Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить змінити (збільшити) розмір аліментів на утримання дитини, призначених рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.04.2012 у розмірі 400 грн щомісячно, та стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000,00 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 26.03.2012 з відповідача [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 400 грн на утримання дочки [PERSON] на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 28.04.2012. Водночас. на даний час цей розмір аліментів не забезпечує потреб дитини. На момент присудження аліментів дитина була малолітньою, рівень життя в Україні був вищим, відповідач не працював. На разі обставини змінилися, дитина досягла 17-річного віку і її потреби значно збільшилися, відповідач працевлаштований та отримує стабільну заробітну плату, інших утриманців не має. Позивачка також працює та отримує мінімальну заробітну плату, визначену законом, але окрім старшої дочки вона народила ще одну дитину: сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є інша особа [PERSON] , з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2013 по 2018 рік та, внаслідок чого змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [PERSON] зі своєї заробітної плати вона виділяє кошти і на утримання меншої дитини, а тому просить збільшити розмір аліментів на старшу дочку, які стягуються з відповідача, оскільки їх розмір є замалим, а її дохід недостатній для нормального матеріального забезпечення дочки самостійно, без належної участі батька. Ухвалою від 22.03.2023 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. 12.04.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він, заперечує проти заявленої позивачкою вимоги про стягнення з нього на утримання спільної дитини аліментів в розмірі 4000,00 грн. Посилається на те, що згоден з твердженням позивачки, що дочка потребує гарного догляду, якісного харчування, санаторно-оздоровчого відпочинку. Водночас, зазначає, що працює у ТОВ «Шен-Сервіс» та, окрім заробітної плати, інших доходів він немає. Рішення суду про стягнення аліментів він виконує та по мірі можливості та намагається допомагати дочці додатково. Також його батько та брат матеріально допомагають дочці. Окрім того, його батько являється пенсіонером за віком, у зв`язку з чим він в міру своїх можливостей допомагає йому також. Сума аліментів в розмірі 4000,00 грн, про яку просить позивачка, є для нього непосильною, оскільки за останні два місяці його заробітна плата становить 6700,00 грн щомісячно, з яких 50% утримуються на аліменти та заборгованість по ним. 17.04.2023 від позивачки надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій вона просить відхилити, викладені у відзиві заперечення на позов, оскільки відповідачем не надано доказів тих обставин, на які він посилається, обґрунтовуючи свої витрати. Аргументи відповідача, що він не може платити збільшений розмір аліментів з посиланням на наявність у нього малого доходу є неспроможними, враховуючи, що його стан здоров`я дозволяє знайти інші можливості для додаткового заробітку щоб належно виконувати свій обов`язок по утриманню дитини. 26.04.2023 від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому він просить стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 його заробітку (доходу). Вказує, що він згідно Сімейного кодексу України має обов`язок утримувати батька пенсіонера. Також відповідач зазначає, що за станом здоров`я (підвищений кров`яний тиск) він кожного дня приймає ліки та не може знайти ще додатковий заробіток, щоб збільшити свій дохід. 01.05.2023 до суду надійшли додаткові пояснення позивачки, де вона вказує на неналежність поданого відповідачем доказу про стан його здоров`я, у зв`язку з давністю медичної довідки та у відповідь подала виписку з медичної картки дочки. Вважає, що відповідач приховує свої дійсні доходи, ухиляючись від свого обов`язку забезпечити належний та гармонійний розвиток дитини, в тому числі шляхом її утримання у обсязі необхідному для її потреб. Дослідивши зміст заяв по суті спору та подані сторонами докази, оцінивши їх в логічному взаємозв`язку на предмет достовірності, належності та допустимості, судом встановлено наступне. Між сторонами існує спір щодо участі батьків в утриманні неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в частині виконання такого обов`язку батьком дитини, який проживає окремо. [INFO] у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 06.09.2011. Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 07.02.2012 у справі 1019/198/12 шлюб сторін розірвано. Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від 28.04.2012 у справі №1019/860/12 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено частково. З врахуванням недостатнього матеріального забезпечення батька дитини, який ніде не працює і не перебуває на обліку у центрі зайнятості, як такий, що шукає роботу, з огляду на визначений законом мінімальний розмір аліментів на той час (30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), суд присудив з [PERSON] на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400,00 грн, щомісячно. 09.08.2016 позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені Серії [NUMBER] , виданим 09.08.2016 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с.5). [INFO] у позивачки [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 08.09.2016. Мати дітей [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] разом з дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] ; копія довідки про реєстрацію місця проживання №880 від 03.07.2020 та №20-07-06-436 від 16.09.2016, виданих ЦНАП виконавчого комітету Переяславської міської ради (а.с.9,11,13-14). Батько дітей [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно виписки з медичної картки амбулаторного хворого, виданої КНП «Переяславський центр первинної медико-санітарної допомоги» Переяславської міської та Циблівської сільської ради [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку у лікаря ортопеда та лікаря отоларинголога з діагнозами: сколіоз грудного відділу хребта; хронічний тонзиліт. Довідка №1 від 21.02.2023, видана ФОП [PERSON] , свідчить про те, що позивачка [PERSON] працює у м. Переяславі на посаді продавця-консультанта магазину СПД [PERSON] та її доход по заробітній платі за шість місяців з 01.08.2022 по 31.01.2023 склав 40755,00 грн. Відповідно, середньомісячна заробітна плата позивачки становить 6792,50 грн. Після відрахувань податків та зборів дохід позивачки становить в середньому 5584,62 грн у місяць. З копії довідки про доходи, виданої ТОВ « ШЕН-СЕРВІС» №00000000026 від 03.04.2023 вбачається, що відповідач [PERSON] з 02.02.2022 працює в ТОВ «ШЕН-СЕРВІС» на посаді фасіліті-менеджера і загальна суму його доходу (заробітної плати) за шість місяців з 01.09.2022 по 28.02.2023 склала 41002,42 грн. Відповідно, середньомісячна заробітна плата відповідача становить 6833,74 грн. (а.с.12). Згідно зі ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло За правилами ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок закріплений у ст. 51 Конституції України та рівною мірою стосується як матері, так і батька дитини. Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (п.7, 8 ст. 7 СК України). Згідно ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифіковано постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Частиною 1\~та 2\~ст.\~27\~Конвенції про\~права дитини\~визначено,\~що держави-учасниці\~визнають право\~кожної дитини\~на рівень\~життя,\~необхідний для\~фізичного,\~розумового,\~духовного,\~морального і\~соціального розвитку\~дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачається,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Статтею 141\~Сімейного кодексу\~України також\~закріплено,\~що мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 2 ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог\~ч.2\~ст.\~182\~Сімейного\~кодексу України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Під зміною сімейного стану слід розуміти з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, якими вони за законом зобов`язані надавати утримання і які фактично знаходяться на їх утриманні. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» згідно положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною першою\~ст.\~3\~Конвенції про\~права дитини\~визначено,\~що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що середньомісячний дохід позивачки та відповідача є приблизно однаковим, на рівні мінімальної заробітної плати при різній кваліфікації та займаних посадах у різних роботодавців. Водночас відрахування із заробітної плати відповідача після обов`язкових платежів (податків та зборів), становить 50 відсотків його доходу на підставі постанови державного виконавця ВП №39678215 від 12.09.2022 про стягнення щомісячних аліментів та погашення заборгованості по аліментам. Внаслідок цього його чистий дохід після відрахувань на утримання дитини складає в середньому 2830,49 грн у місяць. Вказане підтверджується Звітом про здійснення відрахування та виплат, зробленим ТОВ «ШЕН-СЕРВІС» за період з 0101.2023 по 28.02.2023 щодо працівника [PERSON] , який є боржником по аліментам та має накопичувальну заборгованість. Той факт, що позивачка отримує «на руки» більше ніж відповідач при однаковій мінімальній заробітній платі, не означає, що вона краще матеріально забезпечена особисто, оскільки з нею проживає та перебуває на її утриманні спільна дочка, а отже частина заробітку йде на потреби дитини з огляду на недостатній розмір присуджених аліментів з батька дитини - 400 грн, при тому, що гарантований законом мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01.01.2023 становить 2833 грн. Суд бере до уваги той факт, що відповідач має вищу педагогічну освіту, що встановлено попереднім рішенням суду. Відповідно, до оприлюдненої інформації Міністерства освіти і науки України у 2020-2023 р.р. середня заробітні плата вчителя (без категорії) загального закладу середньої освіти у Київській області склала 9114,40 грн. \~ На переконання суду мінімальний розмір заробітної плати відповідача, який він декларує як єдине джерело доходу у справі про стягнення аліментів, явно не відповідає його освітньому рівню, посаді, яку він займає, та платоспроможності роботодавця-юридичної особи, у порівнянні з вказаними критеріями щодо заробітної плати позивачки. Отже, у суду є обґрунтовані сумніви, що відповідача [PERSON] влаштовує мінімальна заробітна плата за місцем роботи (м. Вишневе Київської області), яке до того ж віддалене від місця його проживання, якщо тільки він не має додаткового неофіційного заробітку. Статтею 43 Конституції України визначено право на працю як можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він погоджується. Водночас, це особистісне право людини, не обтяжене зобов`язаннями. В досліджуваній ситуації відповідач має обов`язок утримувати дитину, а тому своє право на працю він повинен реалізувати максимально аби забезпечити не лише своє існування на тому рівні, який його задовольняє, а й утримувати спільну з позивачкою дочку в міру своїх можливостей та з врахуванням якнайкращих інтересів дитини. Відповідачем на підтвердження свого стану здоров`я надана копія довідки Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва від 16.05.2020, де зазначається, що на момент огляду [PERSON] мав підвищений кров`яний тиск, у зв`язку з чим йому було призначено лікування. Суд не бере цю довідку за належний доказ стану здоров`я відповідача, який би впливав на його працездатність, оскільки діагноз гіпертонічної хвороби не встановлений, звернення за екстреною медичною допомогою вказує на раптове погіршання здоров`я, а з моменту звернення за медичною допомогою минуло майже три роки. З довідки про доходи Переяслав-Хмельницького об`єднаного управління ПФУ в Київській області вбачається, що батько відповідача [PERSON] [PERSON] отримує пенсію за віком, яка станом на лютий 2023 р. складає 2952,09 грн у місяць, що є більше ніж розмір мінімальної пенсії за віком та прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а також більше ніж той розмір, який відповідач називає своїм фактичним «чистим доходом». Вказане спростовує твердження відповідача, що він бере участь в утриманні свого батька. Крім того, сам відповідач у відзиві на позов вказує, що його батько та брат допомагають матеріально його неповнолітній дочці [PERSON] . Така суперечлива позиція відповідача є не що іншим, як намагання уникнути належного виконання свого обов`язку по утриманню неповнолітньої дочки. Крім того, відповідачем не надано доказів про те, що він та його батько проживають однією сім`єю та не мають додаткового доходу, в тому числі з підсобного господарства. На переконання суду неповнолітня [PERSON] , [INFO] в силу свого підліткового віку, потреб та статі потребує кращого матеріального забезпечення ніж надає їй відповідач 400 грн у місяць. Вочевидь, що мати дитини (позивачка у справі) задля забезпечення щонайменше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2833 грн) виділяє на потреби дочки значно більше відповідача, при тому, що її заробітна плата так само мінімальна та при цьому у неї на утриманні, безсумнівно, перебуває ще одна дитина. Суд не вважає, що наявність у боржника заборгованості по аліментам, є для нього пільгою або особливою обставиною при вирішенні питання збільшення їх розміру для забезпечення потреб дитини. На думку суду, допущення відповідачем та збереження за собою заборгованості по аліментам, розмір яких є незначним за попереднім рішенням суду, не свідчить про його низький матеріальний стан, а свідчить про не докладання відповідачем зусиль для виконання свого обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи все вищевикладене, з`ясувавши, що відповідач є працездатним на хронічні захворювання не страждає, має вищу освіту, не обтяжений подружніми та сімейними обов`язками, не має інших утриманців крім дочки [PERSON] , [INFO] , з огляду на значне підвищення вартості прожиткового рівня для населення України, порівняно з 2012 роком, коли був визначений розмір аліментів, з врахуванням того, що позивачка на відміну від відповідача, несе обов`язок по утриманні двох дітей, суд вважає, що раніше визначений розмір аліментів, які стягуються з відповідача має бути збільшений, оскільки батько дитини повинен та може сплачувати аліменти щонайменше у розмірі 2500 грн, що з врахуванням матеріального внеску матері буде необхідним для забезпечення базових потреб дівчини-підлітка. Прохання відповідача стягувати аліменти у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі, суд відхиляє, оскільки розглянув справу в межах заявлених вимог та того способу захисту, який обрала позивачка, вільно розпорядившись своїми процесуальними правами, що відповідає принципу диспозитивності та змагальності, закріпленим у ст. 12-13 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial