approved