Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна, який був накладений Постановою державного виконавця від 12.05.2011 року. \~ \~ \~ \~В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого вона звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса та 12.12.2022 року отримала свідоцтво про право на спадщину. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус повідомила, що на належне їй нерухоме майно накладено арешт за постановою державної виконавчої служби та рекомендувала звернутись до них для зняття арешту. 12.12.2022 року вона звернулась до виконавчої служби із заявою про отримання інформації та зняття арешту та їй було повідомлено, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження відносно неї, але матеріали провадження знищені, тому для зняття арешту їй було рекомендовано звернутись до суду. 03.02.2023 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач 12.12.2022 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 10). Відповідно до повідомлення Дніпровського ВДВС у м. Кам`янське (а.с. 13), на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження відносно позивача, в межах якого державним виконавцем Ніколайчик Ю.А. 24.05.2011 року був винесений запис про арешт майна до державного реєстру. Матеріали виконавчого провадження знищені. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.14-17), на все нерухоме майно позивача був накладений арешт на підставі постанови Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ від 12.05.2011 року. Згідно відповіді Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська (а.с. 18), при перевірці алфавітних покажчиків та книг реєстрації цивільних, кримінальних та справ про адміністративні правопорушення відносно позивача за період 2008-2011 років включно не зареєстровано. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У Постанові №5 від 03.06.2016 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», визначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України,\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 51\~Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо: 1) право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів; 2) вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; 3) наявна письмова згода заставодержателя. В інших випадках звернути стягнення на заставлене майно не можна. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, суд прийшов до висновку про задоволення позовної заяви, оскільки наявність арешту (обтяження) на все нерухоме майно позивача порушує її право власності, внаслідок чого вона позбавлена змоги у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Відповідно\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved