Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

13.02.2023 позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з вищевказаним позовом, який умотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2000 року, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2015 року між ними розірвано. Вказує, що в період шлюбу, [INFO] у них народилася дочка [PERSON] , яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. В зв`язку з тим, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надавав, з нього рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 березня 2015 року в примусовому порядку стягувались аліменти на її утримання до досягнення дочкою 18 років, проте [INFO] дочка [PERSON] досягла повноліття. Позивач зазначає, що з 01 вересня 2022 року дочка навчається у Комунальному закладі вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж» на І курсі денної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, стипендію не отримує та у зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Також зазначає, що її доходів недостатньо для того, щоб надавати дочці допомогу, яка забезпечила б достатній рівень її проживання, розвитку, навчання та забезпечення її самим необхідним, при цьому відповідач працездатний, отримує стабільні доходи, фізично здоровий, інших утриманців не має, а стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє виконувати обов`язок по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду на період навчання, але не довше як до досягнення дочкою 23 років, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по оплаті правничої допомоги в сумі 2\~000 грн. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 27.02.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 17.04.2023 у судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Байдак В.Г. не з`явилися; попередньо, через канцелярію суду позивач подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з`явився; попередньо через канцелярію суду надав заяву, з якої судом убачається, що він позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розгляд справи проводити у його відсутності. З урахуванням вимог ч.1 ст. 206 ЦПК України, судом установлено, що по справі відсутні підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону та надані учасниками справи докази свідчать про те, що визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тому, суд з урахуванням поданих сторонами письмових заяв, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та задовольнити позов, виходячи з такого. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд, визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.01.2015 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16.09.2000 в Гальчинецькій сільській раді Теофіпольського району Хмельницької області, актовий запис №8 (а.с.10). В період шлюбу в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.02.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №513, в якому батьком зазначений відповідач [PERSON] , а матір`ю [PERSON] , тобто донька сторін на час звернення до суду з даним позовом набула повноліття (а.с.11), що також підтверджується копією паспорта [PERSON] № [NUMBER] від 11.05.2019 (а.с.8). Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13.03.2015 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини і до досягнення нею повноліття, починаючи з 12.02.2015 (а.с.20). Згідно копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у будинку/приміщенні №129/01.15/23 від 10.02.2023, виданої [PERSON] , убачається, що до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] входять: [PERSON] , [INFO] та її донька [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Відповідно до довідки з місця навчання, виданої в.о. директора коледжу КЗ вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж» №10/23-03-28-03 від 23.01.2023, судом установлено, що [PERSON] дійсно є студенткою 1-го курсу денної форми навчання КЗ вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж», яка навчається за кошти фізичних та юридичних осіб, стипендію не отримує; термін навчання з 01.09.2022 по 30.06.2026 (а.с.22). Також, з копії договору про надання платної освітньої послуги №30-11ІМ(б)к від 14.09.2022 укладеного між КЗ вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж» в особі в.о. директора коледжу [PERSON] та [PERSON] , убачається, що здобувачем вищої освіти є [PERSON] та загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 57\~500,00 грн. (а.с.12-13). За таких\~обставин,\~враховуючи матеріальне\~становище доньки\~сторін \~ [PERSON] ,\~яка навчалася\~в КЗ вищої освіти «Вінницький гуманітарно-педагогічний коледж», проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні, також суд враховує матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, фізично здоровий, офіційно працевлаштований та отримує доходи, що підтверджується довідкою №37 виданою 09.02.2023 Військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України, визнав позовні вимоги у повному обсязі, а тому суд вважає, що відповідач має змогу та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки на час навчання. Тому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 13.02.2023 і до закінчення навчання 30.06.2026, але не довше як до досягнення дочкою 23 років. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу, розмір оплати який підтверджений позивачем належним письмовим доказом. Позивач в своїй позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень, в обґрунтування заявленої суми на надання правової допомоги в розмірі 2 000 гривень позивачем надано: копію дубліката свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №620 від 05.09.2011 (а.с.15); договір про надання професійної правничої допомоги №07 від 09.02.2023 (а.с.16); квитанцію на оплату правничої допомоги №4 від 09.02.2023, відповідно до якої позивачем сплачено гонорар у розмірі 2000 грн. (а.с.17); попередній розрахунок суми судових витрат понесених позивачем в зв`язку із підготовкою даного позову (а.с.18); акт виконаних робіт по договору про надання професійної правничої допомоги №07 від 09.02.2023, складений адвокатом Байдаком В.Г. 13.02.2023 (а.с.19). Відповідно до ч.1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вивчивши матеріали справи в цій частині, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є такою, що пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1073,60 гривні. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved