Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом і після зміни предмета позову просила встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно неї; зобов`язати Корсунь-Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни в актовий запис №1, складений 12 січня 1991 року виконавчим комітетом Сухинівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про народження [PERSON] , [INFO] , у графі «батько» записавши батьком [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Мурманськ, прізвище дитини залишити « [PERSON] », по-батькові дитини залишити « [PERSON] »; визнати за позивачем у порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , 1944 року народження, який помер [INFO] , право власності на земельну ділянку (пай), яка перебуває у адміністративних межах Селищенської сільської ради Черкаської області розміром 2,1752 га, кадастровий №7122589000:01:004:0038, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на землю серії ЧР №018748, виданого Сухинівською сільською радою 27.05.2003 року. Свій позов позивач мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), яку батько заповідав їй заповітом від 05.07.1994 року як своїй доньці. Вона після смерті батька прийняла спадщину. Постановою приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. від 14.02.2023 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку померлого батька в зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують її родинні стосунки зі спадкодавцем. Зазначає, що її батьки [PERSON] та [PERSON] на момент її народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому відомості про батька у актовому записі про її народження та свідоцтві про народження були записані відповідно до частини першої статті 135 СК України, було записано прізвище батька за прізвищем матері « [PERSON] », ім`я та по батькові батька за вказівкою матері « [PERSON] ». Спадкодавець за життя визнавав те, що вона є його рідною донькою і все своє майно він заповідав їй як своїй доньці. Однак, вона не може реалізувати свої спадкові права на спадщину померлого батька в зв`язку з тим, що в її свідоцтві про народження в графі батько її батьком не записано [PERSON] . Ухвалою суду від 16.03.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження з обов`язковим проведенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 26.04.2023 року прийнято заяву позивача про зміну предмету позову по даній справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Корсунь-Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Ухвалою суду від 26.04.2023 року витребувано від приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. копію спадкової справи №146/2022, заведеної 28.09.2022 року після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 12.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача з`явилася, змінений позов підтримала, надала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві. Відповідач Селищенська сільська рада направила до суду заяву, в якій просить справу слухати без участі її представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с.41). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача, у судове засідання з`явилася, не заперечувала проти задоволення позову. За клопотанням представника позивача у судовому засіданні допитані свідки. Свідок [PERSON] дала показання про те, що позивач доводиться їй рідною сестрою по матері. На момент народження позивача їхня мати не перебувала в шлюбі, але проживала із чоловіком [PERSON] , який визнавав позивача своєю донькою. [PERSON] залишив заповіт на користь її сестри позивача по справі. Свідок [PERSON] показала, що вона проживає у с. Сухини, позивача знає по дівочому прізвищу « [PERSON] », з 1978 року по 2003 рік свідок була секретарем Сухинівської сільської ради і добре знала матір і батька позивача, які проживали разом як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. У свідоцтві про народження позивача дані про її батька були записані зі слів її матері. Реально батьком позивача був [PERSON] і він визнавав позивача своєю донькою. Інших дітей у [PERSON] не було. Заповіт [PERSON] на позивача посвідчувала саме вона. Судом також\~досліджено \~надану \~приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. копію спадкової справи №146/2022, заведеної 28.09.2022 року після смерті [PERSON] (а.с. 57-71). Встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.03.2022 року Корсунь-Шевченківським відділом ДРАЦС, [PERSON] помер [INFO] у селі Сухини Звенигородського району Черкаської області (а.с.58). Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця с. Сухини Звенигородського району Черкаської області, що підтверджується копією довідки №196 від 26.09.2022 виконкому Селищенської сільської ради в матеріалах спадкової справи, згідно якої [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав одиноко до дня смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] (а.с.62). На даний час с. Сухини входить до складу Набутівської територіальної громади, представницьким органом місцевого самоврядування якої є Набутівська сільська рада. Спадкодавець згідно даних спадкової справи 05.07.1994 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Сухинівської Ради Мурашовою Р.Д., зареєстрований в реєстрі за №17, яким заповідав жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в селі Сухини Корсунь-Шевченківського району і все своє майно своїй дочці [PERSON] (а.с.70). В зв`язку із втратою заповіту 05.11.2022 року позивачу старостою Сухинівського старостинського округу виконавчого комітету Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області [PERSON] видано дублікат заповіту, зареєстрований у реєстрі за №10 (а.с.18). Даний заповіт не змінено і не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №70163259 (а.с.61). В матеріалах спадкової справи наявна заява позивача від 25.08.2022 року про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.58), на підставі якої 28.09.2022 року було заведено спадкову справу №146/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (спадкові справи) №70164242, виданим 28.09.2022 року приватним нотаріусом Кравчук Т.І. (а.с.62). Крім позивача, спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав, що підтверджується матеріалами спадкової справи №146/2022. На підтвердження родинних відносин позивача із спадкодавцем позивачем було подано свідоцтво про народження позивача серії [NUMBER] , видане 12.01.1991 року Сухинівською сільською Радою Корсунь-Шевченківського району, згідно якого батьком позивача записаний [PERSON] (а.с. 13). Згідно повного витягу №00036996500 від 28.09.2022 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження гр. [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.65-66). Зміна позивачем її дошлюбного прізвища [PERSON] на теперішнє шлюбне [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.14), рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 11.06.2013 року про розірвання шлюбу (а.с.15), свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.16). Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, свідків, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що до складу спадкового майна померлого [PERSON] входить земельна ділянка площею 2,1752 га, кадастровий номер 7122589000:01:004:0038, для сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому на підставі державного акта серії ЧР №018748, виданого 27.05.2003 Сухинівською сільською радою, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.10) та витягом з ДЗК про земельну ділянку (а.с. 21). Постановою приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Кравчук Т.І. від 14.02.2023 №87/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,1752 га, кадастровий номер 7122589000:01:004:0038, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Сухинівської сільської ради Черкаського (колишнього Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують родинні стосунки зі спадкодавцем (а.с.17). Також у суді досліджено копію паспорта [PERSON] (а.с.44) та копію його фото, на звороті якого міститься напис «Напам`ять дочці от батька [PERSON] » (а.с.45). Вирішуючи вказаний спір по суті, суд застосовує наступні норми законодавства. Щодо встановлення факту батьківства. Відповідно до статті 5 ЦК України цивільні відносини регулюються актами цивільного законодавства, які діяли на момент виникнення цих відносин. Встановлення позашлюбного\~батьківства відносно\~дітей народжених\~до 1\~жовтня 1968\~р.\~регулювалося Указом\~Президії ВР\~УРСР від\~29.12.1969\~року «Про\~порядок введення\~в дію\~ Кодексу\~про шлюб\~та сім`ю\~Української РСР»,\~ а\~відносно дітей\~народжених після\~1\~жовтня \~1968\~р.\~ статтею\~53\~КпШС УРСР,\~згідно якої походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини народженої до [INFO] , розглядаються судом у випадках коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» згідно зі ст.14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Відповідно до ст. 259 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п.2.13.1 Наказу Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, в тому числі, рішення суду про визнання батьківства. Суд зазначає,\~що у\~відповідності до\~ст.\~319\~ЦПК України\~факти,\~що підлягають\~встановленню,\~повинні мати\~юридичне значення,\~тобто від\~них мають\~залежати виникнення,\~зміна або\~припинення особистих\~чи майнових\~прав громадян.\~Юридичний факт встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника (позивача). Суд погоджується з тим, що позивачу для реалізації її прав на прийняття спадщини після смерті [PERSON] необхідно встановити факт батьківства. Вказаний факт підтверджується вищевказаними дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, показаннями свідків, оціненими у їх взаємозв`язку, які беззаперечно підтверджують ті обставини, що спадкодавець [PERSON] за свого життя визнавав позивача своєю донькою, встановлення цього факту породжує для позивача юридичні наслідки, а тому даний факт підлягає встановленню, позов в цій частині до задоволення. Щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України\~ власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.15ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог п.1 ч. 2ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Однак, нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні права на спадщину з підстав відсутності у неї документів, які б підтверджували її родинні відносини із спадкодавцем. Жодні інші підстави, які б перешкоджали позивачу у оформленні її спадкових прав після смерті батька на вказану у позовній заяві земельну ділянку, нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.02.2023 №87/02-31 не зазначені. Одночасно встановивши у даній справі факт, що має юридичне значення й визнавши право власності на спадкове майно, суд виконає фактично функції нотаріального органу, втручаючись у сферу безспірної цивільної юрисдикції. Тому позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом суд визнає такими, що не підлягають задоволенню. Суд виходить з того, що єдиною правовою підставою для набуття права власності на спадкове нерухоме майно є видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд не може підміняти собою нотаріуса, який уповноважений посвідчувати право власності в порядку спадкування. Суд має право визнавати право спадкоємця на спадщину лише за наявності спору щодо спадкового майна. У даній справі спору щодо спадкового майна не встановлено, тому позивач не позбавлена права на звернення у встановленому законом порядку до нотаріуса у спадковій справі №146/2022 із отриманим в органах державної реєстрації актів цивільного стану на підставі цього рішення суду свідоцтвом про народження, в якому її батьком буде записано спадкодавця. Відповідно до Листа\~ ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ\~ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто\~ по даній\~ справі належним відповідачем є\~ Селищенська сільська рада. Згідно п.23 ч.1, п.23 ч.3 Закону України «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Корсунь-Шевченківський район, утворено у Черкаській області Звенигородський район, до складу якого ввійшла Селищенська сільська рада Черкаського району, яка до цього входила до складу Корсунь-Шевченківського району. Закон набув чинності з 19.07.2020 року. Згідно Закону\~України «Про внесення змін в прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо територіальної юрисдикції місцевих судів на території України до прийняття закону щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку із утворенням (ліквідацією) районів» (законопроект\~№ 7565-1) до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 р.\~№ 807-IX, але\~не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану\~на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р.\~№ 64/2022\~«Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р.\~№ 2102-IX.

Outcome: partial