Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.11.2021 між ним (замовником) та ТОВ «ПЛК Груп» (виконавцем) було укладено договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля № 01В301121. Відповідно до п. 2.1 укладеного договору, виконавець зобов`язується відповідно до листа-замовлення замовника забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в листі-замовлення, і видати його, а також супутні документи замовнику з актом приймання-передачі автомобіля, а замовник зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг наданих виконавцем та супутніх послуг. Сторонами було погоджено параметри автомобіля, його граничну вартість та виключний комплекс послуг за договором. Відповідно до п. 4.4 договору, ділова переписка, яка стосується виконання умов даного договору та має повну юридичну силу, ведеться виключно в погодженому між «Замовником» і «Виконавцем» месенджері у чаті. Вказує, що в подальшому сторонами погоджено купівлю автомобіля Кіа Sorento 2013 року випуску. З метою оплати вартості автомобіля 10.12.2021 замовник вніс кошти на вказаний виконавцем рахунок в розмірі 10 513, 00 доларів США, що включає в себе купівлю автомобіля, доставку авто в Україну та аукціонний збір. Оплата підтверджується платіжним дорученням від 10.12.2021, а також Invoice від 09.12.2021. Крім того, замовником сплачено на користь виконавця кошти в сумі 11 000,00 грн, що еквівалентно 400 доларів США за офіційним курсом НБУ на день розрахунку за надані послуги по вищевказаному договору, що підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів від 01.12.2021. Зазначає, що 14.03.2022 його повідомили, що при доставці автомобіля в Україну його не було розвантажено в порту м. Одеси та відправлено назад до Кореї. Крім того повідомлено, що замовнику необхідні сплатити додатково 1 000 доларів США за повернення авто в Корею. 15.03.2022 йому запропоновано варіант доставки придбаного автомобіля через Європу, на що було надано згоду, проте через деякий час йому було запропоновано варіант продажу автомобіля в Кореї та повернення коштів, на що було надано згоду. Однак, станом на 09.08.2022 автомобіль позивачу не доставлений, кошти сплачені за придбання автомобіля не повернуті. Інформації про реалізацію замовленого автомобіля не надано. В той же час зі сторони замовника зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. На момент звернення до суду з позовом обов`язок виконавця щодо доставки автомобіля в Україну не виконано, кошти сплачені замовником на виконання договору не повернуті. 20.07.2022 на адресу відповідача направлено письмову вимогу про повернення коштів, однак вона залишена без задоволення. Посилаючись на ст.ст. 525, 526, 527, 530, 611, 615, 624, 629, 644, 651, 663, 665, 693, 698, 704 ЦК України, позивач стверджує, що відповідачем порушено істотні умови договору, а тому існують достатні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми попередньої оплати в розмірі 10 51З,00 доларів США, а також 400 доларів США за надання послуги по укладеному договору, та в даному випадку має місце порушення прав позивача (як замовника послуги), а тому договір підлягає розірванню, а кошти сплачені замовником на виконання умов договору підлягають поверненню. Також, посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦПК України, вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума процентів, які нараховані за період з 10.12.2021 по 12.08.2022, що становить 8 063, 93 грн. Позивач зазначає, що у зв`язку з ухиленням від виконання умов договору відповідачем, позивач зазнав моральної шкоди, було порушено його нормальний спосіб життя, оскільки кошти на замовлення автомобіля ним було взято в борг, що призвело до постійного хвилювання та весь час перебування у стресовій ситуації. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 100 000 грн. За таких обставин, позивач просить розірвати договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля та стягнути з відповідача на його користь суму попередньої оплати за договором в розмірі 10 513,00 доларів США, а також 400 доларів США за надання послуги по договору, а також проценти за користування коштами в розмірі 8 063,93 грн. Крім того, стягнути з позивача на користь відповідача моральну шкоду в розмірі 100 000 грн (а.с. 1 - 7). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження (а.с. 49). Відповідач в особі генерального директора ТОВ «ПЛК Груп» Макарова В.О. на підставі ст. 178 ЦПК України надав суду відзив на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач позов не визнає. Так, відповідач не заперечує, що дійсно 30.11.2021 між сторонами було укладено договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля, узгоджено параметри підбору автомобіля, а саме автомобіль марки Кіа модель Sorento, рік випуску 2013, та 01.12.2021 позивачем було сплачено на користь відповідача грошові кошти у розмірі 11 000 гривень, що на час сплати було еквівалентно 400 доларам США. У ході підбору автомобіля позивачем неодноразово замовлялася перевірка обраних ним варіантів, результатом чого після перевірки, проведеної 09.12.2021, стало обрання автомобіля, що задовольняв вимоги позивача, та на адресу позивача був надісланий рахунок на оплату автомобіля на користь продавця та інструкції з його оплати, який було сплачено позивачем 10.12.2021, у зв`язку з чим у нього з`явилися майнові права на придбаний ним автомобіль. Вказує, що 01.02.2022 відповідач повідомив позивача про відбуття морського судна з його автомобілем на борту у напрямку порту м. Чорноморськ. 23.02.2022 позивача було повідомлено про скоре прибуття морського транспорту до порту м. Чорноморськ та необхідність з боку позивача надати документи для виконання процедури митного оформлення та подальших дій, обумовлених укладеним договором. Однак після 24.02.2022, тобто початку повномасштабних бойових дій між Україною та російською федерацією, та введення воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», були закриті для суден торгівельного мореплавства морські порти Одеської області, зокрема ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ». Зазначає, що морським перевізником - резидентом Республіки Корея «CIG Shipping» на адресу юридичних та фізичних осіб, що замовили послуги з доставки транспортних засобів на їх судні, було надіслано лист-повідомлення від 07.03.2022 щодо неможливості розвантаження у порту м. Чорноморська, та рішення компанії-перевізника - не розвантажувати транспортні засоби у портах Греції та Туреччини, а повернути їх до Республіки Корея. 15.03.2022 надіслано позивачеві засобами електронного зв`язку, а саме у чат створений у месенджері Viber, варіант подальшого розвитку подій у форс-мажорній ситуації, що склалася, а саме: сплатити рахунок за доставку автомобіля в Республіку Корею, сплатити виставлений рахунок за доставку автомобіля в Україну, що буде виставлений додатково; надати згоду на реалізацію автомобіля у Республіці Корея та отримати залишок грошових коштів після його реалізації та оплати витрат на його транспортування та процедуру реалізації; нічого не робити - автомобіль буде виставлений на продаж з метою покриття витрат на його зберігання та транспортування, грошові кошти повернуті не будуть. Вказує, що позивачем було висловлене побажання про реалізацію автомобіля у Республіці Корея, без його транспортування до України, про що він зазначив у своєму дописі 15.03.2022. Але вже 18 березня позивач виявив бажання про транспортування автомобіля до України, через що процедура продажу була призупинена. 12.04.2022 позивачем було заявлено на адресу відповідача про те, що якщо за новими цінами з доставкою через порти ЄС автомобіль буде коштувати більш ніж первісні 16 200 доларів США, він йому не потрібний. Потім позивачем знову було змінено рішення щодо подальшої долі придбаного ним автомобіля, а саме він знову запропонував відповідачу реалізувати його, про що було заявлено 18.04.2022, але відмовився сплатити грошові кошти у розмірі 1 000 доларів США задля оплати доставки автомобіля до Республіки Корея, без чого неможливо буде розпочати процедури реалізації, про що він був повідомлений. Після численних запитань з боку позивача про можливість розмитнення за нульовою ставкою, про вибір привозити чи не привозити автомобіль, з боку відповідача 22.06.2022 позивачеві знов було поставлено запитання щодо вирішення подальшої долі його автомобіля. 19.07.2022 позивачем були пред`явлені вимоги щодо транспортування автомобіля до України чи повернення грошових коштів, у зв`язку з чим він був повідомлений про необхідність сплати на користь відповідача грошових коштів з метою оплати зборів та мит у Республіці Корея, на що позивач відповів відмовою. Зазначає, що у теперішній ситуації відповідач позбавлений можливості остаточно вирішити подальшу долю придбаного позивачем майна та не може своїм коштом здійснювати операції з ним, що не залежать від нього, та у обстановці, що постійно змінюється через зміну волевиявлення позивача. Також відповідач вказує на невірне трактування позивачем терміну виконання зобов`язання за договором, а посилання позивача на грубе порушення зобов`язань за договором взятих на себе відповідачем, як на підставу розірвання договору, не підкріплено належними доказами. На думку відповідача, помилковим є застосування позивачем до аналізу та оцінки спірних правовідносин правових норм ЦК України, що регулюють правовідносини роздрібної купівлі-продажу товару, а саме ст.ст. 698, 704 ЦК України, та зроблене на їх підставі припущення про обов`язок з боку відповідача видати придбаний позивачем товар, та визнання окремих положень договору, укладеного між сторонами, нікчемними. На думку відповідача, позивач помилково ґрунтуючись на застосуванні норм ЦК України щодо придбання товару, висуває вимоги про повернення грошових коштів, переданих у рахунок придбання товару на умовах передоплати, оскільки істотними умовами договору не передбачено жодним чином, що предметом або наслідком виконання є продаж автомобіля від відповідача позивачеві. Також позивачем не наводиться обґрунтованих доказами фактів передачі грошових коштів за придбаний ним автомобіль на адресу відповідача, а наданий з боку відповідача для проведення оплати інвойс є лише наслідком надання послуг за договором, та наданий на адресу позивача від третьої особи, що була власником придбаного ним автомобіля, у зв`язку з чим вимоги позивача у цій частині не можуть бути задоволені через заявлення позовних вимог до неналежної особи. Обґрунтовані підстави для повернення грошових коштів, що були передані на користь відповідача, також відсутні. Вимоги про повернення грошових коштів у розмірі 11 000 гривень, як еквівалента 400 доларів США, спростовується нормами цивільного законодавства, так як в даному випадку має місце одностороння відмова позивача від подальшого виконання договору, що підтверджується заявленим позовом та направленою заявою про відмову від виконання договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля від 26.11.2021. Відповідач вказує, що п. 5.2. договору чітко визначена правова природа грошових коштів переданих позивачем у розмірі 400 доларів США, як саме завдатку, а не авансу. Одностороння відмова позивача від договору є такою, що можна вважати порушенням договору. До того ж вини відповідача не вбачається через готовність подальшого виконання договору, але у разі бажання позивача розірвати чинний договір, він буде позбавлений права на отримання грошових коштів. Відповідач вважає, що вимоги позивача про відшкодування понесеної ним моральної шкоди також не підлягають задоволенню, так як порушення договору, укладеного між сторонами, не встановлено, натомість у спірних правовідносинах вбачається вільне волевиявлення сторін, що спрямоване на виконання договірних зобов`язань, як з боку позивача, так і з боку відповідача. Тому позивачем не обґрунтовано понесення моральної шкоди, обставини та причини, що призвели до цього, надані у якості обґрунтування підстави «постійного хвилювання та знаходження у стресовому стані» не доведені та не підтверджені наявними у справі доказами, та не знаходять підтвердження при аналізі договірних положень взаємодії між сторонами договору та їх власних дій, що здійснені ними власноруч та за власним бажанням. Позивачем не надано ніяких підтверджень неякісного надання послуг, відмови від їх надання з боку відповідача. У наданих позивачем письмових доказах відсутні обставини, з якими законодавство пов`язує право споживача на відшкодування моральної шкоди. Відповідач звертає увагу, що на хід виконання договору у першу чергу вплинули події, що почалися після 24.02.2022, тобто початок повномасштабних бойових дій між Україною та російською федерацією, та введення воєнного стану, внаслідок чого були закриті для суден торговельного мореплавства морські порти Одеської області, зокрема ДП «Морський торгівельний порт «Чорноморськ», через що морське судно, на борту якого знаходився придбаний позивачем автомобіль, було розвернуте у морі та направлено володільцем до Республіки Корея, де завантажені на нього автомобілі були вивантажені до вантажного порту, де і зберігаються по цей час. Зазначені обставини, що не залежали від дій та/або бездіяльності відповідача, вплинули на виникнення спірних правовідносин, але навіть за цих умов, що визнані форс-мажорними відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, відповідач намагається надати послуги та виконати зобов`язання, взяті на себе відповідно до умов укладеного Договору, про що свідчить його позиція, висловлена позивачеві. За вказаних обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача судові витрати (а.с. 56 - 64). Позивачем на підставі ст. 179 ЦПК України подано відповідь на відзив, згідно якої позивач вказує, що відповідачем перекладається вина за невиконання договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля на позивача. Позивач вказує, що всі три запропоновані відповідачем варіанти виконання договору суперечать умовам укладеного між сторонами договору. Так, відповідно до п. 2.1 укладеного договору про надання послуг з підбору та доставки автомобіля, виконавець зобов`язується відповідно до листа-замовлення замовника забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в листі-замовлення, і видати його, а також супутні документи замовнику за актом приймання-передачі автомобіля, а замовник зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг наданих виконавцем та супутніх послуг. Сторонами погоджено параметри автомобіля, його граничну вартість та виключний комплекс послуг за договором. Відповідач за обумовлену в договорі плату зобов`язаний доставити обраний позивачем автомобіль в м. Одеса. Крім того, договором встановлена гранична вартість автомобіля та супутніх послуг. Варіант, запропонований відповідачем щодо оплати за доставку автомобіля назад до Республіки Корея, суперечить умовам договору, а тому вимоги позивача щодо розірвання договору та стягнення коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення (а.с. 91 - 92). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02.11.2022 закрито підготовче провадження в справі та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 97). Учасники справи в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явились. Представник позивача, адвокат Ткач Ю.А. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснити без його участі, позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 135 - 138, 142). Частиною 3 ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та оскільки відповідач подав відзив на позов, підстави для винесення заочного рішення згідно ст. 280 ЦПК України відсутні. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Сторонами по справі 30.11.2021 було укладено договір про надання послуг з підбору та доставки автомобіля № 01В301121, за яким виконавець зобов`язується відповідно до Листа-замовлення замовника забезпечити надання комплексу послуг по підбору, оформленню (в тому числі митному) та доставці автомобіля в пункт призначення, зазначений в листі-замовлення, і видати його, а також супутні документи замовнику за Актом приймання-передачі автомобіля, а замовник зобов`язується на умовах даного договору прийняти та оплатити вартість автомобіля, а також вартість комплексу послуг, наданих виконавцем, та супутніх послуг (п. 2.1.). Характеристики та вартість транспортного засобу, що є предметом договірних відносин з замовником, фіксується виконавцем у листі-замовленні в день підписання договору (п. 2.2.). Вичерпний перелік таких послуг фіксується замовником у листі-замовлення в день підписання договору і є остаточним (п. 2.3.). Орієнтовна вартість автомобіля та комплексу послуг фіксується виконавцем у листі-замовлення у день підписання договору (п. 2.4.). Договором передбачено права та обов`язки сторін, порядок його виконання. Під час заповнення листа замовлення замовник видає виконавцю завдаток в рахунок платежів за комплекс послуг на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання (п. 5.1.). Розмір завдатку становить 400 доларів США у еквіваленті до гривні за офіційним курсом НБУ на день розрахунку (п. 5.2). Замовник повинен здійснити повну оплату вартості замовлених та супутніх послуг за вирахуванням завдатку в касу або на розрахунковий рахунок виконавця під час передачі замовнику автомобіля та супутніх документів (п. 5.9.). У разі зміни вартості автомобіля та супутніх послуг виконавець погоджує цю зміну з замовником. Замовник повинен здійснити доплату вартості за замовлений автомобіль та супутні послуги в касу виконавця протягом 1-го банківського дня після узгодження нової ціни за замовлений ним автомобіль та супутні послуги (п. 5.10.). У випадку відмови замовника від виконання даного договору, виконавець не повертає змовнику завдаток, встановлений п. 5.1. договору. Виключення може бути, коли замовник відмовляється від виконання даного договору внаслідок грубого порушення виконавцем своїх зобов`язань за цим договором і такі порушення зобов`язань виконавцем за цим договором встановлені в судовому порядку (п. 6.2.). Пунктом 8.1. вказаного договору передбачено, що сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме, в тому числі, оголошена чи неоголошена війна. Комунікація між сторонами відбувається засобами електронного та/або телефонного зв`язку та поштового зв`язку. Ідентифікатором замовника, якщо комунікація відбувається засобами електронного та/або телефонного зв`язку, виступає номер телефону, вказаний в розділі 12 цього договору. Телефонні розмови між сторонами можуть фіксуватися аудіо записами, листування в системі обміну повідомленнями прирівнюється до письмового листування (п. 11.6.) (а.с. 8 - 11). Відповідно до копії листа-замовлення (додаток № 1 до вищевказаного договору), сторонами погоджено параметри автомобіля, зокрема, марку «Kia», модель «Sportage», 2013-2014 року випуску, вартість автомобіля, комплекс наданих послуг, а саме: пошук та підбір, оформлення в країні продажу, митне оформлення на кордоні, митне оформлення на митниці призначення, державна реєстрація, сторони узгодили, що до комплексу послуг включено доставку автомобіля до України по окремим тарифам, вартість якої буде входити в кінцеву вартість автомобіля за цим договором. Вартість комплексу послуг за цим договором встановлено в доларах і складає 500 доларів США, що відповідає 13 700 грн за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору. Сума завдатка за цим договором встановлена в доларах і складає 400 доларів США, що відповідає 10 960 грн за офіційним курсом НБУ, встановленим на дату підписання договору (а.с. 12). Згідно копії акта приймання-передачі грошових коштів від 01.12.2021, відповідно до договору про надання послуг з підбору, оформленню та доставки автомобіля № 01В301221 замовник передав, а виконавець отримав грошові кошти у розмірі 11 000 грн, що еквівалентно 400 доларів США за офіційним курсом НБУ на день розрахунку (а.с. 13). Відповідно до копії платіжного доручення від 10.12.2021, [PERSON] було сплачено 10 513 доларів США на користь UAB PLC Group, вул. Жіруліу 10-201, Вільнюс, за купівлю автомобіля, Інвойс KR-20211029493-1 (а.с. 14, 107). Згідно копії рахунку-фактури № KR-20211029493-1 від 09.12.2021, виставлено рахунок позивачу на придбання в продавця ЗАТ «PLC Group» (Литва, Вільнюс, вул. Гірулю, 10-201), автомобіля Kia Sorento на загальну суму 10 513 доларів США (а.с. 15, 108). Відповідно до скріншоту наданої позивачем переписки у додатку «Вайбер» із відповідачем, 01.02.2022 відповідач повідомив позивача, що паром з придбаним ним автомобілем вийшов з міста відправки судна та орієнтована дата прибуття 28 лютого. Після запровадження воєнного стану в Україні відповідач повідомив позивача про те, що його авто не встигло розвантажитись в порту Одеси та автомобілі повертаються в Корею. Позивачу було запропоновано кілька варіантів дій щодо даного автомобіля: залишити авто в Кореї і чекати (місяць стоянки безкоштовно, далі платно, вартість поки що невідома); спробувати продати в Кореї; відправити в Україну через Європу, сушею доставити у Львів (вартість уточнюється). 15.03.2022 відповідач надіслав уточнене повідомлення, згідно якого запропоновано варіанти: 1) в наступному вертати в Україну: якщо відкриється порт Одеси, то додаткові витрати 2 650 доларів (включаючи 1 000 доларів); якщо не відкриється можна через Європу, тоді додатковий розхід - 3 500 доларів; 2) якщо позивач відмовляється, відповідач може реалізувати авто і після реалізації кошти вертаються за формулою: сплаченого позивачем за мінусом 3 000 доларів фактичних витрат. До фактичних витрат входять: доставка сюди і назад, попередньо вказана 1 тисяча доларів, витрати в порту. З подальшої переписки сторін вбачається, що позивач спершу обрав варіант доставки авто в м. Львів, потім дав дозвіл на продаж авто, потім уточняв вартість додаткових витрат, якщо авто буде доставлятися через Європу, та суму отриманих коштів в разі продажу авто, а також з`ясовував статус авто та підстави для виставлення йому додаткових витрат щодо автомобіля, остаточної відповіді щодо подальших дій з приводу придбаного автомобіля позивачем не вказано (а.с. 16 - 39). Відповідно до скріншоту наданої відповідачем переписки у додатку «Вайбер» із позивачем також відображено спілкування сторін щодо можливих варіантів доставки авто в Україну чи його продаж, чи утилізацію, чіткої відповіді щодо подальших дій відповідача щодо автомобіля позивачем не було надано (а.с. 65 - 68). Згідно копії вимоги [PERSON] до ТОВ «ПЛК Груп», позивач просив протягом 7 днів з дня отримання даної вимоги повернути замовнику кошти в сумі 10 513 доларів США, сплачених за придбання та доставку автомобіля, а також аукціонний збір, та 400 доларів США, сплачених за надання послуг за договором (а.с. 40). Відповідно до копії розрахунку позивачем відсотків за користування грошовими коштами, розрахована ним сума відсотків за користування грошовими коштами за період з 10.12.2021 по 12.08.2021 складає 8 068, 93 грн (а.с. 42). Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, вони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору на момент його підписання та уклали договір, який за своєю суттю є договором про надання послуг, перелік яких передбачено Листом - замовленням, що є невід`ємним додатком до договору (п. 2.3. Договору). Позивач безпідставно посилається на норми ЦК України, які регулюють правовідносини в договорах купівлі-продажу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач придбав автомобіль Kia Sorento в іншої юридичної особи, а саме в ЗАТ «ПЛК Груп» (Литва, Вільнюс), яка не є відповідачем (співвідповідачем) у справі, та саме на її користь перерахував 10 513 дол. США (а.с. 107, 108). Таким чином, відповідач не є стороною договору купівлі-продажу автомобіля. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України). Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України). Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (ч. 1 ст. 907 ЦК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Тобто частина друга статті 651 ЦК України визначає підставу для розірвання та зміни договору за рішенням суду, а саме «істотне порушення договору другою стороною», інші випадки підстав для розірвання договору мають бути встановлені договором або законом. «Істотність порушення договору» є загальною підставою, яка може бути встановлена лише шляхом оцінки «істотності» у порушенні договору. У разі існування загальної підстави у вигляді «істотності порушення договору» суб`єктом оцінки, відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті, має бути лише суд. Відповідно визначається, що договір, у разі істотності його порушення, може бути розірвано лише за рішенням суду. Визначення «істотності порушення договору» у ч. 2 зазначеної статті надано через іншу оціночну категорію «значна міра» позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору. Значна міра позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору має визначатися посилаючись на об`єктивні обставини. Так, зміст договору може допомогти визначити очікування особи, на які вона розраховувала при укладенні договору і які вона визначила об`єктивно погоджуючи його умови. З огляду на це, істотність порушення договору мають визначатися судом за об`єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору. Спеціальні норми про розірвання того чи іншого врегульованого положеннями ЦК України договору можуть передбачати випадки, коли договір може бути розірваний без факту «істотності його порушення», вказуючи на інші обставини розірвання та зміни договорів. Отже, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору , та істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Та посилання позивача на істотне порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, не підтверджені належними та допустимими доказами. Як вбачається з матеріалів справи, спілкування позивача з представником відповідача надалі, після укладення Договору, відбувалося через електронні засоби, а саме через месенджер VIBER, що передбачено п. 4.4. Договору. Надана переписка між сторонами, яка ними не оспорюється, свідчить про те, що придбаний позивачем автомобіль не був доставлений в Україну з причин початку 24.02.2022 повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну та запровадженням в Україні воєнного стану, в зв`язку з чим порт доставки автомобіля було закрито з причин, що не залежали від відповідача. Відповідно до п. 8.1 договору сторони звільняються від майнової відповідальності за невиконання зобов`язань, передбачених Договором, при виникненні форс-мажорних обставин, а саме: повінь, землетрус, цунамі, епідемії й інші стихійні явища природи, що віднесені в даній місцевості до розряду стихійних; лісові пожежі, вибухи, страйк, саботаж; локаут, оголошена чи неоголошена війна, революція, масові безладдя, терористичні акти, аварії, інші непередбачені ситуації, що безпосередньо вплинули на виконання умов даного Договору; несприятливі погодні умови, що не є стихійними явищами, але які призводять до неможливості надання послуг в повному обсязі та належної якості, прийняття державними органами нормативних актів, що призвели до неможливості належного виконання сторонами зобов`язань, які вони взяли на себе відповідно до умов даного Договору. Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, на підставі ст. ст. 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.97 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких(-го) настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких(-го) стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). За повідомленням ДП "АМПУ" (Адміністрація морських портів України), і таку обставину суд визнає загальновідомою, станом на 08:00 26.02.22: вхід/вихід до портів Скадовськ, Херсон, Миколаїв, Ольвія, Одеса, Чорноморськ, Південний, Б-Дністровськ, Ізмаїл, Рені, Усть-Дунайськ було закрито. Отже, як встановлено судом, відповідач вчасно, відповідно до умов укладеного Договору приступив до його виконання, про що свідчить переписка у месенджері Viber, вчиняв усі необхідні дії на виконання зобов`язань, покладених на нього умовами Договору, не ухилявся від виконання умов Договору, та сприяв в отриманні очікуваних результатів виконання Договору Замовником. Відповідно до п. 3.2.3. Договору виконавець має право на будь-які зміни тривалості та інших параметрів послуг, що входять до складу комплексу послуг за погодженням з замовником. В разі, якщо це пов`язано з необхідністю гарантування якості виконання послуг замовника, Виконавець має право в односторонньому порядку змінювати тривалість, маршрут доставки. Пунктом 5.10. передбачено, що у разі зміни вартості автомобіля та супутніх послуг Виконавець погоджує цю зміну із Замовником. Замовник повинен здійснити доплату вартості за замолений автомобіль та супутні послуги в касу Виконавця протягом 1-го банківського дня після узгодження нової ціни за замовлений автомобіль та супутні послуги. В ході виконання Договору, зміни, відповідно до п. 4.5. Договору, узгоджуються, серед іншого, засобами електронного зв`язку обома сторонами. Про зміну вартості супутніх послуг у зв`язку із виниклими обставинами, у встановленому Договором порядку, а саме засобами електронного зв`язку, неодноразово повідомлявся позивач як Замовник, але чіткої позиції, що б підтверджувалася його подальшими діями, спрямованими на отримання очікуваного результату за договором, позивачем відповідачу надано не було та додаткові витрати не погоджено і не сплачено. З огляду на викладене, позивачем не доведено обставин істотного порушення умов Договору відповідачем, які б вказували на значну міру позбавлення того, на що він розраховував при укладенні договору. Відповідно до п. 9.2 укладеного між сторонами договору, такий може бути розірваний достроково, з ініціативи однієї із сторін, але не раніше дати проведення усіх взаєморозрахунків. Така обставина позивачем не доводиться, оскільки позивач обґрунтовує позов наявністю претензій до відповідача. В частині посилання позивача на ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням встановлених судом обставин, вини виконавця (відповідача) за договором в тому, що придбаний позивачем автомобіль не було доставлено в Україну, не встановлено, від виконання такої послуги відповідач не відмовлявся та її вартість з урахуванням змін умов доставки позивачем не оплачена, кінцевий строк виконання зазначених в договорі послуг не встановлений, тому передбачені даною статтею підстави для розірвання укладеного між сторонами договору також відсутні. Та наявності інших, передбачених законом підстав для розірвання укладеного між сторонами договору за рішенням суду, позивачем не доведено. Таким чином, позивач не довів факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів відповідачем в межах спірних правовідносин. За таких обставин, підстав для розірвання укладеного договору за рішенням суду не встановлено, відповідно, підстави для стягнення з відповідача 400 дол. США, сплачених позивачем як завдаток за надання послуг, передбачених договором, також відсутні. Крім цього, заявляючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь суми попередньої оплати за договором в розмірі 10 513,00 доларів США, позивачем не доведено, що ці кошти були оплатою послуг за договором, оскільки з наданих суду доказів встановлено, що вони сплачені на придбання автомобіля не на користь відповідача, а на користь іншої юридичної особи, на рахунок якої позивачем безпосередньо і було перераховано кошти, та відповідачем не оспорюється набуття позивачем права власності на автомобіль. За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача вказаних грошових коштів та процентів за користування ними, що заявлені позивачем, також не підлягають задоволенню. Враховуючи, що позивачем не доведено факт порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог про розірвання договору та стягнення коштів, а тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача слід залишити за позивачем. Докази понесення відповідачем судових витрат в матеріалах справи відсутні, тому суд не вирішує питання їх розподілу. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: dismissed