Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні на правах оренди ТОВ «Теплик - Агро» (далі - Товариство) орендованою земельною ділянкою з кадастровим номером 0523781800:02:000:0038, площею 2,3856 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, які чиняться [PERSON] , шляхом зобов`язання відповідача забезпечити вільний доступ Товариству до землельного паю та заборонити останній або іншим особам за її наймом, проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на вказаній земельній ділянці на період дії договору оренди землі. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 27.02.2014 між ТОВ «Теплик - Агро» та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, згідно умов якого позивачу строком на 10 років передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0523781800:02:000:0038, загальною площею 2,3856 га, що розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області. 23.04.2014 на підставі даного договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за Товариством зареєстроване право оренди вказаної земельної ділянки. 25.09.2020 відповідачем направлено до ТОВ «Теплик - Агро» заяву - попередження про намір самостійно обробляти свій земельний пай без наведення мотивів своїх майбутніх дій, при тому, що договір оренди землі не розірвано та не визнано судом недійсним. Позивач зазначив, що не має можливості використовувати земельну ділянку за призначенням та здійснювати її обробіток, оскільки фактично землею користується відповідач, яка з осені 2020 року всупереч встановленому законом порядку, за наявності діючого договору оренди, чинить перешкоди у користуванні орендованою земельною ділянкою, обробляє її як самостійно, так і за допомогою найманих осіб. На вимогу посадових осіб Товариства про припинення чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відповідач відмовилась припинити протиправні дії, тому з метою захисту свого порушеного права позивач просить зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні орендованою землею. 25.02.2021 судом відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження. У відзиві на позов відповідач [PERSON] вказала, що жодних дій, направлених на перешкоджання господарській діяльності ТОВ «Теплик - Агро» на її земельній ділянці, як особисто нею, так і за її дорученням іншими особами не вчинено, твердження про це, наведені у позовній заяві Товариства, не відповідають дійсності. Разом з тим, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, окрім посилання на показання свідків, які є працівниками ТОВ «Теплик - Агро», особами прямо підпорядкованими директору Товариства [PERSON] , тому їх свідчення не заслуговують на увагу при ухваленні рішення суду. Не погоджуючись із позовними вимогами ТОВ «Теплик - Агро», 25.03.2021 [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, у якій просила скасувати державну реєстрацію договору оренди землі (запису про проведену державну реєстрацію) від 23.04.2014 № 5438693, проведену відділом реєстрації Теплицького відділу юстиції щодо належної їй земельної ділянки площею 2,3856 га з кадастровим номером 0523781800:02:000:0038, що розташована на території Завадівської сільської ради Теплицького району Вінницької області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою суду від 29.03.2021 [PERSON] відмовлено у прийнятті зустрічного позову, зустрічну позовну заяву повернуто позивачу. 30.06.2021 представник відповідача заявив клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 144/649/21 за позовом [PERSON] до ТОВ «Теплик - Агро» про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки неможливо об`єктивно провести розгляд справи щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою поки оспорюється сам договір оренди, на який посилається позивач ТОВ «Теплик - Агро» у заявлених позовних вимогах. Ухвалою суду від 30.06.2021 зупинено провадження у цивільній справі. 09.11.2022 ухвалою суду поновлено провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22.02.2022 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача ТОВ «Теплик - Агро» Шандурський Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Банар В.В. заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та законності, суд дійшов висновку, що вимоги позову не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Як зазначено у ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 716312 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,3856 га, що розташована на території Завадівської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 27 лютого 2014 року між ТОВ «Теплик - Агро» в особі директора Анченка В.Г. та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого позивачу строком на 10 років передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 0523781800:02:000:0038, площею 2,3856 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Завадівської сільської ради, що належить орендодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯБ № 7163. Даний договір зареєстрований у службі Теплицького районного управління юстиції, про що 23 квітня 2014 року у Державному реєстрі вчинено запис № 5438693 (а.с. 6-7). Положеннями ч. 1 ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) ділянки регулюються спеціальним законом. Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, є закон «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі Закон). У статті 1 Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У відповідності до змісту ст. 27 Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування орендованою земельною ділянкою орендар має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні майном (негаторний позов). У статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Разом з тим, у відповідності до ч. 2 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми, тобто такими, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом під час її розгляду, позивачем не надано жодних належних, достовірних та достатніх доказів, які беззаперечно доводять факт чинення [PERSON] перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою, а також не доведено те, що Товариством вчинено будь-які дії, направлені на усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою відповідачем у досудовому порядку. До позовної заяви Товариством долучено заяву - попередження відповідача [PERSON] від 25 вересня 2020 року, адресовану директору ТОВ «Теплик - Агро» Анченку В.Г., в якій останння просить не проводити жодних сільськогосподарських робіт на її земельній ділянці з кадастровим номером 0523781800:02:000:0038, що розташована на території Завадівської сільської ради, оскільки вона має намір обробляти свій пай самостійно. На вказану заяву позивач посилається як на підставу своїх вимог (а.с. 9). Слід зауважити, що вказана письмова заява - попередження не містить відмітки про її реєстрацію ТОВ «Теплик - Агро» (відсутній вхідний номер) та свідчить лише про наміри [PERSON] у майбутньому самостійно обробляти свій пай, однак, не є беззаперечним доказом чинення відповідачем перешкод у користуванні орендованою Товариством земельною ділянкою. Свідок [PERSON] , який працює в ТОВ «Теплик -Агро» на посаді керуючого відділом у с. Завадівка, надав показання про те, що у вересні 2020 року до Товариства надійшла заява [PERSON] про намір самостійно обробляти земельну ділянку, після чого створена позивачем комісія провела обмір і визначила межі земельної ділянки, які занесли на карту та вявили, що відповідачем відбито межі паю, встановлено коли на земельній ділянці, яка перебуває в оренді у Товариства, про що повідомили керівника. Свідок вказав, що бачив, як у кінці жовтня 2020 року син відповідача за допомогою трактора здійснював оранку земельної ділянки та її обробіток весною. [PERSON] на полі він не бачив і хто встановив межі свідку невідомо. До правоохоронних органів звернень із цього приводу не було. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] - агроном ТОВ «Теплик - Агро» показав суду, що йому відомо про те, що у вересні 2020 року [PERSON] звернулася до Товариства із заявою про самостійний обробіток землі, яка перебувала в оренді згідно договору. На початку жовтня 2020 року виявлено відбиті межі даної земельної ділянки, про що повідомлено керівництво в усному порядку та зафіксовано на карті. Свідок вказав, що йому невідомо хто саме встановив межі, відповідача на полі він не бачив, натомість був очевидцем, як її син здійснював обробіток землі. До правоохоронних органів та органів місцевого самоврядування з цього приводу позивач не звертався. Інших сторонніх осіб також не було залучено для фіксації даного факту чинення перешкод. Від допиту свідка [PERSON] , який перебуває за межами України з поважних причин, представник позивача відмовився. Положеннями частини другої статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зважаючи на наведене, суд критично оцінює показання свідків, надані у судовому засіданні, оскільки вони є працівниками ТОВ «Теплик-Агро», підлеглими особами директора Товариства [PERSON] . Їх показання є суперечливими, не узгоджуються з іншими матеріалами справи, тому викликають сумніви у їх правдивості та достовірності. Згідно ст. 187 ЗК України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. За змістом ст. 190 ЗК України громадський контроль за використанням та охороною земель здійснюється громадськими інспекторами, які призначаються відповідними органами місцевого самоврядування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, і діють на підставі положення, затвердженого центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, охорони навколишнього природного середовища. Оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вчинення орендодавцем перешкод у користуванні земельною ділянкою може прийматись до уваги тільки у разі наявності первинних і похідних доказів, що встановлені та зафіксовані сторонніми особами (незалежними спостерігачами), органами місцевого самоврядування, відповідними органами державної влади, правоохоронними органами за зверненням орендаря. Натомість, у матеріалах справи відсутні беззаперечні та достатні докази звернення Позивача до вище зазначених органів задля фіксації порушень із боку відповідача та перевірки правомірності його дій. Водночас на підтвердження факту вчинення перешкод у користуванні земельною ділянкою суду мають бути надані первинні (прямі або непрямі) докази, які відтворюють низку неправомірних дій відповідача (триваючого порушення, що є підставою подачі негаторного позову), і як наслідок порушення права орендаря на користування земельною ділянкою, а саме доповідні (пояснення) відповідальних осіб по здійсненню господарської діяльності підприємства. В подальшому, як наслідок, у порядку захисту свого порушеного права на користування, звернення Товариства до правоохоронних органів, органів державної влади та місцевого самоврядування, фіксування протиправних дій за допомогою фото або відеозйомки (речові докази). Всі ці дії у своїй сукупності є необхідними для встановлення об`єктивної істини у справі, та як наслідок, підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Відтак у даній категорії справ важливими обставинами, що підлягають встановленню та дослідженню у судовому порядку, є доведення позивачем належними та допустимими доказами порушення його прав як користувача земельної ділянки. Не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору викладений у постанові Верховного Суду від 28.04.2022 у справі № 334/815/21 правовий висновок, на який посилався у судових дебатах представник позивача ТОВ «Теплик - Агро», оскільки правовідносини у цих справах не є тотожними. З огляду на наведене, встановлено, що Товариством належним чином не доведено сукупністю належних та допустимих, беззаперечних доказів факту та обставин чинення відповідачем перешкод у користуванні орендованою земельною ділянкою, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010). Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення вимог позову, судові витрати підлягають залишенню за позивачем на підсаві ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed