Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що 17 грудня 2021 року ними було укладено договір безпроцентної позики, за яким він позичив відповідачеві 180 000,00 грн.. Даний договір підтверджено письмовою розпискою, яку власноруч підписала відповідач. [PERSON] повинна була повернути грошові кошти за першою вимогою, проте зобов`язання не виконала, позику не повернула, тому він просить стягнути з неї борг за договором позики в розмірі 180 000,00 грн., а також понесені судові витрати. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання 09 березня 2023 року заявлені вимоги [PERSON] не визнала, заперечувала, що отримувала від позивача в якості позики грошові кошти. Пояснювала, що ставила свій підпис в документах, якій надавав їй позивач, не читаючи їх. На судове засідання 09 травня 2023 року не з`явилася, належним чином повідомлена про судовий розгляд справи, причини неявки суду не повідомила. Свідок [PERSON] в судому засіданні підтвердив, що в його присутності [PERSON] 17 грудня 2021 року отримала кошти від позивача [PERSON] в сумі 180 000 грн., після чого в його присутності відповідач ставила підпис в Договорі безпроцентної позики грошей, та розписці від 17 грудня 2021 року. Вислухавши позивача, відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. За положеннями ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідно до положень ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначено моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не передбачено договором. Згідно положень ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Як встановлено у судовому засіданні, 17 грудня 2021 року між позивачем та відповідачем як фізичними особами було укладено Договір позики, оформлений письмово (а.с.5), також у простій письмовій формі - розпискою від 17 грудня 2021 р. за якими позивач як позикодавець відповідно до умов договору передав у власність відповідачу кошти в сумі 180 000 грн.. Розписка складена в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] .. Оригінал розписки [PERSON] про отримання в борг від [PERSON] грошових коштів в сумі 180 000 грн. з погодженим сторонами строком їх повернення, досліджений в судовому засіданні, долучений до матеріалів справи (а.с.25). Представлена позивачем розписка про отримання відповідачем позики містить дані щодо особи позичальника та позикодавця, розміру отриманої позики, термін повернення позики, тому є письмовим документом, що підтверджує факт укладення договору позики, його умови, посвідчує факт отримання відповідачем позики саме у позивача. Таким чином, факт укладання сторонами договору позики у простій письмовій формі та передачу грошових коштів [PERSON] суд вважає встановленим. Строк користування грошовими коштами, погоджений сторонами, а саме згідно п.5 Договору безпроцентної позики грошей (а.с.5), Розписки (а.с.25) - позика має повертатись протягом 30 днів від першої вимоги позикодавця. 05 лютого 2022 року позивач письмово звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів в сумі 180 000 грн.. Грошові кошти на момент розгляду справи судом за вказаними договорами позики відповідачем позивачу не повернуто, що підтверджується відсутністю будь-яких відміток про повернення боргу на оригіналі розписки. Посилання відповідача на те, що вона кошти від позивача не отримувала, спростовується текстом розписки, з якого вбачається, що [PERSON] отримала від [PERSON] грошові коштив розмірі 180000 грн.. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, доведеними та задовольняє їх. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений на час звернення до суду, в сумі 1800 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved