Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє - адвокат Журавель В.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами: «Визначити місце проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] ». Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 20.06.2009 він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 08.04.2013 було задоволено позов [PERSON] та шлюбу між подружжям розірвано. Насьогодні малолітня дитина проживає з батьком, факт постійного проживання малолітнього [PERSON] разом з батьком [PERSON] з 2014 року відповідачка підтвердила у заяві до Служби у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації від 14.11.2022 року. Згідно розпорядження Подільської районної у м.Києві державної адміністрації № 615 від 22.11.2022 року за зверненням [PERSON] визначено місце проживання [PERSON] [INFO] , разом з батьком. Згідно довідки від 04.11.2022 року [PERSON] працює у Міністерстві закордонних справ України на посаді головного спеціаліста, має стабільний дохід. Мати дитини висловлювала намір змінити місце проживання дитини, після чого на адресу батька надходила позовна заява про визначення місця проживання дитини з матір`ю, яку вона так і не реалізувала, до суду не зверталась. У 2013 року позивач звернувся до Органу опіки та піклування щодо перешкод у спілкуванні з сином. [PERSON] має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . наведе свідчить про те, що тривалий час, а саме 9 років малолітній [PERSON] проживає разом з батьком, який самостійно його утримує, займається його вихованням та лікуванням бере активну участь у його житті, має сильний емоційний зв`язок з синок, отже проживання дитини з батьком якнайкраще відповідає інтересам дитини та забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Зміна місця проживання дитини без достатніх на те підстав матиме наслідок зміни способу життя, до якого звикла дитини та негативно впливатиме на її психічний та психологічний стан. 14 лютого 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 14.03.2023 (вх.№12192) до суду надійшла заява відповідачки [PERSON] про визнання позову по справі, у якій просить суд: винести рішення про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з його батьком [PERSON] , у зв`язку з тим, що малолітній син [PERSON] фактично проживає з батьком з 2014 року. Просить розгляд справи проводити за її відсутності, оскільки відповідачка знаходиться за межами м.Києва та має на вихованні трьох неповнолітніх дітей та позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. 31 березня 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва залучено службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в якості третьої особи без самостійних вимог в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визначення місця проживання дитини та зобов`язано надати суду Висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за місцем його проживання. 04 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» представник позивача [PERSON] - адвокат Журавель В.І. направила до суду клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: копію свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 08.02.2020 року; копію свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 14.05.2021 року; копію свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 09.08.2019 року. 28 квітня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва позивач [PERSON] подав заяву про долучення до матеріалів справи доказів: заяви від 27.04.2023 року, копії довіреності від 09.01.2023 року № 106-194 та Висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.04.2023 року щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вважають за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] . 28 квітня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та на підставі наявних у справі доказів, додатково пояснив, що мати малолітнього сина [PERSON] вихованням та утриманням сина не займається. Мати хлопчику телефонує, але після розмов син перебуває у нервовому стані, має тісний емоційний зв`язок з батьком. У 2013 році мати зверталась з позовом про визначення місця проживання дитини. Позивач має позитивну характеристику з місця роботи. Згідно консультативного висновку Національного інституту серцево - судинної хірургії ім.М.М. Амосова, [PERSON] має вродженні вади серця. Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає за однією адресою з батьком. Дитина має всі комфортні умови для проживання та розвитку, позивач забезпечує його усім необхідним. У дитини виникають питання щодо не визначеного його місця проживання. Відповідачка [PERSON] проживає в селі у Київській області, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, та на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась, 14 березня 2023 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служби у справах дітей та сім`ї Подільської в місті Києві державної адміністрації Бойко М.В., подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської в місті Києві державної адміністрації та прийняти рішення в найкращих інтересах дитини. Частиною 2 ст.171 СК України передбачено, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. При встановленні фактичних обставин даної справи судом в порядку ст.171 СК України був допитаний [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні малолітня дитина [PERSON] , вислуховування думки якого по суті спору проведено за участю психолога [PERSON] , та за відсутності в залі судових засідань позивача, який є заінтересованою у справі, пояснив суду, що проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком. Є учнем 7-Д класу ліцею «Інтелект» Київської міської ради Дарницького району, в школі має друзів, займається додатково футболом. Вказав, що проживає лише з батьком, мама проживає в селі десь під Києвом разом з трьома іншими дітьми, бачив її останній раз у 2015 році. Вона телефонує йому та просить переїхати до нього, але він не хоче. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, заслухавши пояснення малолітнього [PERSON] , всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до положень ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленими Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства (ст. 9 Сімейного кодексу України). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. (ст. 121 Сімейного кодексу України) Судом встановлено, що з 20.06.2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2013 по справі № 755/4127/13-ц. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження, батьками дитини записані: батько - [PERSON] ,мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, від 28.03.2014 року серія [NUMBER] відповідачка [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] від 08.11.2022 року № 86036438 та копії паспорта позивача [PERSON] суду стало відомо, що позивач зареєстрований з дитиною за однією адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.11.2017 № 104696212, вказана квартира належить на праві власності позивачу. Відповідно до Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України, громадянин [PERSON] , [INFO] станом на 24.01.2023 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та розшуку не перебуває. Згідно характеристики на учня 7-Д класу ліцею «Інтелект» Київської міської ради Дарницького району [PERSON] , дитина навчається в ліцеї з 01 вересня 2022 року, за час навчання зарекомендував себе як дисциплінований та уважний учень. Має навчальні досягнення достатного та середнього рівнів. Добре засвоює програмний матеріал, як з предметів гуманітарного, так і природно-математичного циклу. [PERSON] - скромний, стриманий, цілеспрямований, може докладати усіх зусиль для досягнення поставленої мети, хоча часто потребує сильної мотивації. У стосунках з однолітками відсторонений і замкнений, тому важко адаптується у новому середовищі. Веде здоровий спосіб життя. Завжди дотримується правил і норм суспільної поведінки. У вільний від навчання час захоплюється логічними іграми та спортом (футболом). [PERSON] мешкає з батьком, який опікується ним і бере активну участь у вихованні, освіті та житті сина. Згідно консультативного висновку б/н від 05.08.2022 року Національного інституту серцево-судинної хірургії ім.М.М.Амосова малолітньому [PERSON] [INFO] , встановлено діагноз вроджений двостулковий аортальний клапан. Як вбачається з довідки про доходи № 210/17 - 927-191 від 04.11.2022 року позивач працює в МЗС України на посаді Головного спеціаліста та має стабільний дохід. В матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про судимість, перебування на обліку у лікарів позивача, чи будь-які обставини, які негативно його характеризують. Відповідно до декларації №0001-Е4РЕ-М4А0 про вибір лікаря, [PERSON] отримує медичну допомогу у Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2 Подільського району м.Києва», законним представником дитини зазначено [PERSON] . Розпорядження Подільської районної в м.Києві державної адміністрації від 22.11.2022 року № 615 про вирішення питання щодо місця проживання дитини, вирішено: «визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком - громадянином [PERSON] ». За змістом ст. 13 Сімейного кодексу України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Згідно статтей 3, 4 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних та інших заходів для здійснення прав, визнаних у цій Конвенції. Відповідно до положень ст. 18 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усинавлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини (ст. 160 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України). Згідно Висновку Подільської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини (протокол засідання Комісії №11 від 18 квітня 2023 року) від 26.04.2023 року № 106-3293, Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладенні повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Окрім того, судом також встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу самостійно займався вихованням та утриманням малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Під час розгляду питання визначення місця проживання дитини Комісією з питань захисту прав дитини Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, встановлено, що з метою надання до суду письмового висновку органу опіки та піклування, відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України, службою у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації проведена робота за результатами якої встановлено, що батьки перебували у зареєстрованому шлюбі з червня 2009 року до квітня 2013 року. У шлюбі [INFO] народився син - [PERSON] , який з 2014 року проживає разом із батьком. Весь цей час, громадянин [PERSON] самостійно вирішує питання щодо догляду, виховання та утримання сина. Розпорядженням Подільської районної у місті Києві державної адміністрації від 22.11.2022 року № 615 було визначено місце проживання дитини разом з батьком. Громадянка [PERSON] надала заяву, в якій не заперечує щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Проаналізувавши зібрані матеріали, вислухавши думку членів комісії, діючи в межах чинного законодавства України та в інтересах дитини, вирішили - за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом із батьком громадянином [PERSON] . Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясування, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Аналізуючи вищевикладене, судом встановлено, що батьком дитини в повній мірі створено для дитини належні умови для виховання та її розвитку, позивач офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, належні умови проживання, власне житло де облаштована окрема кімната для дитини, враховуючи відповідний висновок органу опіки та піклування, малолітній вік дитини, доведені сторонами обставини, що дитина фактично проживає з батьком, при цьому суд враховує позицію відповідача, яка визнала позов та не заперечувала щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, тому з урахуванням положень ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання під час розгляду справи не встановлено. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст.2 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України) Враховуючи викладене, беручи до уваги встановлені судом фактичні обставини справи та правовідносини, що їх регулюють, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved