Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна. Позивач просив суд зобов`язати Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна [PERSON] (місцезнаходження: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), який накладено в межах виконавчого провадження № [NUMBER]. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 06.09.2021 справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач не подав відзив на позовну заяву. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. Судом установлено, що 22.01.2021 позивач звернувся з листом до Подільського районного відділ) державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням надати інформацію стосовно виконавчого провадження, в якому накладено арешт на майно та зняти арешт з майна. Проте Подільським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 10.03.2021 позивачу було відмовлено в знятті арешту з майна та повідомлено наступне. Згідно даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з примусовою виконання постанови 369/8901/16-й, виданої 05.10.2016 Києво Святошинським районним судом Київської області про стягнення [PERSON] на користь держави судового збору в розмірі 275,60 гри. 21.08.2017 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття ВП № [NUMBER]. 22.08.2017 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», далі - Закон (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого манна виявилися безрезультатними). Як вказано у листі, надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню № [NUMBER] або надати реквізити для сплати штрафу не вбачається можливим у зв`язку із знищенням виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання. Відомості щодо сплати боргу у по виконавчому документу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні. Згідно з Інформації з Єдиного реєстру боржників від 23.04.2021, позивач є боржником у ВП № [NUMBER], категорія стягнення стягнення коштів на користь держави, орган ДВС - Подільський районний відділ ДВС у місті Києві. Таким, чином в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня інформація щодо повного, фактичного виконання виконавчого документа за яким здійснювалося виконавче провадження № [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1, 2 п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 постанови, зокрема, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом ЦПК. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, а відповідачем у вказаному спорі має бути боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізовано. Судом установлено, що [PERSON] був стороною виконавчого провадження, а саме - боржником, в межах якого було накладено арешт на майно, а тому згідно норм чинного законодавства має право оскаржити дії державного виконавця у порядку, визначеному ЦПК України. Ураховуючи те, що в силу норм ст. 59 Закону до суду з позовом про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник / володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові, як установлено судом [PERSON] не зазначив власником якого майна він є, на яке накладено арешт, та одночасно - вимоги до стягувача не заявляв, а тому правових підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed