Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що його батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13.02.2007 року. Після розірвання шлюбу батько покинув родину, безпідставно ставився до своїх батьківських обов`язків, не займався його вихованням та утриманням, не піклувався про стан здоров`я та не цікавився його життям та навчанням. З 2009 року він з матір`ю фактично мешкали за адресою: [ADDRESS] , разом з ними мешкав [PERSON] . Шлюб між матір`ю та [PERSON] не укладався. [PERSON] під час їхнього спільного проживання піклувався про матір та нього, вони жили як єдина родина. За рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 26.11.2007 року з [PERSON] стягнуто аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. За поданням державного виконавця Лозівським міськрайонним судом Харківської області [PERSON] оголошено в розшук як неплатника аліментів. [INFO] мати померла. 29.11.2022 року на підставі наказу служби у справах дітей Лозівської міської ради [PERSON] влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю [PERSON] . [PERSON] після смерті матері слідкує за процесом його навчання, бере участь у його вихованні, для нього створені належні умови для проживання. На підставі викладено просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №37, виданий Панютинською селищною радою м. Лозова Харківської області 09.08.2005 року; призначити [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] . 14 березня 2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. 03 травня 2023 року ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, відзив на позов не подав. Представник виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 серпня 2005 року (а.с.5). Шлюб між батьками розірвано 13 лютого 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 листопада 2022 року (а.с.13). Із наказу служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області №18-тв від 29 листопада 2022 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , влаштовано на тимчасове проживання в сім`ю [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в будинку ніхто не зареєстрований, але фактично проживають: неповнолітній - [PERSON] , [INFO] , малолітня - [PERSON] , [INFO] , співмешканець матері - [PERSON] , який працює в ЧП в смт. Панютине. Стосунки в сім`ї доброзичливі, для дітей створені належні умови для проживання, продукти харчування в достатній кількості, одяг, взуття діти мають відповідно до віку та сезону (а.с.19). Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області від 06.11.2019 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Із довідки Панютинського старостинського округу Лозівськоїміської ради Харківської області №24 від 13.01.2023 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , разом з підопічною дитиною - [PERSON] , [INFO] та пасинком - [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають без реєстраційного обліку з 2018 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Із характеристики наданої на [PERSON] вбачається, що останній навчається у Лозівському центрі професійної освіти Харківської області з 01 вересня 2022 року за професією «Електрогазозварник. Електрозварник на автоматичних та напівавтоматичних машинах». За час навчання в центрі [PERSON] проявив себе як старанний здобувач освіти. Після смерті матері, вітчим хлопця, [PERSON] , з яким він проживає, слідкує за процесом навчання [PERSON] , дотримується порад і звернень майстра групи, бере участь у його вихованні. Батько [PERSON] , [PERSON] , жодного разу з початку навчання у центрі сина не виходив на зв`язок з майстром, не цікавився його навчанням. Майстер групи у телефонному режимі підтримує зв`язок з [PERSON] , вітчимом (а.с.20). Із інформації, наданої Комунальним закладом «Панютинський ліцей» Лозівської міської ради Харківської області від 18.01.2023 №01-24/13 та від 19.01.2023 №01-24/14 про [PERSON] , вбачається, що мати [PERSON] відповідально ставилася до навчання та виховання хлопця; батьківські збори здебільшого відвідувала разом з цивільним чоловіком, батьки підтримували зв`язок з класним керівником, надавали допомогу в організації заходів. [PERSON] мав гарні відносини з матір`ю та вітчимом, ставився до них з повагою (а.с.21, 22). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 листопада 2007 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.23). Згідно розрахунку Лозівського ВДВС у Лозівському районі Харківської області СМУЮ, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 09.02.2023 року становить 224471,50 гривень (а.с.24). Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 01.09.2021 року за поданням державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) [PERSON] оголошено у розшук (а.с.26). Із довідки СКП Лозівського РВП ГУНП в Харківській області від 21.12.2022 року вбачається, що 12.12.2022 року [PERSON] звернувся до Лозівського РВП ГУНП в Харківській області з заявою про встановлення зв`язку з його батьком [PERSON] , [INFO] . Проведеним заходами встановлено, що [PERSON] в 2014 році виїхав до тимчасово окупованої території Донецької області та не повернувся. Також встановлено, що він являється військовослужбовцем російської федерації. Встановити з ним зв`язок не виявилось можливим (а.с.14). З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25 квітня 2023 року №343, вбачається, що діючи в інтересах дитини виконавчий комітет Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.66-68). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.1,4 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан її здоров`я, хоча повинен це робити. На підставі викладеного, зважаючи на те, що в вищезазначених нормах Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також враховуючи те, що ч. 1 ст. 20 цієї ж Конвенції, передбачено, що дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою, для фізичного, духовного, інтелектуального розвитку дитини, в її же інтересах, враховуючи висновок органу опіки та піклування, дослідженні докази в судовому засіданні, суд приходить до висновку, за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини, що на думку суду, відповідатиме інтересам дитини та сприятиме її належному вихованню і розвитку. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст. ст. 58, 59 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. ст. 243, 244 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Не можуть бути опікунами, піклувальниками дитини особи, зазначені в статті 212 цього Кодексу. Відповідно до Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Згідно з п. п. 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім`ї молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Згідно ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки та піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст. 60 цього кодексу. [PERSON] виявив своє бажання бути піклувальником над [PERSON] , може виконувати обов`язки піклувальника за станом здоров`я, до кримінальної відповідальності не притягувався, працює водієм автотранспортних засобів по трудовому договору, має право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Фактично з 2009 року проживає з сім`єю [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] . Неповнолітній [PERSON] не заперечує, щодо призначення [PERSON] піклувальником над ним та просив визначити місце проживання з [PERSON] Виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування, внесено до суду подання про можливість призначення [PERSON] піклувальником над [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 25 квітня 2023 року №343, що буде відповідати інтересам неповнолітнього (а.с.75-76). Таким чином, вимоги позову про призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] також підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн.60 коп., від сплати якого позивач був звільнений.

Outcome: approved