Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивачі звернулися до суду з указаним позовом, в якому просять суд: - визнати за [PERSON] у порядку набувальної давності право власності на 1/8 ідеальну частку житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,1732 га, кадастровий номер 1820882402:01:004:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] у порядку набувальної давності право власності на 1/8 ідеальну частку житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами та 1/8 ідеальну частку земельної ділянки, площею 0,1732 га, кадастровий номер 1820882402:01:004:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовують тим, що позивачам належить 3/4 ідеальні частки у праві власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та 3/4 ідеальні частки у праві власності на земельну ділянку, площею 0,1732 га, кадастровий номер 1820882402:01:004:0013, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Право власності на вказані об`єкти нерухомості позивачі набули у порядку спадкування за законом після смерті їхнього батька [PERSON] , який помер [INFO] , та зареєстровано у встановленому законом порядку. В свою чергу, [PERSON] набув у власність вказані 3/4 частки у праві власності на нерухомість у порядку спадкування за заповітом після смерті свого батька (дідуся позивачів) [PERSON] , який будував житловий будинок з господарськими спорудами власними силами на виділеній йому у користування земельній ділянці. Втім, 1/4 частки у праві власності на вказане майно на даний час досі зареєстрована за [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняли син [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та дружина [PERSON] у порядку ч.1 ст. 1241 ЦК України. Спадкоємці майна [PERSON] свої спадкові права не оформили. 12.09.2008 [PERSON] виїхала на постійне місце проживання до своєї доньки у Росію, де [INFO] померла. Після її смерті спадщину прийняла [PERSON] , проте спадкові права не оформила. Таким чином, до відповідача перейшла 1/4 ідеальна частка у праві власності на вказаний житловий будинок. Частки співвласників вказаної нерухомості не виділені в натурі, порядок користування не встановлено. Зважаючи, що з 11.11.2007 [PERSON] користувався цілим житловим будинком та присадибною земельною ділянкою, у такому ж порядку позивачі здійснюють користування майном після смерті батька, здійснюють поточний ремонт, сплачують комунальні послуги, земельний податок. Позивачі відкрито володіють присадибною земельною ділянкою, яку утримують у належному стані. Відповідач не висловлювала будь-яких претензій \~ \~ \~ \~відносно вказаної земельної ділянки. Позивачі зазначають, що єдиним способом захисту їх інтересів є звернення до суду із цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 12.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 25.01.2023 клопотання представника позивачів про витребування доказів та виклик свідків задоволено. Проведення підготовчого засідання відкладено. 10.02.2023 до суду надійшла, належним чином завірена, копія матеріалів спадкової справи №228/2016, що заведена до майна померлої [PERSON] . Ухвалою суду від 23.02.2023 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. 20.03.2023 на адресу суду надійшли письмові пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат Кравець М.А. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачів, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила до суду відзив на позовну заяву, у судові засідання не з`являлася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників провадження, які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, законодавство, яке підлягає застосуванню, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] , записаний батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] , записаний батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на [PERSON] , після реєстрації шлюбу 04.08.2007, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 02.02.2022 та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] набули у власність по 1/2 частки після смерті батька [PERSON] , який успадкував за заповітом від [PERSON] 3/4 частки житлового будинку за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки, кадастровий номер: 1820882402:01:004:0013. Також, судом встановлено, що [INFO] у м. Санкт-Петербург, росія, померла [PERSON] (прийняла спадщину частини житлового будинку [ADDRESS] ), що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . [PERSON] , 04.04.2002 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , №228/2016 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини в частці на майно, що складається з частини житлового будинку [ADDRESS] звернулись позивачі. Окрім того, в матеріалах спадкової справи міститься копія спадкової справи №16/201, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] , яка надійшла на запит державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори А.А.Денисенко. З наведеної спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась її донька [PERSON] , яка фактично спадщину прийняла. Постановами Бердичівської державної нотаріальної контори від 25.05.2016 за №№ 1181/02-31, 1182/02-31, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в 1/2 частці на майно [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини. Зокрема, державний нотаріус у постановах зазначає, що згідно отриманої копії спадкової справи №16/2011 після [PERSON] , померлої [INFO] , останнім місцем реєстрації померлої було: [ADDRESS] , російська федерація. Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину є дочка померлої [PERSON] . До суду\~надано письмові\~пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , матір позивачів, повідомила, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] побудував її свекор [PERSON] . З 1984 по 1998, у цьому будинку проживала її сім`я. [INFO] [PERSON] помер. На день смерті з ним проживав його син [PERSON] та була зареєстрована дружина померлого [PERSON] (на час смерті [PERSON] свекруха [PERSON] фактично проживала у своєї доньки [PERSON] на території російської федерації, до якої виїхала ще у 2006 році). За життя дідуся та батька позивачі часто їх відвідували, допомагали по господарству. Після смерті батька позивачі постійно користувалися цілим спірним будинком, цілою присадибною земельною ділянкою, тримають їх у належному стані (косметичні ремонти, фарбування огорожі, її ремонти, боротьба з бур`янами, догляд за садком, клумбою) сплачують комунальні послуги, податки. З 2007 року ніхто не пред`являв жодних претензій до [PERSON] та в подальшому до позивачів щодо цього будинку та присадибної земельної ділянки. Відповідач за життя її матері, ані після її смерті до будинку не приїжджає, майном не цікавиться взагалі. Свідок [PERSON] пояснила, що позивачі по справі її подруги, вона з народження проживає у [ADDRESS] . [PERSON] знає сім`ю [PERSON] та [PERSON] , їхня тітка [PERSON] давно виїхала у росію, у с. Семенівка її не бучила з 2006 роки, коли вона приїхала за [PERSON] . Дідусь [PERSON] та [PERSON] , після від`їзду дружини майже за рік помер. [PERSON] та [PERSON] весь час допомагали батьку [PERSON] по господарству. Після смерті батька [PERSON] та [PERSON] постійно хазяйнують у батьківській хаті та біля неї: проводять косметичні ремонти, прибирають, обкошують траву та бур`яни, обробляють, розчищають дерева у садку, вирощують городину. До позивачів ніхто не пред`являв жодних претензій щодо їхнього будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] - її похресниця. Сім`ю [PERSON] знає давно, на початку 2000-х до [PERSON] з росії приїхала тітка [PERSON] , вона забрала до себе в Санкт-Петербург свою маму (бабусю дівчат) [PERSON] , щоб доглядати її. Через невеликий проміжок часу після від`їзду [PERSON] та [PERSON] помер дідусь [PERSON] та [PERSON] . Після його смерті [PERSON] та [PERSON] самостійно несуть увесь тягар догляду за приватним будинком. Також вказала, що їй відомо, що [PERSON] направляла лист [PERSON] з проханням врегулювати в позасудовому порядку питання неоформленої 1/4 частки. Проте, це звернення залишене без відповіді. [PERSON] до будинку не навідується з 2006-2007. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Матеріалами справи підтверджується, що позивачі були обізнані про власника частки спірного домоволодіння та земельної ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта\~статті 344 ЦК України). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном\~не знала і не могла\~знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати по відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником вказаного майна. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. При цьому необхідно враховувати, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. Позивачі, як незаконні володільці, протягом всього часу володіння майном повинні бути впевнені, що на це майно не претендують інші особи і вони отримали це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності слід виходити з того, що задоволення таких вимог можливе лише за наявності необхідних умов, а саме: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто, об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто, є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьоїстатті 344\~Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344\~Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто, бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у\~Цивільному кодексі України\~строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18). У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц, провадження № 61-19156св18, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. З огляду на викладене, за набувальною давністю може бути визнано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Як було встановлено судом, співвласником спірного майна є [PERSON] , яка прийняла спадщину і є донькою померлої [PERSON] , тобто це майно має власника, яка не відмовились від права власності. Позивачі, які знали особу власника частки у майні, знали, що вони заволодіють чужою річчю, тому їх володіння не призводить до набуття права власності незалежно від тривалості такого володіння. Володіння майном вважатиметься добросовісним лише в тому випадку, якщо в момент набуття річчю її набувач не знав та не міг знати, що він володіє чужою річчю. Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки за набувальною давністю не може визнаватися право власності на майно, власник якого відомий і не відмовлявся від своїх прав на це майно. Сам по собі факт користування позивачами даним майном не є підставою для виникнення у них права власності за набувальною давністю. Таким чином, позивачами не доведено усіх обставин, передбачених ст.344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Давність володіння могла вважатись добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав на набуття права власності. Позивачі не є добросовісними набувачами частки спірного житлового будинку, а відкритість і безперервність користування майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами ст.344 ЦК України. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за позивачами права власності на 1/8 вказаного житловий будинку та 1/8 частки земельної ділянки за набувальною давністю у порядку ст. 344 Цивільного кодексу України, а тому відмовляє у задоволенні позову. ІV. Розподіл судових витрат На підставі ст.141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивачів.

Outcome: dismissed