Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту досягнення повноліття, з 09 травня 2022 року, та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 2001 року по 2010 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу має повнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем стосунків не підтримують і проживають окремо. Донька на даний час є студентом II курсу денної форми навчання Харківського національного університету радіоелектроніки, факультет комп`ютерних наук, яка зарахована на навчання з 01.09.2021 року. Донька проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач вказує, що матеріальне становище не дозволяє належним чином утримувати доньку, оскільки виникли додаткові витрати у зв`язку з її навчанням, такі як кошти на одяг, підручники, канцелярські товари, додаткові заняття, комп`ютерна техніка, проїзд, належне харчування, та інші витрати, необхідні для нормального розвитку дитини. Через неможливість виконувати свої посадові обов`язки, з липня 2022 року позивач тимчасово не працює. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначив, що вимогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки не визнає та заперечує проти задоволення позову. Від сплати аліментів не відмовляється, але вказує, що сплата аліментів розміром 1/4 частини заробітку (доходу) є не обґрунтованою та непосильною. Вказав, що добровільно допомагати позивачу в утриманні дочки не відмовлявся і не відмовляється в рамках своїх можливостей. Звернення про надання допомоги після досягнення дочкою повноліття до відповідача не надходило, питання надання допомоги не обговорювалось, у зв`язку з чим вважає, що повнолітній дочці матеріальна допомога не потрібна. Зазначає, що позивач не надала підтвердження додаткових витрат на утримання повнолітньої дочки, які виникли через продовження навчання. Згідно довідки від 22 лютого 2023 року №48/473 ХНУРЕ дочка навчається в Харківському національному університеті радіоелектроніки на бюджеті денної форми навчання і отримує стипендію. Витрати на оплату навчання та проживання в гуртожитку відсутні. Відповідно до відомості з державного реєстру речових прав, позивач має у власності житловий будинок загальною площею 62,1 кв.м, за адресою [ADDRESS] , яку здає в оренду, за що має додатковий щомісячний дохід в розмірі приблизно 7000 грн. Відповідач вказує, що на даний момент не працює та отримує пенсію за вислугою років, інших доходів не має. Основними його витратами є оренда житлового будинку, матеріальна допомога матері та витрати, пов`язані з підтриманням стану мого здоров`я Зазначає, що його мати, [PERSON] , є непрацездатною та знаходиться на «Д» обліку з 2000 року у лікарні ЗПСМ КНП «Чорнобаївський ЦПМСД» Іркліївської ЛА та постійно потребує матеріальної та фізичної допомоги, розмір її пенсійної виплати становить 2993 грн. щомісячно, інших доходів вона не має. Щомісячно відповідач добровільно несе витрати на матеріальну допомогу матері в середньому 5000 грн. Також стверджує, що проходження військової служби на протязі більше 25 років, зміна місць проходження служби, часті відрядження, ненормований робочий день, неповноцінне харчування, участь в бойових діях починаючи з 2014 року, мали негативний вплив на стан здоров`я, на підтримання якого є необхідність витрачати кошти на даний час в середньому 2000 грн. щомісячно. Враховуючи основні витрати, відповідач зазначає, що щомісячний залишок коштів становить приблизно 7000,00 грн., які витрачаються на придбання продуктів харчування, одяг та інші побутові погреби. З огляду на викладене вказує, що максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати, становить 2000,00 грн. щомісячно. У відповіді на відзив позивач зокрема вказала, що позивач на даний момент не працює, а отримує пенсію. Відомий дохід відповідача - довічна пенсія за вислугу років у Національній гвардії України, яка на сьогоднішній день становить близько 21 000 гривень. Також відповідач, з його слів, має депозити у Приватбанку та отримує відсотки від вкладу та має частку у купівлі-продажу автомобілів з закордону. Позивач зазначає, що відповідач має рідного брата, у зв`язку з чим не зобов`язаний нести всі витрати на матеріальну допомогу своїй матері (у розмірі 5000 грн. щомісячно), а може цілком сплачувати половину. Вказує, що підтвердження витрат на утримання матері відповідач не надає (купівля ліків, придбання продуктів харчування, одягу, побутової техніки, витрати на поїздки до лікарні, оплати лікування та оздоровлення). Зазначає, що відповідач вказує на проблеми зі здоров`ям, але не надає доказів у вигляді медичних довідок, підтверджуючих його діагнози та доказів затрат на підтримання здоров`я. Щодо договору оренди, на який посилається відповідач, позивач вказує, що останній складений некоректно: з його змісту не зрозуміло, що саме орендує відповідач (житлове приміщення, дім, земельну ділянку). Відповідач не надає доказів сплати орендної плати, що ставить під сумнів факт дійсності орендного договору. Згідно отриманої інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою фактичного проживання Відповідача ( [ADDRESS] ) не знайдено жодного об`єкта нерухомості. Право власності на будинок за вказаною в договорі адресою в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, тому не зрозуміло що винаймає і за що та кому сплачує оренду плату відповідач. Також позивач зазначає про наявність у власності матері відповідача нерухомого майна - трикімнатній квартирі за адресою [ADDRESS] . Щодо посилання відповідача на наявність нерухомого майна в м. Харків зазначила, що однокімнатна квартира за адресою [ADDRESS] придбана позивачем особисто за власні кошти у 2016 році з метою проживання доньки [PERSON] з моменту її спроможності забезпечувати себе самостійно. Відповідач участі в придбанні цієї квартири не приймав. Квартира ніколи не здавалась в оренду. На даний момент квартира зазнала пошкоджень через вторгнення військ російської федерації навесні 2022 року. У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зокрема, заперечив проти твердження позивача про інші доходи відповідача, крім пенсійних виплат. В підтвердження цього надав відомість з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1-4 квартал 2022 року, відомість з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 1 квартал 2023 року. Також вказав, що витрати, які начебто виникли в результаті продовження навчання нічим не обґрунтовані та не підтверджені. Вважає, що з метою цільового використання аліментів, звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів має повнолітня дочка, якщо насправді їй потрібна матеріальна допомога, а не позивач. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . 17.03.2010 шлюб між батьками розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 17.03.2010. Згідно довідки Харківського національного університету радіоелектроніки від 22.02.2023 №48/473 [PERSON] є студентом групи ІТШІ-21-3 2 курсу факультету комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки, денної форми навчання. Навчається за рахунок бюджету . Строк навчання: з 01.09.2021 по 30.06.2025. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18. Суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів. З наданих відповідачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 17.03.2023 року вбачається, що [PERSON] за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року, з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року доходів не отримував. Проте, це не свідчить про неможливість [PERSON] надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання після досягнення повноліття, оскільки, як стверджує позивач та підтверджує відповідач, останній отримає пенсійні виплати, інформація про які суду не надана. При прийнятті рішення суд також враховано: - наявність у власності позивача квартири загальною площею 34,5 кв.м за адресою [ADDRESS] ; - відсутність у власності відповідача нерухомого майна; - навчання [PERSON] за рахунок бюджету; - факт наявності хворої матері відповідача, яка також потребує матеріальної допомоги. Наведені підстави не звільняють відповідача від утримання дочки, однак, враховуючи, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, надають підставу для зменшення розміру суми аліментів. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що [PERSON] не може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, у зв`язку з чим суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, підлягають аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу щомісячно. Твердження відповідача стосовно поганого стану здоров`я, на підтримання якого є необхідність витрачати кошти, судом до уваги не беруться, оскільки не підтверджені відповідними доказами. Твердження позивача щодо наявності у відповідача інших джерел доходу окрім пенсії, наявності банківського депозиту, а також існування рідного брата, який на думку позивача, спроможній надавати матеріальну допомогу матері, також судом до уваги не приймаються з огляду на недоведеність. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір належить компенсувати за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial