Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 10 лютого 1960 року Лабушнянською сільською радою Кодимського районону Одеської області, УкрССР, актовий запис № 8 . Позовні вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 10\~лютого 1960\~року вона\~уклала шлюб\~з [PERSON] . Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На протязі більше шістдесяти років разом не проживають, не спілкуються, тобто між ними фактично припинені шлюбні відносини. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Спільного господарства\~не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та суперечить інтересам позивача. Спір про поділ майна вирішать окремо в судовому порядку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви просила про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З оригіналу свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.02.1960 року, виданого Лабушнянською сільською радою Кодимського району Одеської області, УкрССР вбачається, що 10 лютого 1960 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] (на російській мові) та [PERSON] (російською мовою), про що Лабушнянською сільською радою Кодимського району Одеської області складено відповідний актовий запис за № 8. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] " (російською мовою) (а.с.5). Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі\~ст.24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно ч.3\~ст.105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, на який відповідач не подав заперечення, а також те, що подружжя проживають окремо один від одного та спільного побуту не ведуть, суд дійшов до висновку, що фактичні подружні стосунки сторони припинили та не бажають їх відновлювати. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що позивач не бажає жити однією сім`єю з відповідачем. Збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що строк на примирення надавати недоцільно, і шлюб між сторонами належить розірвати. Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] від 22.07.2004 року (а.с.4) [PERSON] є інвалідом ІІ-ї групи по зору довічно. За таких обставин, в силу ч.6\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від їх сплати у відповідності до\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved