Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

02 березня 2023 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Торчинська селищна рада Луцького району Волинської області (далі - третя особа), про визнання права власності, Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 березня 2000 року між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,39 га., яка належала продавцю на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) від 18 лютого 1997 року серії ВЛ №019397. Позивач оплатив вартість цієї ділянки, однак основний договір не був укладений, адже продавець помер [INFO] . 14 березня 2000 року між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,39 га., яка належала продавцю на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) від 18 лютого 1997 року серії ВЛ №019277. Позивач оплатив вартість цієї ділянки, однак основний договір не був укладений, адже продавець померла [INFO] . 12 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,56 га., яка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на землю від 20 квітня 2003 року серії Р1 №100336. Позивач оплатив вартість цієї ділянки, однак основний договір не був укладений, адже продавець помер [INFO] . Позивач зазначає, що з моменту укладення вищенаведених попередніх договорів земельні ділянки перебувають у фактичному користуванні та володінні позивача. Відповідач є спадкоємцями всіх вищенаведених осіб за законом та не заперечує, що земельні ділянки належать позивачу, спадкових прав на ці ділянки вона не оформляла. Оформити право власності на ділянки інакше, як за рішенням суду позивач не в змозі, у зв`язку з цим, для захисту своїх майнових прав, просить суд визнати за ним право власності на вищенаведені земельні ділянки. В судове засідання сторони не прибули. При цьому позивач у письмовій заяві просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач відзиву на позов не подала, у судове засідання не прибула, але у письмовій заяві її представник просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає. Третя особа у письмовій заяві просить суд розглядати справу за її відсутності. Оскільки сторона відповідача повторно не прибула у судове засідання, а також не подала письмового відзиву на позов, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд справи на підставі приписів ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що 14 березня 2000 року між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,39 га., яка належала продавцю на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) від 18 лютого 1997 року серії ВЛ №019397. Позивач оплатив вартість цієї ділянки, однак основний договір не був укладений, адже продавець помер [INFO] (а.с.6-7, 15). 14 березня 2000 року між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 3,39 га., яка належала продавцю на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) від 18 лютого 1997 року серії ВЛ №019277. Позивач оплатив вартість цієї ділянки, однак основний договір не був укладений, адже продавець померла [INFO] (а.с.8-9, 13). 12 березня 2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,56 га., яка належала продавцю на підставі державного акту на право власності на землю від 20 квітня 2003 року серії Р1 №100336. Позивач оплатив вартість цієї ділянки, однак основний договір не був укладений, адже продавець помер [INFO] (а.с.10-11, 17) Відповідач є спадкоємцями всіх вищенаведених осіб за законом, заповітів спадкодавців не залишали, інших спадкоємці за законом, які прийняли спадщину не має (а.с.12, 14, 16, 18-20). Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивачі у встановленому порядку уклав попередні договору купівлі-продажу земельних ділянок, повністю оплатив їх вартість продавцям, але основні договори не були укладені через смерть продавців, тобто, з об`єктивних причин, що не залежали від волі позивача, враховуючи позицію відповідача, яка визнала позов, для захисту його майнових прав слід задовольнити позов та визнати за ним право власності на спірні земельні ділянки. На підставі наведеного та

Outcome: approved