Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

03 серпня 2022 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої Позивач просить суд зобов`язати АТ «ОТП Банк» повернути [PERSON] безпідставно списані з банківського/карткового рахунку № ІВАN [NUMBER] грошові кошти у розмірі 8300 грн., шляхом їх відновлення на картковому рахунку № ІВАN [NUMBER] . В обґрунтування позову вказав, що 23.08.2019 між ним та відповідачем АТ «ОТБ Банк» було оформлено анкету-заяву про надання банківських послуг №2025583165_CARD. Позивач є власником банківської картки № IBAN [NUMBER] відповідно до рахунку відкритого в АТ «ОТП Банк». На вказаний рахунок було покладено грошові кошти в розмірі 26500,00 грн. 21.07.2021 йому стало відомо, що 21.07.2021 приблизно о 02-00 год. ночі, невстановлена особа, знаходячись за адресою: м-н Сонячний, 38/80, м. Кривий Ріг, зняла грошові кошти з картки банку ОТР» у сумі 8300,00 грн. незаконними діями заволодівши його даними, шляхом злому додатку на його мобільному телефоні «Дія», чим причинила йому матеріального збитку. Позивач звернувся на гарячу лінію відповідача з метою блокування картки, але там відповіли, що не мають змоги та порекомендували вранці звернутися до відділення банку. В той же день позивач звернувся до правоохоронних органів. Так, 21.07.2021 Так, 21.07.2021 підрозділом дізнання відділення поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено в ЄРДР кримінальне провадження №12021046750000293 кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України, де позивач є потерпілим. Крім того, листом Криворізької центральної окружної прокуратури від 26.11.2021 позивача було повідомлено про внесення в ЄРДР кримінальне провадження №42021042080000132 кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, де позивач є потерпілим. З метою досудового врегулювання спору, позивачем в АТ «ОТП Банк» направлено запит від 21.07.2021 про надання інформації щодо крадіжки грошових коштів з банківської картки № IBAN [NUMBER] . На підставі заяви про спірну транзакцію банком було проведено службове розслідування за результатами якого встановлено, що операції заявлені як спірні виконані згідно усіх вимог платіжної системи, послуги надані в повному обсязі та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів. 13.07.2022 позивач повторно надав заяву з додатками до неї, а саме, Витяги з ЄРДР про відкриття кримінальних правопорушень та повторно вимагав повернути суму коштів, однак відповідь АТ «ОТП Банк» не надав. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив зобов`язати відповідача повернути йому безпідставно списані кошти з карткового рахунку позивача у загальному розмірі 8300,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2022 року зазначена справа передана на розгляд судді Ковтун Н.Г. Ухвалою суд від 12.09.2022 року справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.08.2019 року позивачем було підписано заяву-анкету №2025583165_CARD про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк». Позивач э власником банківської картки № IBAN [NUMBER] відповідно до рахунку відкритого в АТ «ОТП Банк». На вказаний рахунок було покладено грошові коти у розмірі 26500,00 грн. Згідно вказаної заяви-анкети за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами банку та інформаційним листом, який є невід`ємною частиною та додатком до Договору. На дату укладення Заяви - Анкети розмір процентної ставки становить 5 % річних. На дату укладення заяви - анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01 % річних. З тексту позовної заяви вбачається, що 21.07.2021 позивачу стало відомо, що 21.07.2021 приблизно о 02-00 год. ночі, невстановлена особа, знаходячись за адресою: [ADDRESS] , зняла грошові кошти з картки банку «ОТР» у сумі 8300,00 грн. незаконними діями заволодівши його даними, шляхом злому додатку на його мобільному телефоні «Дія». Позивач звернувся на гарячу лінію відповідача з метою блокування картки. Однак йому було відмовлено. З метою досудового врегулювання спору, позивачем в АТ «ОТП Банк» направлено запит від 21.07.2021 про надання інформації щодо крадіжки грошових коштів з банківської картки № IBAN [NUMBER] (а.с.22). Як вбачається з наданої відповіді, на підставі заяви про спірну транзакцію банком було проведено службове розслідування за результатами якого встановлено, що операції заявлені як спірні виконані згідно усіх вимог платіжної системи, послуги надані в повному обсязі та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів. (а.с.20-21). Так, 21.07.2021 підрозділом дізнання відділення поліції №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області було внесено в ЄРДР кримінальне провадження №12021046750000293 кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 185 КК України, де позивач є потерпілим. Крім того, листом Криворізької центральної окружної прокуратури від 26.11.2021 позивача було повідомлено про внесення в ЄРДР кримінальне провадження №42021042080000132 кримінальне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, де позивач є потерпілим. Крім того, позивач 13.07.2022 повторно надав заяву з додатками до неї, а саме, Витяги з ЄРДР про відкриття кримінальних правопорушень та повторно вимагав повернути суму коштів, однак відповідь АТ «ОТП Банк» не надав. Відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Приписами ч. 1 ст. 1071 ЦК України встановлено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження лише на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. В судовому засіданні не доведено, що позивач вчиняв розрядження щодо списання/перерахунку коштів, та вчиняв будь-які інші дії, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунку. Згідно з вимогами ст. 1073 ЦК України у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Приписами ч. 3 ст. 1092 ЦК України передбачено, що якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Нормами ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» визначено, що суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Відповідно до вимог п. 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Приписами ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з-поміж іншого визначено, що неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Також визначено, що неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Крім того, визначено, що неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Приписами ст. 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що відповідальність за достовірність інформації, що міститься в реквізитах електронного документа, несе особа, яка наклала на цей документ електронний підпис. В іншому разі відповідальність несе банк або інша установа - учасник платіжної системи. Електронний документ на переказ, що не засвідчений електронним підписом, не приймається до виконання. Учасник платіжної системи має передбачити під час приймання електронних документів на переказ: процедуру перевірки електронного підпису; процедуру перевірки цілісності, достовірності та авторства електронного документа на переказ. У разі недотримання зазначених вимог банк або інша установа - учасник платіжної системи несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу. Згідно з вимогами п. 39.2.3 ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», відповідач не забезпечив дотримання вимог законодавства та не виконав зобов`язань перед позивачем, як володільцем банківського рахунку. Приписами пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 223 від 30 квітня 2010 року (втратило чинність на підставі постанови Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року) було визначено, що емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин, на що вказав у своїй правовій позиції Верховний Суд у постанові від 23 січня 2018 року в справі № 202/10128/14ц. Аналогічні норми викладені у пунктах 8 та 9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року (чинне), відповідно до яких, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Аналізом вищевказаних норм та правового висновку Верховного суду встановлено, що обов`язок з доказування та доведення, що саме дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції - покладено саме на банк. У судовому засіданні, з-поміж іншого, встановлено, що позивач відразу 21.07.2021 року, як дізнався про списання коштів з його рахунку, звернувся до відповідача із заявою про повернення безпідставно списаних коштів. Дані обставини, відповідачем жодним чином не спростовані, а доказів на підтвердження того, що банком проведено розслідування, в ході якого встановлено, що операція, заявлена клієнтом як спірна, виконана згідно із усіма вимогами платіжної системи, суду не надано. Тому суд доходить висновку, що позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення безпідставно списаних коштів - невідкладно. Приписами ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін, згідно з якими сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд у своєму рішенні у справі «Лазаренко та інші проти України» (№ 70329/12, п. 37) вказує на те, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції. Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття «право на справедливий суд», що гарантоване Конвенцією. Оскільки відповідачем жодних доказів, які б безспірно доводили, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанні ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не надано, суд доходить висновку про несанкціоноване списання відповідачем грошових коштів з рахунку позивача. Нормами ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. В судовому засіданні не було доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що позивач вчиняв будь-які розрядження про списання грошових коштів зі свого рахунку, також як і нічим не підтверджено, що він вчиняв будь-які дії, що могли б призвести до списання грошових коштів, зокрема не доведено. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості). Тому з рахунку позивача списання коштів було вчинено відповідачем незаконно, позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягаю задоволенню, через що з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти в сумі 8300,00 грн. На підставі приписів ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved