Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представник заявника [PERSON] - адвоката Ємець Артема Юрійовича, зацікавлена особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [INFO] в м. Донецьк померла дружина заявника [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14 березня 1987 року. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим окупаційними органами влади днр, довідкою про причини смерті за формою № 106/у № 7681 від 30 вересня 2022 року та довідкою для отримання допомоги на поховання. Відповідно до зазначених документів причиною смерті є: механічна асфіксія - повішення. У зв`язку із тим, що м. Донецьк, де померла [PERSON] станом, як на момент її смерті, так і на даний час, є та визнано тимчасово окупованою територією України російською федерацією, заявник не має на теперішній час можливості зареєструвати в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт смерті громадянки України - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Донецьк, яка померла [INFO] в м. Донецьк, Україна. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, просили суд розглянути заяву за їх відсутності. Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Як роз`яснино у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 №5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. За змістом статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01 липня 2010, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Відповідно до п.1 Розділу I Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 № %2/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її поховання, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 2 ч.1, ч.2 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що [INFO] в м. Донецьку померла дружина заявника [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 14 березня 1987 року. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим окупаційними органами влади днр, довідкою про причини смерті за формою № 106/у № 7681 від 30 вересня 2022 року та довідкою для отримання допомоги на поховання. Місто Донецьк, де померла [PERSON] станом, як на момент її смерті, так і на даний час, є та визнано тимчасово окупованою територією України російською федерацією, заявник не має на теперішній час можливості зареєструвати в органах державної реєстрації актів цивільного стану факт смерті дружини [PERSON] . Відповідно до статті 1, 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Частинами 2, 3, 4 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Відповідно до частини 1 статті 17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Оскільки заявник не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть [PERSON] , у зв`язку з чим є перешкоди в здійсненні реєстрації смерті та отримання заявником свідоцтва про смерть його дружини, вбачаються перешкоди реалізації заявником права на проведення державної реєстрації смерті в установленому законом порядку. Заявник не має можливості зареєструвати смерть на підставі виданої довідки про причини смерті [PERSON] , так як виданий документ не відповідає визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, оскільки для реєстрації факту смерті необхідне лікарське свідоцтво про смерть, а не довідка про причину смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Оцінюючи надані заявником документи про смерть, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви та встановлення факту смерті [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved