Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивачка звернулась до Київського районного суду м. Полтави, 23.12.2022 року, з відповідним позовом. Ухвалою від 26.12.2022 року Київського районного суду м. Полтави справу було направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Ухвалою від 28.03.2023 року було відкрито провадження. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову посилалась на те, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем, але спільно не проживають, нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу до суду. [INFO] у них народилась спільна дитина, донька [PERSON] , яка проживає із нею. Останні кілька місяців вона змушена самотужки долати перешкоди та нести тягар відповідальності за виховання, забезпечення, утримання та догляду за дитиною. Спроби домовитись про надання відповідачем гідних коштів на утримання дитини не принесли бажаного результату, відповідач уникає добровільно надавати кошти на потреби дитини. Враховуючи, що відповідач є здоров`ю, працездатною людиною, в змозі і повинен нести частку відповідальності за матеріальне забезпечення їх спільної дитини, враховуючи відсутність добровільної згоди виконувати свої обов`язки, виникла потреба у зверненні до суду. Відповідачем подано до суду відзив, в якому зазначено, що позивачкою викривлено обставини справи. Після повномасштабного вторгнення вони спільно сім`єю виїхали на захід України, він орендував квартиру, де вони проживали із дружиною, донькою та його мамою до 19.03.2022 року, після цього, мати повідомила, що поїде до родичів в Чехію, разом із нею поїхала дружина та їх донька, він надав їм свій автомобіль. До початку серпня 2022 року дружина та донька проживали на повному забезпечені у тітки в Чехії, він пересилав дружині кошти на картку, в кінці липня мати вирішила приїхати до Харкова, він просив приїхати і дружину з донькою, але вона відмовилась, посилаючись на небезпеку. Через деякий час, без будь-яких пояснень, дружина забрала дитину та на його автомобілі переїхала до іншого місця проживання, недалеко в Чехії. Навпаки, перестала відповідати на телефонні дзвінки його та його родичів, не пояснила причину переїзду, не спробувала вирішувати питання утримання та виховання доньки. Також, зазначав, що він не заперечує проти стягнення аліментів, але просив врахувати, що він як батько дитини має право на спілкування з донькою та участі в її вихованні, утриманні, що передбачає певний рівень витрат. Його мати, [PERSON] , є пенсіонером, інвалідом 2 групи та потребує постійного лікування, що вимагає матеріальної підтримки з його сторони. Просив врахувати ці обставини при розгляд справи та визначити розмір аліментів до стягнення 1/6 частці від усіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачкою подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що викладені відповідачем у відзиву обставини не мають значення для вирішення справи про стягнення аліментів. Спору про місце проживання дитини між ними не було, у разі його наявності відповідач має право скористатись можливістю звернення до суду із відповідним позовом. Також, посилалась на те, що вимоги позову стосуються розміру аліментів, який є необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини, при цьому, відповідач має намір позбавити дитину необхідної мінімальної матеріальної допомоги, зменшивши її майже вдвічі, нібито, на користь своєї матері. Вважала, що відповідачем не надано доказів про те, що він проживає із матір`ю, витрачає на лікування відповідний розмір особистих коштів, має довідку про реєстрацію у відповідній соціальній службі по догляду за інвалідом. Посилалась на те, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, в змозі надавати матеріальне забезпечення, за останньою інформацією працює у сфері ІТ адміністрування та має щомісячні заробітки еквіваленту 1000 доларів США, має заощадження, тому доводи про обмеження мінімальних потреб дитини просила сприймати критично. Відповідачем подано доповнення до відзиву на позовну заяву, в якому зазначено, що на думку відповідача, стягнення аліментів у даній справі - захід, спланований його дружиною, яка раптово, без будь-яких підстав з його боку та найменших пояснень 01.08.2022 після чотирьох місяців проживання залишила житло, надане його рідними їй та їх дочці і стала уникати контактів з ним та його рідними. Така поведінка виключила можливість спілкування, в тому числі і домовленості про розподіл витрат, необхідних для забезпечення життя та розвитку їх доньки. На той час, його рідні вже допомогли його дружині оформити візу, щомісячну допомогу на неї та дочку в Чехії, влаштували її на роботу, їх доньку влаштували в садочок та оплатили 4 місячну вартість перебування дитини в ньому. Також, його родичі надали житло зі всіма зручностями, постійно закупали продукти, готували їсти, возили дочку в дитсадок, займались нею. Дотепер у користуванні дружини залишається його авто, на якому вони поїхали до Чехії. За чотири роки з моменту одруження дружина не працювала, всі витрати на потреби сім`ї забезпечувались ним. Вважав, що дружина скористалась всіма добровільно наданими ним та його родичами благами, переслідуючи свої власні цілі, всупереч інтересам дочки, без будь-яких пояснень з 01.08.2023 року припинила спілкуватись з ним та його рідними та три місяці тому ініціювала стягнення з нього аліментів та подала позов про розірвання шлюбу. Вважав, що відповідно до вимог ч.1 ст. 142 СК України вони з позивачкою мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивачка, є здоровою, працездатною людиною і працевлаштована. Звертав увагу на те, що його мати важко захворіла, їй встановлена група інвалідності, вона потребує постійного лікування, яке не в змозі оплатити власним коштом, вона є непрацездатним пенсіонером, інших осіб, що можуть надати їй допомогу, немає, батько помер ще в 2016 році, та він є єдиною дитиною. Об`єктів нерухомості він з дружиною не має, один з куплених автомобілів він віддав позивачці, виключними правами на результати інтелектуальної діяльності, корпоративними правами він не володіє. Тому, на його думку, враховуючи розмір його доходу, який є стабільним, високим, аліменти в розмірі 1/6 від доходу, в повній мірі забезпечать утримання саме дитини та цей розмір в грошовому еквіваленті в дванадцять разів перевищує встановлений законом мінімальний розмір аліментів на 1 дитину. Проти забезпечення нормального життя своєї доньки він не заперечує та це питання передано на розгляд суду виключно з підстав, створених його дружиною. Позивачкою подано до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач доводи поданого відзиву, доповнень до відзиву підтримав. Не заперечував проти проживання дитини з позивачкою за кордоном, задля безпеки дитини. Але просив врахувати наявність у нього непрацездатної матері, що потребує допомоги та матеріального забезпечення з його боку, вважав, що обидва батьки повинні матеріально забезпечувати дитину на рівних умовах, вважав, що позивачка не має можливості надати дитині відповідне матеріальне забезпечення зі свого боку. Також, вважав, що кошти будуть витрачатись не лише на дитину, а й на утримання позивачки та її матері, а тому просив стягнути з нього аліменти в частці 1/6, яка в повній мірі забезпечить утримання саме їх доньки. Повідомляв, що шлюб між ними вже розірвано рішенням суду, але дату рішення він не пам`ятає. Суд, вислухавши доводи відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони у справі перебувають у шлюбі, що зареєстрований 30 червня 2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №430. Копія свідоцтва про шлюб долучена до справи. Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, дитина має реєстрацію за адресою [ADDRESS] , фактично проживає із матір`ю за межами України. Позивачка у справі, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , народилась в м. Харків, зареєстрована по [ADDRESS] . Відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , народився в м. Харків, зареєстрований по [ADDRESS] , працює в ДП «ТОА Україна» Представництво «ОРАКЛ ІСТ СЕНТРАЛ ЮРОП СЕРВІСИС Б.В.», отримує дохід, що підтверджується витягом з Реєстру ПФУ. [PERSON] є матір`ю відповідача у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження, зареєстрована за адресою [ADDRESS] , є інвалідом 2 групи з 04.04.2023 року безстроково, що підтверджується копією довідки МСЕК. З наданої копії довідки вбачається, що [PERSON] , рекомендовано Д спостереження, продовження спеціального лікування, протипоказана важка фізична праця, інсоляції. Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] , батько відповідача, помер [INFO] . Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , яка проживає із матір`ю, позивачкою у справі, сторонами дана обставина не оспорюється. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В даному випадку із позовом про стягнення аліментів звернулась позивачка, саме з нею проживає донька, а тому вона має право обирати спосіб стягнення аліментів. Позивачка визначила необхідність стягнення аліментів саме в частці доходів відповідача, шляхом подання позовної заяви. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України визначено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При цьому, цей розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Доводи відповідача щодо потреби його матері в постійному лікуванні, що вимагає матеріальної підтримки з його сторони, в даному випадку не можуть бути підставою для врахування при визначенні розміру аліментів. Так, дійсно, мати відповідача має інвалідність, потребу в продовженні спеціального лікування, але при цьому, даних про розмір її доходів, розмір витрат на оплату спеціального лікування, про розмір участі відповідача в її утриманні, потребу в такому утриманні, відповідно до вимог ст.202 СК України, доведено не було. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач працює, має дохід. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але при цьому законодавець не визначає максимальний розмір аліментів. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню та з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу. При цьому, відповідно до вимог ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Окрім того, щодо доводів відповідача про витрачання коштів отриманих у якості аліментів від відповідача позивачкою на себе та свою матір, суд звертає увагу, що відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці, згідно Порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року №1713. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до вимог ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява подана до суду 23.12.2022 року. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок, оскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від його сплати.

Outcome: approved