Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

21.12.2021 року до суду надійшла зазначена позовна заява. У позовних вимогах позивач просить: 1. Визнати недостовірною та такою, що завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації [PERSON] наступну інформацію: «... [PERSON] - скандальном девелопере из орбиты [PERSON] , который строит коттеджные городки и ведет бизнес в оккупированном Крыму.»; «... [PERSON] тогда получил скидку от [PERSON] в обмен на добрые взаимоотношения и содействие в решении бизнес-вопросов в будущем.»; «Интерес близкого соратника [PERSON] , миллионера и застройщика с активами в оккупированном россией Крыму понятен. Даже беглого знакомства с биографией [PERSON] достаточно для включения его в санкционный список СНБО.»; « Как все эти тендеры «Укравтодора» мог выиграть один подрядчик? Очень просто, ведь ему покровительствовал лично первый вице-спикер [PERSON] . Даже дорожную технику в свой парк [PERSON] закупал за бюджетные деньги.»; «В августе 2014 года [PERSON] перерегистрировал по российскому законодательству ЗАО «Севастопольстрой», которое раньше входило в корпорацию «Золотые ворота».; «Еще одна связанная с [PERSON] севастопольская фирма «Декор» намеревалась построить посреди краснокнижной фисташковой рощи 11-этажные апартаменты на 517 квартир и автомобильную парковку на 353 паркоместа.»; «Крымский бизнес [PERSON] остается на хорошем счету у российских оккупантов. Впрочем, как и его покровитель, находящийся под домашним арестом в Киеве, [PERSON] », розміщену на сайті [INFO] власником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунікаційний Хаб "Економіка", за посиланням: [INFO]та зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний Хаб «Економіка» видалити вказану статтю із сайту [INFO]. 2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний Хаб «Економіка» спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію шляхом публікації резолютивної частини рішення суду після набрання судовим рішенням законної сили на власному сайті [INFO]. Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] відповідачем на власному веб-сайті було опубліковано статтю під назвою « [INFO] » за посиланням: [INFO] Позивач зазначає, що стаття містить недостовірну та негативну інформацію, а тому для захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 12.01.2022 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із призначенням дати проведення підготовчого засідання у справі. У встановлений ухвалою про відкриття провадження строк представник відповідача на адресу суду відзиву на позов не направив. 16.11.2022 року судом підготовче провадження у справі завершено та призначено до розгляду справи по суті. У судовому засіданні 13.03.2023 р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначаючи про те, що позивачем не доведений факт розповсюдження інформації саме відповідачем. Оцінивши надані суду докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності з ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У відповідності з ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до положень ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію громадянами, юридичними особами і державою не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що [INFO] Товариство з обмеженою відповідальністю «Комунікаційний Хаб «Економіка» на власному веб-сайті було опубліколо статтю під назвою « [INFO] » за посиланням: [INFO] яка, на думку позивача, є недостовірною, не відповідає дійсності, має наклепницький характер, а отже, негативно впливає на честь і гідність позивача та завдає шкоди його діловій репутації. На підтвердження розміщення зазначеної статті в мережі інтернет позивач не надав роздруківку із сайту (інтернет-сторінки), яка хоча би була б паперовим відображенням електронного документа, або протоколу огляду веб-сторінки, складеного адвокатом особисто в порядку по п. 7. ч. 1 ст. 20 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», стороною позивача не ініційовано питання про огляд речових доказів за їх місцезнаходженням в порядку ст. 85 ЦПК України, а під час огляду веб-сторінки, за посиланням, наданим позивачем, з власної ініціативи суду вбачається, що остання станом на 01.05.2023 року не існує. Крім того, до початку розгляду спору стороною позивача також не було здійснено фіксації електронних доказів у виді інформації на веб-сайті шляхом проведення експертизи із залученням судового експерта на звернення зацікавленого учасника справи. Тому суд позбавлений можливості встановити, що на сайті відповідача була розміщена зазначена позивачем інформація, оскільки відсутні достатні докази змісту веб-сторінки в інтернет на певний момент часу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009р. за № 1, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Отже, провівши системний аналіз діючого законодавства України, взявши до уваги відповідну судову практику та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, вивчивши процесуальні заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків, що в ході судового розгляду не доведено поширення зазначеної позивачем інформації та факту вчинення відповідачем правопорушення, яке полягало саме в поширені інформації, яка у відповідності до вимог закону може мати статус «недостовірної», такої, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачу повно і своєчасно здійснювати свої особисті немайнові права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог позивача відповідно до положень ст.141 ЦПК України понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed