Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якій позивач просить: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму штрафних санкцій за невиконання умов договору підряду №1 від 01 березня 2021 року в розмірі 1 162 890,00 грн., судовий та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що між нею та [PERSON] було погоджено та укладено в простій письмовій формі договір підряду №1 від 01 березня 2021 року, відповідно до умов якого останній зобов`язався виконати роботи з виробництва виробів з дерева, але не виключно, їх монтаж за адресою замовника, перелік яких визначений у додатках до договору, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити роботу; загальна вартість робіт складала 1 738 864,15 грн. без ПДВ, строк виконання робіт до 10 грудня 2021 року. На виконання умов договору було складено акт прийому - передачі від 04 жовтня 2021 року, відповідно до якого сторонами договору погоджено, що підрядник отримував від замовника готівкою грошові кошти на загальну суму 1 138 500,00 грн. 10 грудня 2021 року між сторонами, як вказано у позові, підписано проміжковий акт виконаних робіт, відповідно до якого сторони зафіксували, що станом на 10 грудня 2021 року підрядник мав виконати роботи за договором в повному обсязі, проте, виконав їх частково. Також, сторони засвідчили, що прострочення виконання робіт є підставою для нарахування штрафних санкцій за пунктом 7.3. договору та відповідач власноручно написав й підтвердив, що підтвердив обсяг невиконаних робіт становить 430 700,00 грн. від основної суми, тобто, від 1 138 500,00 грн. Позивач вказує, що роботи за договором залишаються невиконаними, у зв`язку з чим на виконання вимог пункту 7.3. договору, на переконання позивача, відповідач має сплатити додатково штраф у розмірі 3% від суми договору, що не виконана, за кожен день порушення строків виконання робіт, яка за період з 11 грудня 2021 року по 10 березня 2022 року становить 1 162 890,00 грн., що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 вересня 2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року витребувано додаткові докази. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року вжито заходи забезпечення позову, а саме, накладено арешт шляхом заборони відчуження на автомобіль, який зареєстрований за [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05 січня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду до суті в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] у вжитті заходів забезпечення позову. В судове засідання 04 травня 2023 року представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання 04 травня 2023 року не з`явився, відповідно до довідки поштового відділення, судова повістка повернута на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, судом було здійснено виклик у судове засідання відповідача шляхом розміщення оголошення про виклик особи на офіційному сайті Судової влади України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2021 року між [PERSON] (Підрядник) та [PERSON] (замовник) укладено договір підряду №1, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати роботи з виробництва виробів з дерева, але не виключно, та їх монтаж за адресою замовника, перелік яких визначений у додатках до договору, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу (пункт 1.1. договору). Пунктом 2.1. договору загальна вартість робіт по договору складає 1 738 864,15 грн без ПДВ, що є остаточною та не підлягає перегляду. У пункті 3.2. договору визначено строк виконання робіт до 10 грудня 2021 року включно. Оплата робіт підрядника за договором проводиться замовником шляхом передачі готівки або на банківську картку по мірі виконання робіт, що фіксується в акті прийому - передачі коштів (у випадку розрахунків готівкою) (пункт 4.1. договору). Згідно пункту 7.1. договору у випадку порушення договору, винна сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Спори вирішуються шляхом переговорів або у суді за законодавством України. Пунктом 7.3. договору передбачено, що у разі порушення підрядником строків виконання робіт, строків усунення недоліків, передбачених умовами договору, підрядник зобов`язаний сплатити додатково штраф у розмірі 3% від суми договору, що не виконана, за кожен день порушення строків виконання робіт. Відповідно до наданої суду копії акта прийому - передачі коштів від 04 жовтня 2021 року до договору підряду №1 від 01 березня 2021 року [PERSON] передала, а [PERSON] отримав для виконання робіт по договору підряду №1 від 01 березня 2021 року готівкові кошти на загальну суму 1 138 500,00 грн. Крім того, відповідно до акта виконаних робіт від 10 грудня 2021 року станом на 10 грудня 2021 року підрядник частково виконав роботи, обсяг невиконаних робіт за договором складає 430 700,00 грн. від основної суми, що є підставою для нарахування штрафних санкцій за пунктом 7.3. договору. Оскільки відповідач прострочив виконання робіт на суму 430 700,00 грн., позивач вважає, що згідно з вимогами пункту 7.3. договору підряду №1 від 01 березня 2021 року за період з 11 грудня 2021 року по 10 березня 2022 року (90 днів) має право на відшкодування суми штрафу у розмірі 3% від 430 700,00 грн., що в гривневому еквіваленті становить 1 162 890,00 грн. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого. Так, частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 1 статті 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності. Як вже зазначалось вище, за умовами договору підряду №1 від 01 березня 2021 року у разі порушення підрядником строків виконання робіт, строків усунення недоліків, передбачених умовами договору, підрядник зобов`язаний сплатити додатково штраф у розмірі 3% від суми договору, що не виконана, за кожен день порушення строків виконання робіт. Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Наведене свідчить, що положення частини 3 статті 551 ЦК України з урахуванням норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №703/1181/16-ц, провадження №14-442цс18, від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц, провадження №14-64цс19, від 21 серпня 2019 року у справі №727/9352/17, провадження №14-319цс19. Так, судом встановлено, що обсяг невиконаних робіт за договором підряду №1 від 01 березня 2021 року станом на 10 грудня 2021 року у гривневому еквіваленті становить 430 700,00 грн., а розмір штрафу, який позивач просить стягнути з відповідача становить 1 162 890,00 грн., тобто, розмір штрафу значно перевищує розмір збитків, що не відповідає засадам цивільного судочинства та справедливому розгляду і вирішенню справи, у зв`язку з чим, на переконання суду, наявні правові підстави для зменшення неустойки (штрафу) до 430 700,00 грн. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частинами 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву, не скористався, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 959,70 грн. (6460,50 грн. - судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог та 496,20 грн. - за звернення до суду з заявою про забезпечення позову).

Outcome: partial