Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] , через представника - адвоката Єрмоленко Н.М., звернувся до Старосинявського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог посилається на те, що 19 липня 2020 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, дітей від цього шлюбу не має. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, в 2021 році почали погіршуватися відносини між ними, з`явилися часті суперечки та непорозуміння та вже з жовтня 2021 року вони проживають окремо. Позивач вказує, що вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, шлюбні відносини між ними припинені. Вважає, що за таких обставин подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а оскільки вони не досягли згоди щодо розірвання шлюбу в органах РАЦС, тому просить суд його розірвати в судовому порядку. Ухвалою суду від 31 березня 2023 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте представником позивача [PERSON] подано клопотання, відповідно до якого просить справу слухати у її відсутність та у відсутності позивача, позов підтримує повністю, та просить задовольнити, проти розгляду в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву, відповідно до змісту якої просить справу слухати у її відсутність, визнає позов та не заперечує проти розірвання шлюбу, одночасно надала оригінал свідоцтва про шлюб. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 2020 року громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 липня 2020 року Старосинявським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), актовий запис № 16. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . Від даного шлюбу у сторін спільних дітей не має. Відповідно до вимог ч.1 ст. 56 Закону України «Про міжнародне приватне право», форма та порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства визначається правом України. Ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно п. 1 ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання позивача- громадянин Алжирської Народної Демократичної Республіки [PERSON] та відповідача громадянки України [PERSON] зареєстроване в Україні за адресою: [ADDRESS] . Отже, правові наслідки шлюбу сторін та припинення шлюбу повинні визначатися правом України. Ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимогист.110СК України (ч.3 ст.105 СК України). За нормами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що дійсно між подружжям погіршилися відносини, вони не пов`язані спільним побутом та веденням спільного господарства, спільним вирішенням питань життя сім`ї, між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги один до одного, примирення і подальше спільне життя подружжя між подружжям є неможливим, оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу. Таким чином, шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що має істотне значення. Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, а також визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19 липня 2020 року.

Outcome: approved