Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Наркевицької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, а саме: просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1417 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що відповідачка проживає окремо від сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вихованням дитини не займається, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток, не дбає про матеріальне забезпечення дитини, не забезпечує її повноцінним здоровим харчуванням. Зазначені обставини підтверджуються копіями Актів обстеження умов проживання № 26 від 12.12.2022 року та № 2 від 25.01.2023 року. [PERSON] , зі слів позивача, тривалий час зловживає спиртними напоями, має алкогольну залежність, у зв`язку з цим 29.09.2022 року відповідачка звернулася до Органу опіки і піклування Наркевицької селищної ради з заявою щодо позбавлення батьківських прав відповідача. Враховуючи вище викладене та те, що батько неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , згідно рішення Волочиського районного суду Хмельницької області по справі № 671/2179/17 від 20.03.2018 року був позбавлений батьківських прав, дитина проживає зі своєю бабусею, що підтверджується копією Акту обстеження умов проживання № 27 від 29.12.2022 року, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 22.03.2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 18.04.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач на розгляд справи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник Органу опіки та піклування - виконавчого комітету Наркевицької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.07.2010 року, актовий запис № 7. [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Акту обстеження умов проживання від № 27 від 29.12.2022 року. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Наркевицької селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Наркевицької селищної ради Хмельницької області № 58 від 04.04.2023 року встановлено, що відповідач [PERSON] про дитину не піклується, матеріально не допомагає, не забезпечила дитину шкільним приладдям, в будинку брудно, все порозкидано, в холодильнику немає продуктів харчування, на кухні розкинений брудний посуд, антисанітарні умови проживання. Також зазначено, що дитина більшість часу проживає з бабусею [PERSON] .. Виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] [INFO] по відношенню до дитини [PERSON] [INFO] . Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як зазначено ВС в постанові від 25.03.2020 року № 237/1752/18 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Досліджені під час розгляду справи докази свідчать про те, що [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків стосовно свого сина, не приймає участі у його вихованні, навчанні та утриманні, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться ним та фінансового не підтримує, що свідчить про повну байдужість до подальшої долі свого сина. Таким чином, позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. З приводу вимог про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У зв`язку з тим, що позивачка не є законним представником дитини, то відповідно до зазначених вище вимог не може заявляти вимогу про стягнення аліментів з відповідачки на свою користь. Таким чином, позовні вимоги про стягнення аліментів задоволенню не підлягають При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на викладе, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідачки, які слід перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. При вирішенні розміру аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідачка є особою працездатного віку, дані про поганий стан здоров`я матеріали справи не містять, відомості про працевлаштування відповідачки відсутні. Таким чином, з врахуванням викладеного вище та з метою забезпечення прав дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки аліментів в розмірі частини всіх видів доходів, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. за вимогою про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: partial