Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного\~суду м.\~Запоріжжяз позовом до Акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», треті особи: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зняття арешту з майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач є співвласником квартири у [ADDRESS] із часткою 1/3 від квартири. На даний час позивач вирішив розпорядитися належним йому майном, але коли він звернувся до нотаріуса, виявилось, що все належне йому нерухоме майно обтяжене згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 14.04.2014р. в межах виконавчого провадження 42868900. Обтяжувачем зазначено Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ, індексний номер 12967538 від 12.05.2014р., внесено [PERSON] . В той же час, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2014р., яка збереглася у позивача, вона винесена на підставі виконавчого листа 0814/4239/2012 від 05.11.2013р., який виданий Ленінським районним судом м. Запоріжжя в справі за позовом до позивача ПАТ «Родовід банк». В той же час, за інформацією системи АСВП за ВП № 42868900 будь-яких записів не знайдено. Аналогічну інформацію містить й Єдиний реєстр боржників. Як вбачається з інформації у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність стягувана ПАТ «Родовід банк» перебуває в стані припинення з 27.12.2017 року. Будь-яка інформація щодо правонаступництва вимог стягувача у виконавчому проваджені позивачу не відома. Позивач вважає, що характер спірних правовідносин, що стали підставою для данного позову свідчить про невідповідності заходу втручання держави в право позивача на мирне володіння майном, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити та скасувати обтяження нерухомого майна: квартири у [ADDRESS] , які вжиті згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 14.04.2014р. в межах виконавчого провадження 42868900, обтяжував Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ, індексний номер 12967538 від 12.05.2014р., внесено [PERSON] . Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2022 року відкрито провадження у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2023 року до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ю-БЕЙС». Позивач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та скасувати арешт майна. Представник відповідача в особі ліквідатора Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав до суду відзив на позов в якому зазначив, що АТ «РОДОВІД БАНК» є неналежним відповідачем у справі, оскільки право вимоги за кредитним договором №34.2/СК-009.07.2 від 17.12.2007 року, укладеним між АТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] , відступлено на користь нового кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ю-БЕЙС», а також просив суд в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Представник третьої особи Дніпровського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~м.\~Запоріжжі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Дніпро)\~до суду\~подав відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~вказав,\~що законодавство України містить виключний перелік підстав для зняття арешту з майна та жодних з підстав не може бути застосовано у даному випадку, оскільки кошти на рахунок відділу не надходили, виконавчий збір і витрати не сплачено, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«Ю-БЕЙС» подав до суду пояснення, в яких зазначив, що у зв`язку з відсутністю доказів виконання рішення суду від 15.10.2013 року, відсутності доказів щодо закриття виконавчого провадження, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів цивільної справи вбачається, що на примусовому виконанні у Дніпровського ВДВС міста Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №42868900 з примусового виконання виконавчого листа від 05.11.2013 №08114/4239/2012, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» грошової суми у розмірі 845\~463,56 грн. 19.03.2015 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС. Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням боржником вимог виконавчого документа, на майно боржника постановою державного виконавця від 14.04.2014 року було накладено арешт. 12 травня 2014 року до Державного реєстру речових права на нерухоме майно було внесено запис про обтяження № 5615715 про арешт нерухомого майна. 19.03.2015 року виконавче провадження №42868900 було завершено згідно п.10 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» направлено ВД за належністю до Заводського відділу ДВС. Як зазначає позивач, за інформацією системи АСВП за ВП № 42868900 будь-яких записів не знайдено. Наявність вказаного обтяження не дає можливості позивачу реалізувати правомочності власника, зокрема права на розпорядження належною йому частиною квартири. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Предметом позову, який на даний час перебуває в провадженні суду, є зняття арешту з нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, що на праві власності належить позивачу. Як роз`яснено в п. 2 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справи від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд констатує, що позивачем не виконано вимогу закону щодо необхідності пред`явлення вказаної позовної вимоги також до особи, в інтересах якої накладено обтяження, за даних фактичних обставин визначений позивачем відповідач\~АТ «РОДОВІД БАНК» є неналежним, оскільки право вимоги за кредитним договором №34.2/СК-009.07.2 від 17.12.2007 року, укладеним між АТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] , відступлено 16.12.2021 року на користь нового кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ю-БЕЙС», вказаний відповідач до предмета спору не має жодного відношення. Як встановлено ч.ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Суд надав позивачу доступ до правосуддя та не міг з підстави не визначення належних відповідачів на стадії прийняття позовної заяви до розгляду відмовити у відкритті провадження. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17.04.2018 (справа № 523/9076/16 - ц, провадження 14-61цс18 від 17.04.2018 року дійшла наступних висновків: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Суд на підставі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оскільки процесуальний закон правом визначення відповідача наділяє виключно позивача, суд позбавлений можливості з власної ініціативи здійснити заміну неналежного відповідача на належного чи залучити належного відповідача до участі у справі в якості співвідповідача. Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду із зазначеним позовом, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ю-БЕЙС» було кредитором за кредитним договором №34.2/СК-009.07.2 від 17.12.2007 року, а також Іпотекодежателем зазначеного нерухомого майна, з приводу заборони відчуження та обтяження якого виник спір. [PERSON] , як позивач не скористався своїм правом на залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Ю-БЕЙС», як належного відповідача у цій справі, а тому в задоволенні позову слід відмовити. У даному випадку, відмова в позові не позбавляє позивача права повторно пред`явити вимогу про зняття арешту у разі пред`явлення цієї матеріально - правової вимоги до належних відповідачів, стягувача/стягувачів. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати позивача на підставі ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed