Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] . Син відповідача [PERSON] є особою з інвалідністю першої групи, весь час перебуває у спеціальних закладах, на канікули мати дитину додому не забирала, жодного разу не телефонувала, взагалі не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини та його вихованні, навпаки - заблокувала його пенсійну картку, чим поставила сина у вкрай скрутне матеріальне становище. Одягають та годують [PERSON] благодійники. В телефонних розмовах для лікаря та соціального педагога повідомила, що має власні проблеми, які їй складно вирішити, а [PERSON] нехай вирішує свої сам. 07.02.2023 відповідач написала заяву про те, що не може виконувати свої батьківські обов`язки, тому просить позбавити її батьківських прав відносно сина. 23.02.2023 комісія з питань захисту прав дитини ухвалила рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради №327 від 10.03.2023 вказаний висновок затверджено. У зв`язку з цим просить позов задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] . В підготовче судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в підготовчому судовому засіданні. Представник третьої особи надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, не заперечує проти задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Українив зв`язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Понінківської селищної ради №327 від 10.03.2023 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Відповідно до медичного висновку №42 від 07.03.2022 [PERSON] , [INFO] , має захворювання «ДЦП.Тетрапорез» (а.с.15). Згідно з наказом №37-од від 09.09.2022 служби у справах дітей Понінківської селищної ради неповнолітнього [PERSON] взято на облік, як такого, що опинився у складних життєвих обставинах (а.с.16). Відповідно до даних акта прийому дитини від 15.09.2022 [PERSON] прийнято у Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Щасливе дитинство» служби у справах дітей Хмельницької ОДА у зв`язку зі складними життєвими обставинами (а.с.17). Відповідно до даних довідки -характеристики, виданої селищним головою Понінківської селищної ради (а.с.19), [PERSON] характеризується як така, що не займається вихованням та доглядом сина [PERSON] , 2006 року народження, який все життя виховувався у спеціальних закладах. Згідно з довідкою №18 від 08.02.2023, виданою відокремленим структурним підрозділом Кам`янець - Подільським фаховим коледжем навчально-реабілітаційного закладу вищої освіти "Кам`янець-Подільський державний інститут" (а.с.24-25), [PERSON] , особа з інвалідністю з дитинства, навчається у коледжі з вересня 2022 року, отримує стипендію 890 грн, 600 з яких сплачує за проживання в гуртожитку, у зв`язку з недофінансуванням державного фонду з грудня 2022 не забезпечується безкоштовним харчуванням. Мати [PERSON] взагалі не бере участі у вихованні та утриманні дитини, повідомила, що має власні потреби і проблеми, тому [PERSON] має справлятись зі своїми проблемами самотужки. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що має місце в даному випадку. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати (батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, якщо вона (він) не проявляють про неї батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Оскільки відповідач не проявляє до сина щонайменшої материнської турботи, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, достатнє матеріальне забезпечення, що підтверджується наведеними вище доказами, суд знаходить законні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved