Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської областіШепітко В.В. про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме айно, визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на похововання. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Будучи спадкоємцем першої черги, позивачка, згідно ст.1269 ЦК України у строки передбачені ст.1270 ЦК України, подала заяву до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. про прийняття спадщини. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] . Як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку, 1/4 частку земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в [ADDRESS] . [PERSON] з 11.10.1973 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 19 липня 2002 року. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] та [PERSON] побудували квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру було видане на ім`я [PERSON] . Оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за [PERSON] , позивачка не має можливості належним чином оформити спадщину після смерті [PERSON] і отримати свідоцтво про право на спадщину на частку в квартирі [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] чоловіка позивачки [PERSON] . Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. надала позивачу Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2021 року №544/02-31, оскільки позивач не надала документів, що підтверджують право власності на квартиру [ADDRESS] . Для захисту її прав та інтересів було рекомендовано звернутися до суду. Також позивачка зазначає, що на ритуальні послуги при похованні чоловіка вона витратила 6 430,00 грн., на художнє оформлення пам`ятника - 18 600,00 грн. Таким чином витрати на поховання [PERSON] становлять 25 030,00 грн. Згідно положень ч.1 ст.1232 ЦК України [PERSON] , як спадкоємець після смерті [PERSON] , повинен відшкодувати їй половину понесених нею витрат на поховання, що становить 12 515,00 грн. Отже, з урахуванням викладеного, позивачка просить суд визначити, що частка [PERSON] , який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності пожружжя на квартиру [ADDRESS] становить, 1/2 частину; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на 1/4 чстку квартири [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] 1/2 частину витрат на поховання спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , у сумі 12 515 грн.; стягнути з [PERSON] на корить [PERSON] всі судові витрати. Разом із позовною заявою позивачкою було подано заяву про забезпечення позову в якій остання просить заборонити [PERSON] здійснювати будь-які дії щодо спірного майна, зокрема відчуження (продажу, дарування тощо) квартири [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 справу передано судді Панченко О.М. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 15.11.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 15.11.2021 заяву позивачки про забезпечення позову - задоволено. Забезпечено позов шляхом заборони [PERSON] здійснювати будь-які дії щодо спірного майна, зокрема відчуження (продажу, дарування тощо) квартири [ADDRESS] 21.01.2022 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Перетятька О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач не погоджується з обгрунтуваннями позивачки виходячи із наступного. З письмових доказів, що містяться у матеріалах справи достовірним є факт, що квартира яка є предметом спору була кооперативною квартирою до приватизації і розташована в Житлово-будівельному кооперативі "Дніпровський-2" членом якого відповідачка [PERSON] є із 1978 року, пайовий внесок нею повністю виплачений. Згідно законодавства в кооперативі право власності на житлову площу після виплати паю набуває тільки член кооперативу, яким була і є [PERSON] . Однак позивачка звертаючись із позовом до суду про визначення частки у розмірі 1/2 частини квартири за спадкодавцем, не надає жодних доказів того, що він безпосередньо брав участь у виплаті пайових внесків. З боку позивача не надано до суду жодного доказу того, що спадкодавець та відповідач [PERSON] сплачували пайовий внесок разом. Як зазначає відповідач [PERSON] одноособове право на квартиру за [PERSON] спадкодавець міг оспорити при наявності доказів того, що він також брав участь у сплаті пайових внесків шляхом подання позовної заяви до суду. Однак він з моменту отримання свідоцтва про право власності відповідачем [PERSON] в березні 2001 році, жодних позовів до суду не подавав, в тому числі і щодо визначення прав на частку у квартирі [ADDRESS] за [PERSON] . Більш того, згідно з копією розписки, оригінал якої знаходиться у відповідачів, [PERSON] можливу свою частку у квартирі, яка є предметом цього спору передає добровільно [PERSON] та [PERSON] і в цьому питанні він не має жодних претензій, ця розписка складена спадкодавцем власноручно 04 жовтня 2002 року, тобто до реєстрації шлюбу між ним та позивачем. Ця розписка доводить той факт, що у спадкодавця при житті не було наміру звертатись до суду із позовною заявою про визнання за ним права власності на 1/2 частку у квартирі. Таким чином, щодо першої вимоги позову, то вважає таку вимогу безпідставною, крім того, така позовна вимога була пред`явлена до суду після спливу трьох років, оскільки позовна давність щодо звернення до суду сплинула ще 27 лютого 2020 року. Щодо поновлення позовної давності, то позивач була зобов`язана подати до суду разом з позовом заяву про поновлення строку позовної давності із зазначенням поважних причин пропущення строку позовної давності. Позивач жодних заяв із зазначенням причин про поважність пропущеного строку для розгляду судом позову щодо визначення частки у квартирі за спадкодавцем, до суду не подала. Позивач звернулась до нотаріуса лише в жовтні 2021 року, а до суду у листопаді 2021 року, тобто через чотири з половиною роки після смерті спадкодавця. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки витрат у сумі 12 515 грн., як 1/2 частини витрат, які позивач понесла на поховання її чоловіка та батька відповідача [PERSON] , то ще до смерті [PERSON] відповідач [PERSON] надавав їй грошові кошти у розмірі 4 000 грн., коли він перебував у медичному закладі та грошові кошти у розмірі 4 000 грн. під час поховання батька. Крім того, відповідачка [PERSON] вважає за потрібне повідомити суд, що відповідач [PERSON] розповідав їй, що одразу після смерті його батька, без його відома позивач продала пасіку та інструменти, а також були продані столярні інструменти батька, в тому числі, які спадкодавцю дістались від його батька, який той привіз після закінчення Другої світової війни із Німеччини. Грошові кошти спадкодавцю на придбання пасіки надала [PERSON] , мати відповідачки [PERSON] та теща спадкодавця. Також на поховання надавали допомогу родичі спадкодавця - двоюрідний брат - [PERSON] та його рідна сестра - [PERSON] ([PERSON] за чоловіком). Документи, що надані позивачемдо суду про поховання чоловіка, це накладна №7 від 28.02.2017 року надана ФОП [PERSON] на грошову суму 6 430 грн. та накладна на суму 18 600 грн. Однак друга накладна немає дати коли була видана, а також не має доказів того, що саме особа яка видала накладну є фізичною особою підприємцем. Позивач діяла на свій власний розсуд і не надала доказів того, що витрати зазначені у цій накладній у розмірі 18 600 грн. є витратами на встановлення саме пам`ятника на могилі спадкодавця. Також на думку відповідачки [PERSON] при подачі позову до суду позивач пропустила строки позовної давності у три роки, звернувшись до суду в листопаді 2021 рокута не надавши доказів поважних причин пропущення такого строку. Враховуючи все вищевикладене, просить позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] залишити повністю без задоволення. 25.01.2022 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому вважає, що позов позивача є безпідставним та таким, який не може бути задоволений судом, через те, що позивач не надала доказів про те, що спадкодавець також приймав участь у внесенні пайових внесків до кооперативу, що в свою чергу згідно до чинного законодавства та позиції Верховного Суду України позбавляє його права на частку в квартирі власником якої є [PERSON] . Також розписка спадкодавця від 04.10.2002 року підтверджує дійсний його намір, не вимагати 1/2 частки в квартирі [ADDRESS] , після розірвання шлюбу в строк назначений в ст.72 Сімейного кодексу України він до суду не звертався, а тому своїм правом скористався ще при житті на власний розсуд, в тому числі і тим, що вважав за потрібним не проводити поділ квартири і не виділяти в ній частку яка б йому належала. Також подання позовної заяви до суду позивачем із зазначеними в ньому вимогами в прохальній частині повинна бути залишена без задоволення, оскільки сплила позовна давність у три роки для пред"явлення такого позову до суду і суд має підстави у відповідності до ст. 267 ЦК України відмовити позивачці у задоволенні її позову. Разом із відзивом подав заяву про застосування строків позовної давності. 07.02.2022 від позивача через засоби поштового зв`язку "Укрпошта" надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначає, що оскільки пайовий внесок за квартиру [PERSON] внесено у період шлюбу з [PERSON] за рахунок спільних коштів подружжя, то дану квартиру слід вважати спільним майном подружжя, частки сторін у спільній сумісній власності є рівними, незалежно від того, на чиє ім`я було оформлено право власності на неї. Щодо думки відповідачів про те, що позивач пропустила строки позовної давності, то остання вважає, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальних дій щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину на частку квартири після смерті [INFO] [PERSON] , беручи до уваги, що згідно ч.1 ст.1268 ЦК України позивач прийняла спадщину у строки, визначені ч.1 ст.1270 ЦК України, позивач вимушена звернутися до суду з цією позовною заявою для визначення частки у спадковій квартирі після смерті [PERSON] . Отже, вказані обставини свідчать про те, що позивачка не пропустила строк позовної давності та застосування до її позову позовної давності є лише бажанням відповідачів у справі, що не відповідає вимогам закону. Щодо тверджень відповідача [PERSON] , що він нібито надавав позивачці гроші на лікування 4 000 грн., а також 4 000 грн. на поховання є голослівними та нічим не підтвердженими. За весь час лікування, відповідач лише поповнив мобільний рахунок позивачці на суму 40 грн., більше ніяких коштів позивачка від відповідача не отрмувала. Також просить суд критично оцінити так звану розписку від імені [PERSON] , копії якої відповідачі долучили до своїх відзивів. Враховуюючи вищевикладене просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 12.07.2022 у судовому засіданні представником відповідача [PERSON] - адвокатом Перетятьком О.В. було заявлено клопотання про витребування документів у якості доказів. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.07.2022 клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Перетятька О.В. про витребування доказів - задоволено. 25.08.2022 на адресу суду надійшла відповідь на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 12.07.2022 від державного нотаріуса Київського обласного державного нотаріального архіву Селецького Ю. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 29.09.2022 клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Перетятька О.В. про витребування доказів - задоволено та витребувано з Ржиівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію нотаріальної справи щодо посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного з [PERSON] [INFO] . 01.11.2022 на виконання ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 29.09.2022 завідувач Ржищівської державної нотаріальної контори Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надіслали копію справи з купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за участю [PERSON] за період червень 2001 - червень 2002 рр. 15.11.2022 від позивачки [PERSON] до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, а також про приєднання до матеріалів справи письмових доказів. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 30.11.2022 клопотання позивачки [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. 29.11.2022 від представника відповідача [PERSON] - авоката [PERSON] надійшла заява про приєднання письмових доказів до матеріалів справи. 11.01.2023 від позивачки [PERSON] до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 16.01.2023 клопотання позивачки [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. 13.03.2023 від позивачки [PERSON] до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 14.03.2023 клопотання позивачки [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. 17.04.2023 від позивачки [PERSON] до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 18.04.2023 клопотання позивачки [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Невкритий В.М. просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просив суд позов залишити без задоволення. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Перетятько О.В. просили позовні вимоги залишити без задоволення у зв`язку із закінченням строків позовної давності на момент подачі позову до суду. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачів, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено,що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть відд 02 березня 202017 року [NUMBER] , виданинм Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис №35. Факт того, що [PERSON] приходиться позивачці чоловіком підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серія [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського району Київської області, паспортом від 19.02.2019 № [NUMBER] , свідоцтвом про шлюб від 07.12.2002 року між [PERSON] та [PERSON] серія [NUMBER] зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ржищівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис №59 - копії даних документів додано до матеріалів справи. Позивачкою було подано заяву до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко Валентини Василівни про прийняття спадщини. Окрім позивачки спадкоємцем першої черги за законом є син померлого [PERSON] від першого шлюбу - [PERSON] . Дані обставини підтверджується спадковою справою [PERSON] , яка знаходиться у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко Валентини Василівни та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, копія якого додано до матеріалів справи. Як спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] позивач отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину житлового будинку, 1/4 частку земельної ділянки за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 1/4 частки земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться в [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом, копії яких додано до мат.справи. [PERSON] з 11.10.1973 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 19 липня 2002 року, що підтверджується листом Миронівського районного відділу ДРАЦС та свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві від 19.07.2002 року, актовий запис №865. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, [PERSON] та [PERSON] побудували квартиру [ADDRESS] . Свідоцтво про право власності на зазначену квартиру було видане на ім`я [PERSON] . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS] серії ККВ [NUMBER], виданим 20 березня 2001 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної аадміністрації. Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Шепітко В.В. надала позивачу Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2021 року №544/02-31, оскільки позивач не надала документів, що підтверджуюють право власності на квартиру [ADDRESS] . Для захисту її прав та інтересів було рекомендовано звернутися до суду. Дана обставина підтверджується Постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2021 року №544/02-31. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 6 ст. 81 ЦПК України вказує, що доказування не може грунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Щодо строків позовної давності яку представник відповідача просив суд застосувати при розгляді справи, то судом встановлено наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії по давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Загальна позовна давність установлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Згідно матеріалів справи та свідоцтва про реєстрацію смерті - [PERSON] помер - [INFO] . Позовна заява [PERSON] про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме майно, визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на поховання датована та направлена до суду першої інстанції 09.11.2021 року. Отже, між фактом смерті [PERSON] та зверненням [PERSON] про визнання частки померлого у спільній сумісній власності на нерухоме майно, визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування, відшкодування витрат на поховання пройшло більше трьох років. Щодо поновлення строку позовної давності, то позивач мала право подати до суду разом з позовною заявою або під час розгляду справи також заяву про поновлення строку позовної давності із зазначенням поважності причин пропущення такого строку, проте таких заяв дло суду від неї не надходило. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивач звернулась із заявою до нотаріуса лише в жовтні 2021 року, а до суду з даним позовом в листопаді 2021 року, тобто через чотири з половиною роки після смерті спадкодавця. Згідно вимог ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У відповідності до роз`ясень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в зв`язку із закінченням строків позовної давності. 05.04.2023 представником [PERSON] - адвокатом Претятьком О.В. у судовому засіданні надано копії документів щодо стягнення судових витрат, в яких просить суд покласти на позивача - [PERSON] , судові витрати понесені [PERSON] у зв`язку з наданням представником правничої допомоги в сумі 40 100 грн., стягнувши ці кошти з позивача на користь відповідача. Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що представником [PERSON] - адвокатом Претятьком О.В. у встановленому законом порядку та строк було надано документи на підтвердження понесених судових витрат [PERSON] на професійну правничу допомогу, а саме: оригінал акту №1 від 05.04.2023 року про здачу-прийняття платежу за надання юридичних послуг, згідно Договору про надання правової допомоги від 20.05.2021; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.01.2022 р. на суму 4 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 21.12.2021 р. на суму 1 500 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 10.02.2022 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 12.07.2022 р. на суму 3 500 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.01.2022 р. на суму 2 600 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.02.2023 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 20.12.2022 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 03.11.2022 р. на суму 4 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 03.11.2022 р. на суму 3 000 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 11.08.2022 р. на суму 3 500 грн.; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 24.11.2022 р. на суму 3 000 грн. За таких обставин, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника [PERSON] - адвоката Перетятька О.В. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи у розмірі 40 100 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved