Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина- [PERSON] , [INFO] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що змушений звернутися з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів до відповідачки [PERSON] так, як вони ніколи не перебували в зареєстрованому шлюбі, а [INFO] в сторін народився спільний син - [PERSON] . Спільне життя в позивача і відповідачки не склалося, то відповідачка [PERSON] ще в 2015 році повернулась до себе додому в Кіровоградську область, смт. Добровеличківка, залишивши спільну дитину на утриманні позивача. Позивач [PERSON] звертався з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до Виноградівського районного суду Закарпатської області. 17.09.2015 року Виноградівський районний суд Закарпатської області виніс рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача [PERSON] , аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] в розмірі по 300 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 24.06.2015 року, до його повноліття, або зміни матеріального стану [PERSON] . Станом на 18 червня 2022 року відповідачка злісно ухиляється від сплати аліментів, участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться йогожиттям, не відвідувала і не відвідує його, що підтверджується відповідними доказами. Відповідно до довідки виконкому Виноградівської міської ради (Старости Фанчиківського старостинського округу) №282 від 30.05.2022 року неповнолітній син [PERSON] проживає разом із позивачем та на повному його утриманні. Позивач вже звертався до Відділу Державної виконавчої служби Добровеличківського районного управління юстиції з заявою від 31 травня 2022 року про те, що у Відповідачки є заборгованість по сплаті аліментів і просив вжити заходів до [PERSON] , щоб вона належним чином сплачувала аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та просив вислати довідку про заборгованість [PERSON] . Відповідачка не виконує рішення суду, аліменти не сплачує, внаслідок чого у неї виникла значна заборгованість по сплаті аліментів. Позивач звертався до Начальника служби у справах дітей Виноградівської міської ОТГ з заявою від 27 червня 2022 року де просив провести обстеження побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] який проживає разом з Позивачем у [ADDRESS] у зв`язку з тим, що Відповідачка не сплачує аліменти вже тривалий час, не проявляє жодної турботи про сина, не телефонує йому,не займається його вихованням. Мати неповнолітнього сина-відповідачка [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] просить суд позбавити відповідачку [PERSON] та збільшити розмір стягуваних аліментів, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 2500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак його представник [PERSON] , подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, повідомив суду, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з зазначених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про місце та дату розгляду справи, відповідно до п.11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті «Судова влада». Додатково, ухвала про відкриття провадження у справі, позовна заява з додатками направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. Правом подання заперечення проти позову відповідач не скористалася, такі заперечення не подала. Представник органу опіки та піклування Виноградівської міської ради в судове засідання не з`явився, однак подав до суду Висновок за №02-15/605 від 16.02.2023 року про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві. У судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів до відповідачки [PERSON] так, як вони ніколи не перебували в зареєстрованому шлюбі, а [INFO] в сторін народився спільний син - [PERSON] . Так як спільне життя в позивача і відповідачки не склалося, то відповідачка [PERSON] ще в 2015 році повернулась до себе додому в Кіровоградську область, смт. Добровеличківка. Позивач [PERSON] вже звертався з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини до Виноградівського районного суду Закарпатської області. 17.09.2015 року Виноградівський районний суд Закарпатської області виніс рішення про те, щоб стягнути з [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] (ІПН [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] , машканця [ADDRESS] (ІПН [NUMBER] ) аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO] в розмірі по 300 грн. на дитину щомісячно, починаючи з 24.06.2015 року, до його повноліття, або зміни матеріального стану [PERSON] . Вищезгаданим рішенням встановлено "…Сімейне життя із відповідачкою [PERSON] не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідачка не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не займається його вихованням, не намагається забезпечити нормальні умови для його розвитку. Позивач на даний час займається вихованням сина, отримує мінімальну заробітну плату, в зв`язку з чим не в змозі сам утримувати свого сина, тому і звертається до суду із даним позовом…" Станом на 18 червня 2022 року відповідачка злісно ухиляється від сплати аліментів, участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться йогожиттям, не відвідувала і не відвідує його, що підтверджується відповідними доказами. Відповідно до довідки виконкому Виноградівської міської ради (Старости Фанчиківського старостинського округу) №282 від 30.05.2022 року неповнолітній син [PERSON] проживає разом із позивачем та на повному його утриманні. Позивач вже звертався до Відділу Державної виконавчої служби Добровеличківського районного управління юстиції з заявою від 31 травня 2022 року про те, що у Відповідачки