Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину. У зв`язку із тим, що протягом останніх декількох років їхні стосунки розладились, зникло взаєморозуміня і взаємоповага, стали частими сварки, свідком яких нерідко є їх донька, що погано впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє позивачці та дитині душевні страждання, сторони мають різний погляд на життя, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2023 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 31.05.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві (а/з № 790), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну малолітню дитину доньку - [PERSON] , [INFO] (а/з № 1334), що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до вимог ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved