Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу в сумі 1520,00 грн, посилаючись на те, що внаслідок ДТП, яка сталася 01.12.2020 з вини водія [PERSON] , який керував траспортним засобом марки "Daewoo Nexia», державний номерний знак « [NUMBER] ». Зазначає, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - ПрАТ «СК «ВУСО») та [PERSON] (пенсіонером, пільга 50%) було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобів № 196948767, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Daewoo Nexia» державний номерний знак « [NUMBER] », vin-код [NUMBER] . У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку з вини [PERSON] (пенсіонером, пільга 50%) сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ВАЗ 2102» державний номерний знак « [NUMBER] », спричинені тілесні ушкодження та пошкоджено сам автомобіль «ВАЗ 2102» державний номерний знак « [NUMBER] ». Вказує на те, що згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, коефіцієнт фізичного зносу для складових ДТЗ зі строком експлуатації понад 12 років, автомобіля «ВАЗ 2102», державний номерний знак « [NUMBER] » приймається рівень - 0,70 згідно пункту 7.41., та згідно розрахунків, кінцева сума страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу становить 3 041,80 грн. За заявою потерпілої особи та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування на підставі страхового акту № 2105229-1, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 3 041,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21024 від 02.06.2021 року. Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок компенсації страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, та останній, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 3 041,80 грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 01.12.2020 року, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення 50% суми виплаченого страхового відшкодування, у сумі 1 520,90 грн. Враховуючи викладене, у Відповідача виникло зобов`язання перед ПрАТ «СК «ВУСО» відшкодувати завдані збитки в межах 50% сплаченого страхового відшкодуванням, а саме 1 520,90 грн. 16.12.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» як Первісним кредитором та Фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » (далі - ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір № 16/12/2021 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого новий кредитор (ФОП [PERSON] ) отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № 196948767, таким чином, до Позивача перейшло право вимоги на відшкодування збитків у порядку регресу, а тому, просить суд стягнути 1 520,90 грн. із відповідача. 07.07.2023 ухвалою Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку з повідомленням сторін, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної заяви, останній просить справу слухати у його відсутність та в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобів №196948767, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Daewoo Nexia» державний номерний знак « [NUMBER] », vin-код [NUMBER] , та відповідно до умов вказаного Договору, у разі настання страхового випадку з вини [PERSON] (пенсіонером, пільга 50%), ПрАТ «СК «ВУСО» зобов`язується сплатити на користь потерпілого страхове відшкодування. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2021 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з примирення обвинуваченого з потерпілим. Крім цього, вказаною ухвалою суду встановлено наступні обставини: 01.12.2020 приблизно о 20 годині 15 хвилин, [PERSON] , керував технічно-справним автомобілем «Daewoo Nexia», державний номерний знак « [NUMBER] », vin-код [NUMBER] , який рухався у крайній правій смузі проїзної частини вулиці І. Виговського зі сторони вулиці Північно-Сирецької в напрямку проспекту Г .Гонгадзе, в місті Києві. Рухаючись у вказаному напрямку зі швидкістю 50 км/год., [PERSON] на керованому ним транспортному засобі, наближаючись до будинку [ADDRESS] , не обрав безпечної дистанції, не врахував дорожньої обстановки, внаслідок чого здійснив зіткнення з попереду їдучим у його смузі руху автомобілем «Renault logan», державний номерний знак « [NUMBER] ». Після вказаного зіткнення, автомобіль «Daewoo Nexia» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », некеровано відкинуло ліворуч, де відбулось зіткнення із автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак « [NUMBER] ». В подальшому, автомобіль «Daewoo Nexia» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », vin-код [NUMBER] за кермом якого перебував [PERSON] , здійснив виїзд на зустрічну смугу де вчинив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2102», державний номерний знак « [NUMBER] ». В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобіля «ВАЗ 2102» державний номерний знак « [NUMBER] », згідно висновку судово-медичної експертизи №042-1886-2020 від 24.12.2020, спричинені наступні тілесні ушкодження: забійна рана тім`яної ділянки; закрита травма грудної клітки у вигляді перелому 4-го ребра справа . При цьому, в ході настання вказаного ДТП, також пошкоджено сам автомобіль «ВАЗ 2102» державний номерний знак « [NUMBER] ». Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу ДТЗ, коефіцієнт фізичного зносу для складових ДТЗ зі строком експлуатації понад 12 років, автомобіля «ВАЗ 2102», державний номерний знак « [NUMBER] » приймається рівень - 0,70 згідно пункту 7.41. «Методики». (Ср - Сост - франшиза) Розрахована за формулою ринкова вартість дослідженого ТЗ - Ср = 12 106,80 грн.; Сост = вес цена металлолома = 1 010,00 кг. 6,5 грн./кг. = 6 565,00 грн.; франшиза = 2 500,00 грн. ПГ.СВ = 3 041,80 грн. На підставі страхового акту № 2105229-1 ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 3 041,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 21024 від 02.06.2021 року. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до ст. 5 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Як вказує п. 22.1 ст. 22 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при порушення ч. 13.2 ст. 13 цього Закону, особа зобов`язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта (пенсійний поліс), ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Таким чином, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 3 041,80 грн., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 01.12.2020, ПрАТ СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення 50% суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 1 520,90 грн. 16.12.2021 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП « [PERSON] » укладено Договір № 16/12/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору (п. 6 додатку № 1), в тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування (Поліс) № 196948767. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до Позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, 31.12.2021 Відповідачеві направлено Повідомлення про відступлення права вимоги та Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак Відповідач у добровільному порядку не погасив заборгованості , у зв`язку із чим, позивач змушений звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, судом встановлено, що оскільки цивільно - правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, то він, як особа, яка визнана винуватою у настанні дорожньо - транспортної пригоди, зобов`язана відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. Враховуючи викладене, суд вважає, що твердження, викладені в позовній заяві є достовірними, а обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ФОП [PERSON] завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 1520,00 грн. Також, позивач в позовній заяві просить також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Крім того, як зазначено у позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у вищевказаній постанові, при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. При цьому, ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову. Так, судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом 25 травня 2021 року між ФОП « [PERSON] », з одного боку та Адвокатським об`єднанням «АДВОКАТУС» в особі Голови Адвоката Самойленка Петра Миколайовича, який діє на підставі Статуту адвокатського об`єднання, укладено договір № 1818 Про надання правової (правничої) допомоги. Відповідно до умов вказаного Договору, Виконавець зобов`язався надати клієнту правничу допомогу та юридичні послуги. Згідно п. 1 Додаткової угоди до вказаного Договору, сторонами визначено порядок оплати правничої допомоги Адвокату за надання правової допомоги у спорі про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] збитків в порядку регресу за договором страхування. Крім того, Додатковою угодою погоджено вартість робіт за надання правничої допомоги за Договором, яка складається з: вивчення матеріалів страхової справи, формування правової позиції; підготовки та відправки запитів до поліції та суду про отримання матеріалів про ДТП; підготовки позовної заяви для подачі позову до Подільського районного суду м. Києва; підготовки процесуальних документів у кількості необхідних для подачі позову; підготовки заяв, клопотань до Подільського районного суду м. Києва, представництва інтересів позивача у Подільському районному суді м. Києва. Кількість витрачених годин становить 6,5 год, а сумарна вартість робіт становить 8 197,80 грн. [PERSON] оплатив кошти у розмірі 8 197,80 на розрахунковий рахунок АО «АДВОКАТУС», що підтверджується платіжним дорученням №1456-А34В-ХТ9Х-8ХАС від 26.05.2022. Тобто позивачем було отримано послуги з професійно-правничої допомоги у даній справі, яка складалась із підготовки та подання зазначеної позовної заяви до суду, у зв`язку із чим, вартість таких послуг підлягає до стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, відповідно до статті 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у 992,40 грн., сплачена позивачем при поданні позову.

Outcome: approved