Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

27 березня 2023 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що не зійшлися з відповідачем характерами, він живе своїм особистим життям, фактично не підтримуючи спілкування та зв`язку із нею та спільними дітьми. Крім того, не дбає про сім`ю, не надає коштів на сімейне життя, використовує їх на власні потреби, зловживає спиртними напоями, через що виникають сімейні сварки. Вважає, що примирення сторін та збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити її інтересам та інтересам дітей. Просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 07 лютого 2009 року Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 1 та стягнути в її користь судові витрати. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 28 березня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася. 25 квітня 2023 року через канцелярію суду подала письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримує повністю, термін для примирення просить не надавати (а.с. 25). Відповідач у судове засідання не з`явився також, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23). 25 квітня 2023 року через канцелярію суду подав письмову заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності, термін для примирення не надавати, позов визнає повністю (а.с. 26). Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 07 лютого 2009 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстровано Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області, актовий запис № 1, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 лютого 2009 року. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] » (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. За час шлюбу у сторін народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями Свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07 квітня 2009 року, серії [NUMBER] від 31 березня 2011 року, серії [NUMBER] від 11 лютого 2014 року (а.с. 7, 8, 9). Подружнє життя сторін не склалося, позивач стверджує, що збереження шлюбу є неможливим, просить його розірвати. Як вбачається зі ст. ст. 111, 112 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] позов визнав, термін для примирення просив не надавати, що стверджується його письмовою заявою (а.с. 26). Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через різні характери та сімейні сварки. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 24, 56, 110-112 СК України,

Outcome: approved