є заборгованість по сплаті аліментів і просив вжити заходів до [PERSON] , щоб вона належним чином сплачувала аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] та просив вислати довідку про заборгованість [PERSON] . Відповідачка не виконує рішення суду, аліменти не сплачує, внаслідок чого у неї виникла значна заборгованість по сплаті аліментів. Позивач звертався до Начальника служби у справах дітей Виноградівської міської ОТГ з заявою від 27 червня 2022 року де просив провести обстеження побутових умов проживання неповнолітнього [PERSON] який проживає разом з Позивачем у [ADDRESS] у зв`язку з тим, що Відповідачка не сплачує аліменти вже тривалий час, не проявляє жодної турботи про сина, не телефонує йому,не займається його вихованням. Мати неповнолітнього сина-відповідачка [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з ним, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Батьківські права та обов`язки належать до невідчужуваних. Але якщо ці права та обов`язки використовуються не за призначенням, можлива їх втрата через позбавлення батьківських прав. По суті, це є особлива сімейно-правова міра відповідальності по відношенню до батьків, тобто осіб, записаних в якості матері та батька дитини в свідоцтві про народження. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом, не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У справі «Савіни проти України» Європейський суд з прав людини (рішення від 10 грудня 2008 року) зазначав, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Ухвалюючи рішення у справі, яка розглядається, суд виходить з найвищих інтересів дитини, у зв`язку із чим, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Крім того, судом враховано Висновок органу опіки та піклування Виноградівської міської ради за №02-15/605 від 16.02.2023 року, згідно до якого надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із чим, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] -підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів, то суд прийшов до наступних висновків. На даний час розмір аліментів, призначений рішенням суду в розмірі 300 гривень, є недостатнім для утримання та виховання дитини, оскільки син підріс, вже почався новий навчальний рік у звичайному офлайн режимі, відповідно необхідні додаткові витрати на придбання шкільного приладдя, книг, одягу та інших необхідних речей. Зокрема, до 01 вересня 2022 року (до початку навчального року) сину [PERSON] необхідно придбати наступні речі: шорти (2 шт. по 360 грн.), футболки (3 шт. по 300 грн.), сандали (1 шт. за 500 грн.), літні кросівки (1 шт. за 700 грн.), тапки (2 шт. по 150 грн.), кепку (1 шт. за 300 грн.), кросівки осінні (2 шт. по 800 грн.), спортивний костюм (1 шт. за 1100 грн.), спортивні штани (2 шт. по 400 грн.), джинси (1 шт. за 800 грн.), вітровку (1 шт. за 1200 грн.), кофту (2 шт. по 700 грн.), нижня білизна та носки (загалом 700 грн.), рюкзак (1 шт. за 1500 грн.), шкільне приладдя (зошити, ручки, альбоми, атласи загалом 2500 грн.), витрати на загальні батьківські збори коштів (книги, журнали, ремонти загалом 3000 грн.). Відповідно до офіційних даних Державної служби статистики України відсоток інфляції наразі зріс до 117,4 % в 2022 році і це дані лише за шість місяців від початку 2022 року, тобто ціни на найнеобхідніше й надалі будуть підвищуватися. Наразі найвищі показники на: продовольчі товари - хліб та хлібопродукти, овочі, фрукти, макаронні вироби, цукор, риба та продукти з риби, сир та м`який сир тощо; паливо, водопостачання, електроенергію, медикаменти тощо. З часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 300 гривень щомісячно, витрати на утримання сина значно зросли. Наразі спільний син має ряд захоплень, талантів, які потребують свого розвитку. Очевидним є те, що визначений судом розмір аліментів на його утримання є недостатнім для забезпечення його усім необхідним. Відповідачка не сплачує навіть таку суму аліментів яка була зазначена в рішення Виноградівського районного суду від 17.09.2015 року, життям сина взагалі не цікавиться. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Збільшуючи розмір аліментів в твердій грошовій сумі, які підлягають до стягнення із Відповідачки на користь Позивача на утримання неповнолітнього сина, суд повинен виходити з вимог ст. 192 СК України у їх системному зв`язку з положеннями ч.2 ст. 182 СК України, оскільки утримання неповнолітнього сина потребує від Позивача значних зусиль та матеріальних витрат, а визначений у вересні 2015 року розмір аліментів в сумі 300 гривень на дитину з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, є недостатнім для забезпечення його фізичного, духовного розвитку та лікування, а також те, що Відповідачка є молодою та фізично здоровою людиною та інших осіб на утриманні немає. Згідно з п.2 ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, що слідує із змісту п.2 ст.155 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Однак рекомендований розмір аліментів (починаючи з кінця серпня 2018 року) становить один прожитковий мінімум. У зв`язку із чим, позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів в розмірі 2500 грн.-підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та зважаючи, що при зверненні до суду судовий збір сплачено позивачем, тому суд, вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі 992 грн.40 коп., стягнути на користь позивача з відповідачки [PERSON] , з врахуванням, що вимоги позивача задоволено в повному обсязі та судові витрати на користь держави в розмірі 992, грн..40 коп. за позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved