Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням договору оренди земельної ділянки від 26 лютого 2021 року, в розмірі 28200 грн. 49 коп., 1340 грн. 65 коп. інфляційних втрат та 252 грн. 08 коп. 3 % річних. Мотивував свої вимоги тим, що 26 лютого 2021 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого орендарю [PERSON] передано у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № 4623610100:01:008:0393, яка розташована за адресою Львівська обл., м. Пустомити (на північ від вул. Садової).. Вказаний договір укладений на 49 років. Орендна плата згідно умов даного договору становила 33153 грн. 83 коп. на рік. Орендна плата згідно умов договору повинна була вноситись щомісячно до 20 числа наступного місяця за звітним. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання і передав у користування земельну ділянку відповідачу, який свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим в нього в період з лютого 2022 року по листопад 2022 року виникла заборгованості у розмірі 28200 грн. 49 коп. На вказану заборгованість нараховано інфляційні втрати у розмірі 1340 грн. 65 коп. та 252 грн. 08 коп. 3 % річних. Враховуючи викладене, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської від 11 січня 2023 року матеріали цивільної справи передані за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. 15 лютого 2023 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшли матеріали цивільної справи. Ухвалою судді від 16 лютого 2023 року позовна заява залишена без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків, описаних в ній. 21 лютого 2023 року до суду від представника позивача Т. Голдун надійшла заява, якою вона усунула недоліки позовної заяви. Ухвалою від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач неодноразово повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на відсутність згоди позивача, у відповідності із\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне не проводити судового розгляду при заочному розгляді справи. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Судом встановлено, що 26 лютого 2021 року між орендодавцем Пустомитівською міською радою Пустомитівського району Львівської області та орендарем [PERSON] укладено договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В., зареєстрований в реєстрі за № 748, згідно п. 1.1 якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № 4623610100:01:008:0393, яка розташована за адресою Львівська обл., м. Пустомити (на північ від вул. Садової). Пунктом 3.1 вказаного договору передбачено, що договір укладено на 49 років з дня державної реєстрації права оренди земельної ділянки. Актом приймання-передачі земельної ділянки від 26 лютого 2021 року стверджується, що орендодавець Пустомитівська міська рада Пустомитівського району Львівської області передала, а орендар [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1652 га, кадастровий № 4623610100:01:008:0393, яка розташована за адресою Львівська обл., м. Пустомити (на північ від вул. Садової). Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 246140724 від 26 лютого 2021 року, право оренди вказаної вище земельної ділянки зареєстроване за відповідачем 26 лютого 2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2 статті 25 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт. Згідно з п.п. 4.1, 4.6 договору оренди землі від 26 лютого 2021 року, орендна плата становить 33153 грн. 83 коп. на рік, яка вноситься орендарем щомісяця до 20 числа наступного місяця за звітним на бюджетний рахунок орендодавця. Як вбачається з довідки № 37-08/370 від 08 грудня 2022 року про суми нарахувань, сплати та розрахунок заборгованості з орендної плати на земельну ділянку по орендарю [PERSON] згідно договору від 26 лютого 2021 року станом на 01 грудня 2022 року, [PERSON] не виконав передбачені договором обов`язки щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою в період з лютого 2022 року по листопад 2022 року включно, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість у розмірі 28200 грн. 49 коп. Відповідач, в свою чергу, будь-яких доказів на підтвердження сплати орендної плати за вказаний період або погашення наявної заборгованості суду не надано, з огляду на що з нього на користь позивача підлягає стягненню 28200 грн. 49 коп. заборгованості. В матеріалах справи міститься претензія № 02-12/2010 від 11 листопада 2022 року до відповідача про сплату заборгованості, яка виникла у зв`язку з невиконанням згаданого вище договору оренди землі. Вказана претензія, як вбачається з відстеження поштового відправлення № 8110007218353 відповідачем не отримана та повернута за зворотною адресою. Згідно з\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд, перевіривши правильність проведення розрахунків інфляційних втрат та 3 % річних, приходить до висновку, що такі розрахунки здійснено позивачем правильно та у відповідності до чинного законодавства, у зв`язку з чим з відповідача на його користь підлягає стягненню 1340 грн. 65 коп. інфляційних втрат та 252 грн. 08 коп. 3 % річних. Натомість відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, якими би спростовувалися розрахунки позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved