Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), до досягнення дитиною трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю і перебуває на її повному утриманні. Батько матеріально сина не забезпечує, своїх батьківських обов`язків не виконує, його долею не цікавиться. В зв`язку з цим, позивачка, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, та крім відповідної соціальної допомоги, інших джерел доходу не має. 27 березня 2023 року ухвалою суду справу прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін на 19.04.2023 о 11:00. 04.04.2023 на адресу суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про місце і час слухання прави повідомлений належним чином. Своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. В зв`язку з неявкою сторін судове засідання відкладено до 09.05.2023 о 13:00. 09.05.2023 відповідач повторно в судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. У зв`язку з означеним, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.03.2022 Переяславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м.Київ), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] . Згідно з копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, дитина [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані: батько - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] ; підстава запису відомостей про батька: заява матері та батька дитини про визнання батьківства від 07.03.2022. Державна реєстрація народження проведена відповідно до ст.126 СК України. На даний час сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає з матір`ю - позивачем по справі, та повністю перебуває на її утриманні, батько дитини не приймає участі у вихованні сина, що вбачається з копії акту депутата Переяславської міської ради за № 93 від 15.02.2023. Як вбачається з позовної заяви, доходів позивача не вистачає для повноцінного забезпечення всіх вікових потреб дитини. Жодних джерел доходу, крім допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку позивач не має, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 03.11.2021 в справі №487/5798/20, тлумачення як статті 7 СК України загалом, так і частини дев`ятої статті 7 СК, свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Тлумачення частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу. Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Так, в судовому засіданні встановлено, що дитина [PERSON] народився [INFO] , і його батьком є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 07.03.2022. Малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю - позивачем по справі, що встановлено з акту депутата № 93 від 15.02.2023. Крім того, заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів на її утримання, що становить 1/4 частини від заробітку відповідача суд вважає обґрунтованим, адже мати дитини має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, натомість відповідач проти заявлених вимог позивачки не заперечував, на відсутність у нього матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу, не вказував. Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 1073 гривні 60 коп.

Outcome: approved