Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив суд стягнути на його користь з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 160248 грн. 85 коп. і моральну шкоду в розмірі 60000 грн. В обґрунтування позову зазначав, що 03 липня 2017 року внаслідок порушень водієм автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на автодорозі 3 км + 350 м автодороги Під`їзд до м.\~Бровари в смт Калинівка Броварського району Київської області, у напрямку від м.\~Бровари до м.\~Чернігова, підпункту б п. 2.3, п. п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), що підтверджується висновком №\~10-02/18 експертного автотехнічного дослідження від 12 лютого 2018 року, сталося зіткнення правою частиною вказаного автомобіля із передньою частиною автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , під його (позивача) керуванням. Вказував на те, що внаслідок вказаної ДТП йому завдано\~матеріальний збиток\~у розмірі\~80601\~грн.\~99\~коп.,\~що підтверджується\~звітом №\~29/11/17\~про оцінку\~вартості збитку,\~нанесеного власнику\~пошкодженого колісного\~транспортного засобу.\~Разом з\~тим,\~сума його\~фактичних витрат\~на ремонт\~пошкодженого автомобіля\~становить 95239\~грн.\~02\~коп.,\~що підтверджується\~рахунком №\~1504,\~актом надання\~послуг №\~2089,\~товарними чеками\~від 19\~червня\~та 20\~червня 2018\~року.\~Також у\~результаті вказаної\~ДТП він\~поніс наступні\~витрати:\~транспортування пошкодженого\~транспортного засобу\~в розмірі\~650\~грн.,\~транспортування пошкодженого\~транспортного засобу\~в розмірі\~460\~грн.,\~оплату вартості\~автотехнічного дослідження\~в розмірі\~5500\~грн.\~Також,\~у зв`язку\~з відсутністю\~власних грошових\~коштів на\~ремонт пошкодженого\~автомобіля,\~його перевезення,\~проведення експертних\~досліджень та\~покриття пов`язаних\~витрат,\~він змушений\~був взяти\~грошові кошти\~в сумі\~100000\~грн.\~у кредит\~у ПАТ\~Банк\~кредит Дніпро на підставі\~кредитного договору\~№\~22035000065318.\~Сумарний розмір\~відсотків за користування кредитними грошовими коштами та оплати додаткових послуг банку за вказаним договором складає 58399 грн. 83 коп. Таким чином, завдана йому внаслідок ДТП майнова шкода в загальному розмірі становить 160248 грн. 85 коп., яку він вважає підлягає стягненню на його користь з відповідача [PERSON] , як винної у ДПТ особи. Крім того, неправомірними діями відповідача [PERSON] йому завдано також ще й моральної шкоди, яка полягає в емоційному стресі, хвилюванні за свого сина, який перебував на момент ДТП в автомобілі, стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна. Розмір завданої йому моральної шкоди він оцінює в 60000 грн., які він вважає також необхідно стягнути з відповідача [PERSON] . Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] подав до суду подав до суду позов, у якому просив суд стягнути із позивача [PERSON] на його користь майнову шкоду в загальному розмірі 53959 грн. 77 коп. В обґрунтування позову зазначав, що внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України 03 липня 2017 року сталася ДТП за участі належного йому автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] . Вказував на те, що внаслідок вказаної ДТП йому завдано матеріальний збиток у розмірі 51959 грн. 77 коп., що підтверджується звітом №\~327 про оцінку майна від 20 травня 2019 року, за яку ним також сплачено 2000 грн. Вважає, що саме внаслідок протиправних дій позивача [PERSON] йому завдано майнової шкоди, тому саме із [PERSON] підлягає стягнення ця майнова шкода у розмірі 53959 грн. 77 коп. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Белінський П.Є. у суді позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеному, просили позов задовольнити. Позивач [PERSON] у подальшому подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності його представника, за наявними у матеріалах справи документами. Представник позивача [PERSON] адвокат Белінський П.Є. подав відзив на позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що цей позов пред`явлено до неналежного відповідача [PERSON] , оскільки вина останнього у вчиненні ДТП відсутня. У позовній заяві [PERSON] вказує на порушення вимог ПДР України під час зазначеної вище ДТП двома водіями [PERSON] та [PERSON] , однак вимоги ним заявлено лише до позивача [PERSON] , тому просив суд у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лазоренко Ю.М. у суді заперечував щодо задоволення позовних вимог, подав до суду відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, просив суд у їх задоволенні відмовити. У подальшому адвокат Лазоренко Ю.М. подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності сторони відповідача, позовні вимоги підтримав із підстав викладених у відзиві на позов, та просив суд у їх задоволенні відмовити. Третя особа: Товариство з додатковою відповідальністю Страхове товариство Домінантна у судове засідання не з`явилося, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилося, про причини неявки суд не повідомило, пояснення на позов до суду не подавало. Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України у судове засідання не з`явилося, його представник [PERSON] подав до суду пояснення, у яких вказував на те, що для здійснення регламентної виплати потерпілій особі необхідно звернутися до МТСБУ та надати всі необхідні для виплати документи, надати для огляду пошкоджений автомобіль, докази того, що [PERSON] дійсно є учасником бойових дій. Просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 03 липня 2017 року о 12.20 год. на автодорозі Калинівка Пухівка 3 км на регульованому перехресті з автодороги Під`їзд до м.\~Бровари сталася ДТП за участі автомобіля ВАЗ 21114, д.н.з. [NUMBER] , який згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , унаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій [PERSON] отримав також тілесні ушкодження. 04 липня 2017 року за фактом зазначеної ДТП до ЄРДР за №\~12017110130002574 було внесене кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у якому [PERSON] є потерпілою особою. 26 березня 2018 року постановою Київського районного суду м.\~Полтави у справі про адміністративне правопорушення №\~552/1427/18 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у цій справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, було закрито. Зі змісту цієї постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, який складений 12 березня 2018 року, 03 липня 2017 року о 12.20 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21114, д.н.з. [NUMBER] , по а/д Калінівка-Пухівка 3 км на регульованому перехресті з а/д Під`їзд до м.\~Бровари при повороті ліворуч не надав перевагу в русі та скоїв зіткнення з автомобілем Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. п. 2.3 б, 10.1, 16.6 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП., також водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження; 27 квітня 2018 року постановою Апеляційного суду Полтавської області у даній справі апеляційну скаргу [PERSON] було залишено без задоволення, а постанову від 26 березня 2018 року Київського районного суду м.\~Полтави залишено без змін. Зі змісту цієї постанови апеляційного суду вбачається, що доводи апелянта про те, що відсутність судового рішення щодо визнання [PERSON] винним за ст. 124 КУпАП порушує право потерпілого на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки закриття провадження у справі підставі п. 7 ст. 247 КУпАП не позбавляє учасників ДТП можливості звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства. Постанова від 26 березня 2018 року Київського районного суду м.\~Полтави набрала законної сили 27 квітня 2018 року. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У ч. 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. У ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1)\~шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2)\~за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3)\~за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Обставинами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння майнової шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні. За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч. 2 ст. 76 ЦПК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 77, ч. 1 ст. 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Верховний Суд у постанові від 16 серпня 2019 року у справі №\~927/120/18 роз`яснив, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який складається лише для фіксації факту ДТП, а наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зокрема, протиправної поведінки такої особи, яка полягає у порушенні правил дорожнього руху, та її вини, встановлюється виключно судом у межах справи про адміністративне правопорушення. Закриття провадження у справі про притягнення до відповідальності за адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням передбачених статтею 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітацією особи, щодо якої розглядалась справа, тому така обставина не спростовує факт наявності або відсутності вини особи у скоєнні ДТП. Також Верховний Суд у вказаній вище справі №\~927/120/18 у постанові від 16 серпня 2019 року виклав правовий висновок та зазначив, що постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності може бути належним доказом вини відповідної особи у вчиненні адміністративного правопорушення виключно лише в разі, якщо в такій постанові чітко встановлено та визнано доведеним як факт скоєння адміністративного правопорушення, так і чітко встановлено та визнано доведеним, що дане правопорушення скоєно саме конкретною, зазначеною в цій постанові особою. Із постанови від 26 березня 2018 року Київського районного суду м.\~Полтави у справі №\~552/1427/18 та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2018 року у даній справі вбачається, що у ній відсутні встановлений судом та доведений факт скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки обставини викладені у ній судом ґрунтуються відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 12 березня 2018 року, який складається лише для фіксації факту ДТП, також не вбачається зі змісту цих постанов того, що судом встановлено та визнано доведеним, що дане правопорушення скоєно саме відповідачем [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі №\~641/2795/16-ц роз`яснив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, на підтвердження доводів своїх позовних вимог подав до суду висновок №\~105-02/18 експертного автотехнічного дослідження від 12 лютого 2018 року, здійснений судовим експертом ТОВ\~Пасат Консалтинг Груп Ніколаєнком Є.І. на його [PERSON] , замовлення, у якому зазначено, що саме дії водія [PERSON] перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням ДТП, яка сталася 03\~липня 2017 року. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] , звертаючись до суд з позовом посилається на підтвердження своїх позовних вимог на висновок №\~39 експертного автотехнічного дослідження від 14 грудня 2017 року, здійсненого судовим експертом Балинським О.П. на замовлення представника відповідача [PERSON] адвоката Лазоренка Ю.М., у якому зазначено, що дії обох водіїв не відповідали вимогам ПДР України та із технічної зору знаходилися у причинному зв`язку з ДТП, що сталася 03 липня 2017 року. При цьому, посилаючись на вказаний висновок №\~39 експертного автотехнічного дослідження від 14 грудня 2017 року, третя особа [PERSON] заявляє вимоги лише до позивача [PERSON] та не ставить перед судом на вирішення вимог щодо розміру відшкодування у відповідній частці, оскільки якщо враховувати вказаний висновок, то у даному випадку має бути визначена частка відшкодування кожного з водіїв. Диспозитивність один з базових принципів судочинства,

Outcome: dismissed