Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги просить надати дозвіл на виїзд за межі України малолітнього [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері, [PERSON] , [INFO] , без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - [PERSON] , [INFO] , у Республіку Польща та Сполучені Штати Америки з моменту набрання рішенням суду законної сили, строком на один рік. В обґрунтування свого позову вказав, що вона, [PERSON] , перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, [PERSON] , з 25 березня 2017 року. Зареєстровано шлюб у Дніпровському районному у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис №84. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось і з липня 2020 року шлюбні відносини між ними були припинені. Оскільки відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, вона вимушена була звернутись до суду. 08 липня 2021 року на утримання сина- [PERSON] , на її користь, з відповідача, згідно Судового наказу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Рішенням Дніпровської районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 вересня 2022 року шлюб між нею і [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з нею. Заради благополуччя сина, його здорового морального стану при наявності обох батьків у його житті, вона намагалась підтримувати нормальні відносини з відповідачем. Він же використовував її поступки тільки в своїх власних інтересах. Навіть коли постало питання про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини з нею за межі України, у зв`язку з введенням воєнного стану, відповідач відмовив у наданні такого дозволу. Вона вимушена була прикласти багато зусиль, витратити час на те, щоб вмовити надати дозвіл, але відповідач погодився на це за однієї умови, тільки якщо вона заплатить йому, і вона вимушена була піти на його умови та отримати нотаріально посвідчену довіреність на тимчасовий виїзд малолітнього сина. Дозвіл був виданий на період з 29 червня 2022 року по 29 грудня 2022 року. Вона із сином своєчасно повернулась в Україну, згідно зазначеного терміну. У теперішній час вона вважає за необхідне, виїхати із сином, шукаючи притулку, до країн ЄС, або до друзів у Сполучені Штати Америки, на Тимчасове проживання, до закінчення воєнного стану в Україні, і для цього необхідно мати дозвіл батька. Вона не має можливості наразі нормально спілкуватись з відповідачем, який майже постійно знаходиться у нетверезому стані, агресивно поводить себе по відношенню до неї, нехтує інтересами та безпекою дитини. Її спілкування з відповідачем, звернення до нього з проханнями про надання дозволу на виїзд дитини закінчується її зверненнями до відділення поліції, бо він не тільки поводить себе агресивно в присутності дитини, принижує її, нецензурно висловлюється, але і застосовує фізичну силу. Ні бажання, ні матеріальної можливості оплачувати надання відповідачем дозволу на виїзд дитини вона не має, і в той же час бажає зберегти життя та здоров`я сина шляхом виїзду до країн, де немає військових дій, де дитина буде у безпеці. І тому єдиним способом захисту інтересів дитини є судовий захист, за яким вона звертається до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву(а.с.23) 24.03.2023 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачка у позовній заяві просить суд надати дозвіл на систематичний виїзд за межі України малолітнього [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері, [PERSON] , [INFO] , без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини - [PERSON] , [INFO] у Республіку Польша, Федеративну Республіку Німеччину, Турецьку Республіку, Чеську Республіку, Республіку Болгарія, Литовську Республіку, Сполучені Штати Америки з моменту набрання рішенням законної сили до закінчення воєнного стану в Україні. Станом на сьогоднішній день вони з позивачкою дійсно розлучені, він в повному обсязі сплачує аліменти та приймає участь у додаткових витратах на забезпечення дитини, він повністю не визнає позовні вимоги позивачки, оскільки позивачкою у позовній заяві не надано доказів, що надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини до перелічених країн без його згоди і супроводу, буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, також позивачкою не додано до позовної заяви доказів на підтвердження майбутніх умов проживання, навчання, перебування малолітньої дитини. Позивачка не надала доказів на підтвердження повернення дитини на територію України, що виключає можливість встановити обов`язкові обставини, а саме: чи буде такий дозвіл відповідати найкращим інтересам дитини. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон без підтвердження повернення дитини на територію України створить ситуацію правової невизначеності та не прогнозованості. Також просить суд врахувати, що у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні Кабінетом Міністрів України спрощено порядок виїзду за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків. Так, пунктом 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 передбачено, що виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. Після прибуття дітей, до держави остаточного перебування особи, що супроводжують дітей, зобов`язані протягом одного робочого дня звернутися до консульської установи України в державі перебування для постановки їх на тимчасовий консульський облік. Враховуючи викладене, у позивачки на даний час не існує перешкод для виїзду із неповнолітньою дитиною за кордон без рішення суду та нотаріально посвідченої згоди батька у разі виникнення загрози пов`язаної із воєнним станом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, письмово просили суд провести розгляд справи без присутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету міської ради. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.09.2022 року Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25 березня 2017 року, актовий запис №84 - розірваний. (а.с.13) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.07.2021 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] (інші відомості про боржника суду невідомі) на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] (інші відомості про стягувача суду невідомі) аліменти в розмірі у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 19 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.14) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.06.2022 року виправлено описку, допущену у судовому наказі від 08 липня 2021 року у цивільній справі № 209/1147/21 (провадження 2-н/209/154/21) за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. Вважати вірним у тексті судового наказу та у його резолютивній частині прізвище стягувача - " [PERSON] ". (а.с.15) Згідно заяви від 29.06.2022 року, засвідченої приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Геращенко Г.В., батько [PERSON] надав свою згоду на тимчасовий виїзд його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] до Республіки Польша, або Федеративної Республіки Німеччина, або Турецької Республіки, або Чеської Республіки, або Республіки Болгарія в період з 29.06.2022 року по 29.12.2022 року у зв`язку з воєнним станом в Україні. (а.с.16) Згідно повідомлення ВП №1 Кам`янського РУП ГУНП МВС України в Дніпропетровській області від 12.01.2023 року, згідно інформаційного порталу національної поліції, [PERSON] , [INFO] , у період з 2020 року по січень 2023 року із заявами щодо протиправної поведінки з боку [PERSON] зверталась 07.01.2023 року. В подальшому зареєстровано ЖЄО №266. (а.с.17) Згідно довідки за матеріалами ЄО №266 від 07.01.2023 року, до ЧЧ ВП №1 Кам`янського РУП зі служби 102 07.01.2023 року надійшло повідомлення про те, що о 18-32 за адресою: [ADDRESS] , колишній чоловік при дитині вдарив заявницю [PERSON] . Під час розгляду даного матеріалу тілесних ушкоджень у учасників події не виявлено, події, які б підпадали під ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення не встановлено (а.с.18) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 8, 9, 10 ст. 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно із ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За приписами ч.1 ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п.п. 2 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В силу положень вказаних нормативно-правових актів, слід зробити висновок, що законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон. За відсутності нотаріально посвідченої згоди другого із батьків, вирішення питання про надання згоди на виїзд неповнолітньої дитини за кордон належить зокрема і до компетенції суду. Тимчасовий виїзд дитини за кордон на підставі рішення суду передбачений законодавством та має відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідний дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження №14-244цс18). При вирішенні даної справи, суд виходить насамперед із забезпечення найкращих інтересів дитини, які мають першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру можуть перевищувати інтереси батьків. При вирішенні справи суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 643/1090/17, яким зазначено, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У пункті 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Враховуючи, що позивачка, як матір дитини, піклується про свого сина [PERSON] , батько дитини [PERSON] ухиляється від нотаріального посвідчення дозволу на виїзд дитини за межі України, пред`явлений позивачем позов відповідає інтересам дитини, не порушуючи та не обмежуючи при цьому права відповідача як батька, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за межі України, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог. Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved