Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачів. У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Дачненської сільської ради Одеської області, [PERSON] , в якій просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В подальшому, [INFO] [PERSON] уточнив свої позовні вимоги. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла [PERSON] . При житті [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,00га, для ведення особистого сільського господарства, що розташована на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер 5123981400:01:002:14611. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне її майно, в тому числі і на вказану земельну ділянку. За життя,\~ [PERSON] \~22.05.2008\~року,\~склала \~заповіт, посвідчений\~секретарем виконавчого\~комітету Єгорівської\~сільської ради\~Роздільнянського району\~Одеської області\~ [PERSON] \~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №22,\~яким земельну ділянку площею 1,00га по Державному акту серії ЯД №930284, виданого Роздільнянською райдержадміністрацією від 26.02.2008 року, заповіла [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом є її донька [PERSON] , [INFO] . Про смерть\~ \~та існування\~заповіту на\~його користь\~він \~дізнався \~лише \~наприкінці \~січні 2023\~року. Коли він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] то йому було відмовлено, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини. Зазначив, що він по поважній причині не мав можливості своєчасно звернутися з такою заявою, оскільки він не є родичем спадкодавця, не проживав з останньою, про існування заповіту дізнався лише наприкінці січня 2023 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. На теперішній час він не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно, після смерті [PERSON] в позасудовому порядку, тому просив суд, встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті - [PERSON] , яка померла [INFO] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач [PERSON] та його представник-адвокат Теренчук Є.М., який діяв на підставі ордера серії ВН № 1229865, в судове засідання не з`явились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити та справу розглядати за їх відсутності. ( а.с.92). Представник відповідача Дачненська сільська рада Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому не заперечував проти задоволення заявлених вимог, та просив справу розглядати без участі їх представника ( а.с.89-90). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі, та просила справу розглядати за її відсутності. ( а.с. 87) ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.03.2023 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в загальному порядку. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.\~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Беручи до уваги, що представник відповідача та відповідач, визнали позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України \~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Роздільнянським відділом державної реєстрації цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 07.02.2023 року, на підставі актового запису № 8052, [PERSON] померла [INFO] . (а.с.12) При житті [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,00га, для ведення особистого сільського господарства, що розташована на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, кадастровий номер 5123981400:01:002:14611, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 930284 Роздільнянською райдержадміністрацією від 26.02.2008 року. ( а.с.15-16). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на вказану земельну ділянку. За життя,\~ [PERSON] \~22.05.2008\~року,\~склала \~заповіт, посвідчений\~секретарем виконавчого\~комітету Єгорівської\~сільської ради\~Роздільнянського району\~Одеської області\~ Ракул\~Л.О.\~та зареєстрований\~в реєстрі\~за №22,\~яким земельну ділянку площею 1,00га по Державному акту серії ЯД №930284, виданого Роздільнянською райдержадміністрацією від 26.02.2008 року, заповіла [PERSON] ( а.с.13) Після смерті [PERSON] за заявою її доньки [PERSON] відкрито спадкову справу за №24/2023 ( 89р/2019) від 13.11.2019року.( а.с.66-87) 02.02.2023 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] . Як вбачається з листа державного нотаріуса С.О.Трофімової Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області від 02.02.2023року, позивач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , але йому \~було відмовлено\~в зв`язку\~з пропущеним\~строком,\~встановленим для\~викриття спадщини.та рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. ( а.с. 9). Позивач [PERSON] працював у ТОВ «Дімедіум», менеджером по закупівлі, та у період з 2016 року по 2020 рік, постійно знаходився у відрядженні за межам Одеської області у Львівської, Черкаській та Івано-Франківській областях., що підтверджується довідкою № 7 виданої директором ТОВ «Дімедіум», від 06.02.2023 року.( а.с.24) [PERSON] \~ зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , і доглядав за своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , людиною похилого віку, яка мала проблеми із здоров`ям, потребувала стороннього догляду за віком, до дня її смерті, що підтверджується довідкою № 559, виданої виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області від 01.03.2023 року. (а.с.23) З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, заключення [PERSON] [INFO] , [PERSON] перенесла інсульт, та мала низку важких хвороб, самостійно пересуватися не могла, за нею доглядав син. ( а.с.28-30) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Дачненською сільською радою Одеського району Одеської області 10.03.2022 року на підставі актового запису № 60.(а.с.14) Крім того, [PERSON] з 24.02.2022 року по теперішній час перебуває на військовій службі, що підтверджується Витягом із наказу №39 від 24.02.2022 року та довідкою військової частини ( а.с. 19-20) Згідно письмових пояснень [PERSON] , [INFO] , встановлено, що вона наприкінці січня 2023 року, вияснила і повідомила [PERSON] , що [PERSON] померла ще 28.07.2019 року і вона на його ім`я склала заповіт. ( а.с.60) V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст.\~15\~ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України "Про нотаріат" нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Таким чином, суд прийшов до висновку, шо державний нотаріус Трофімова С.О. Великомихайлівської державної нотаріальної контори мала змогу за допомогою Єдиного демографічного реєстру встановити місце проживання спадкоємця за заповітом (позивача), але не зробила цього, та не здійснила виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про відкриття спадщини після смерті [PERSON] про це у пресі, що не є належним виконанням вимог статті 63 Закону України "Про нотаріат". З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України судове\~\~рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини \~\~та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями\~ст.17\~Закону\~України\~«Про виконання\~рішень\~та\~застосування практики\~Європейського\~суду\~з прав\~людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно положень книги 6\~ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18, викладено висновок, що необізнаність спадкоємця\~про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд у цій справі\~виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Аналогічна позиція\~сформульована \~у постановах\~Верховного Суду\~України від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18 (провадження № 61-14962св19) та від 22.12.2021 року у справі 703/4918/19 (провадження № 61-13783 св21). У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття\~\~спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Верховний Суд у постанові від 17 лютого 2022 року у справі № 953/15603/20 зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Позивач, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, через те, що він не є родичом спадкодавця, жив окремо від спадкодавця і не знав, що вона на його ім`я залишила заповіт, про існування заповіту дізнався вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 263 ЦПК України \~ є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. Таким чином, оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, позов підлягає задоволенню і визначенню позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини протягом 3 (трьох) місяців з дня набрання рішенням законної сили. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908грн. судового збору, проте ним не ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved