Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 1.\~Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість по заробітній платі в розмірі 16356 грн. 2. У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він працював лікарем анестезіологом у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Новий зір» м. Суми з 05.03.2019. 24.02.2022 з початком повномасштабного військового вторгнення рф до України в місті Суми розпочались бойові дії. Прибувши до місця своєї роботи, позивач побачив, що медичний центр, в якому він працював, припинив свою діяльність. У зв`язку з веденням бойових дій в самому місті Суми та частковою окупацією Сумської області позивач виїхав тимчасово до міста Тернопіль, а після переїхав до міста Черкаси, де отримав статус внутрішньо переміщеної особи. 11 травня 2022 року в групі медичного центру, що діяла в мережі «Viber», позивач отримав наказ № 7-ОС про призупинення дії трудового договору. В той же день він направив заяву на звільнення та відповідно до наказу від 18 травня 2022 року № 22-ОС позивача було звільнено з роботи за угодою сторін. За період з 01 березня 2022 по 11 травня 2022 року (день призупинення трудового договору) позивач не отримував заробітної плати. Отримавши довідку форми ОК - 5 він з`ясував, що за період з 01 березня до 11 травня 2022 року відповідачем не сплачувався за позивача єдиний соціальний внесок, заробітна плата за цей період йому не нараховувалась. Роботодавцем залишилось не врегульованим питання щодо роботи медичного центру в м. Суми та виплати заробітної плати працівникам за період з початку воєнних дій. У групі компанії «Viber» керівництво повідомило про закриття медичного центру в м. Суми і відновлення роботи у всіх інших містах. При цьому зобов`язувались працевлаштувати всіх лікарів до інших центрів, але цього не сталось. У день звільнення з позивачем не проведено остаточний розрахунок, питання щодо виплатили заробітної плати за період з 01 березня 2022 року по 11 травня 2022 року залишилось не вирішеним. Короткий зміст заперечень відповідача 3. Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, про що надав відзив. У обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що наразі в Україні введено воєнний час. Внаслідок введення воєнного стану в України та ведення бойових дій на території України, у тому числі на територіях, де надаються послуги відповідачем, 11 травня 2022 року відповідачем прийнято наказ № 4 про тимчасове припинення діяльності підприємства. Цього ж дня, відповідно до наказу № 7-ОС від 11 травня 2022 року на підставі статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» призупинено дію трудового договору працівника [PERSON] 18 травня 2022 року [PERSON] подав заяву про звільнення за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України з 18.05.2022. Відповідно до наказу № 22-ОС від 18 травня 2022 року відповідачем прийнято рішення про звільнення [PERSON] та здійснення остаточного розрахунку останньому, а саме компенсації за 23 (двадцять три) календарні дні щорічної основної відпустки за період із 05.03.2021 по 10.05.2022. Відповідно до Розрахункового листка за травень 2022 року при звільненні позивачу нараховано 4 316, 71 грн. та виплачено з урахуванням відрахувань - 3 476, 56 грн., оплата за 23 календарні дні щорічної основної відпустки. Згідно табелів обліку робочого часу за лютий, березень, квітень і травень 2022 року з 24 лютого 2022 року по 11 травня 2022 року відносно виходу [PERSON] на робоче місце стоїть відмітка «НЗ» (неявка за нез`ясованих причин). Дана інформація повністю підтверджується самим позивачем, який у позовній заяві зазначає, що він виїхав з м. Суми. Отже, фактично позивач не працював з 24 лютого 2022 року на підприємстві та свої посадові обов`язки не виконував. 4. До того, ж відповідач простій на підприємстві не оголошував, відповідний наказ не приймався відповідачем. Відповідач був позбавлений можливості здійснювати господарську діяльність у зв`язку з воєнним станом, а з 11 травня 2022 року тимчасово припинив діяльність на підставі наказу № 4. У зв`язку з воєнним станом позивач теж не зміг приступити до роботи, а вимушений був виїхати в інше місце, що також підтверджує той факт, що свої трудові обов`язки позивач не виконував. Відповідно до вимог Закону України «Про оплату праці» виплачують заробітну плату за фактично відпрацьований час на підставі табелю обліку робочого часу, який заповнюється за звітний місяць. Висновком Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 підтверджено, що зазначені вище обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили). Зважаючи на те, що на момент звільнення позивача і дотепер існують обставини непереборної сили, які відповідач не міг передбачити чи відвернути, що завдали збитків як підприємству в цілому, так і його працівникам, відповідач об`єктивно, з незалежних від нього причин був позбавлений можливості виконати зобов`язання, передбачені законом щодо забезпечення діяльності підприємства та функціонування робочих місць працівників. 5. У письмових поясненнях відповідач зазначив, що відповідач внаслідок введення воєнного стану в Україні та введення бойових дій на території України, та

Outcome: dismissed