Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Коломийської міської ради, про позбавлення її батьківських прав щодо [PERSON] ( [INFO] ). Підставою позову вказує ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання на 17 березня 2023 року. 17 квітня 2023 року підготовче засідання у справі було закрито та залучено до участі у справі [PERSON] , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судове засідання для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Позивач, відповідач, і треті особи просили суд розглянути справу без їх участі. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Аргументи учасників справи. Позиція позивачки полягала в тому, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . Службою у справах дітей Коломийської міської ради Квітославу влаштовано в сім`ю [PERSON] , яка являється її бабусею. Підставою для цього стало те, що [PERSON] перебуває на території Польщі і не займається вихованням та утриманням своєї дочки. Батько [PERSON] перебуває на службі у Збройних Силах України і не може виконувати свої батьківські обов`язки. З січня 2019 року і по даний час відповідачка умисне ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не проявляє батьківської турботи, зовсім не цікавиться станом здоров`я [PERSON] та матеріальне не допомагає їй. У зв`язку із чим позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідачка відзиву на позов не подала. Позиція третьої особи. Орган опіки та піклування вважає, що відповідачку слід позбавити батьківських прав, тобто позов задовольнити, оскільки це буде відповідати інтересам дитини позивача і відповідача. Оцінка суду щодо фактів. [PERSON] та [PERSON] дійсно є батьками [PERSON] (а.с.8 свідоцтво про її народження). Згідно довідки про склад осіб вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Довідкою Коломийського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до характеристики на [PERSON] від 02.11.2022 року, з мамою було проведено ряд бесід, вона неодноразово відповідала, що [PERSON] її не слухає, вона не має впливу на дитину. Навчанням дитини мама не цікавиться, більший інтерес до навчання і загального розвитку [PERSON] проявляє [PERSON] (а.с. 12). Згідно з наказом № 22 від 30.08.2022 року тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] малолітню онуку [PERSON] як дитину, що залишилась без батьківського піклування до повернення дитини в біологічну сім`ю (а.с. 7). Актом обстеження умов проживання встановлено, що [PERSON] , здійснює належний догляд за онукою, умови для проживання добрі. Успішність дитини у навчальному закладі добра, дитина відвідує логопеда (а.с. 11). Висновком органу опіки та піклування «Про доцільність позбавлення батьківських прав» [PERSON] : доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] (а.с.54-55). Оцінка судом правовідносин сторін спору. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] , виник цивільно-правовий спір з приводу права дитини на отримання належного піклування про неї матір`ю, якому кореспондує обов`язок останньої забезпечувати дитині таке піклування. Оцінка суду щодо права дитини. Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з положеннями пункту шостого частини першої статті 92 Конституції України основи охорони дитинства, виховання визначаються виключно законами України. Так, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином, право дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом. В силу положень частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини першої статті 164 цього кодексу. Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення матері та/або батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Основні обов`язки, що беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину. Проте із встановлених судом обставин вбачається, що [PERSON] жодного з цих обов`язків щодо своїх дітей не виконує, оскільки всі ці обов`язки виконує баба дитини: [PERSON] , позивач. Саме вона забезпечує отримання дитиною загальної середньої освіти, дбає про здоров`я дитини та отримання нею належної медичної допомоги, створює усі умови для її проживання та фінансово забезпечує реалізацію потреб дитини. Більш того, мати дитини взагалі не цікавиться її життям, залишив її, втратив контакт із нею та не вчиняє жодних дій, спрямованих на його відновлення. Тому суд вважає, що [PERSON] , як мати, дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки жодних батьківських обов`язків не виконує, при відсутності об`єктивних причин, які б перешкоджали їй їх виконувати. Зважаючи на це, суд вважає, що право [PERSON] , на належне батьківське піклування та виховання матір`ю, дійсно порушується і порушується саме відповідачем. І тому, вважаючи встановлене достатньою підставою для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав відносно її дочки, позов слід задовольнити у повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved