Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

30.01.2023 представник відповідача - адвокат Цурка Н.О., засобами поштового зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі № 357/1613/22, в якій просить суд стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 23 000 грн. Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, стягнення моральної шкоди. Представником відповідача в судовому засіданні 24.01.2023 була зроблена відповідна заява про подання протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення доказів понесення судових витрат. В зв`язку з розглядом вказаної справи позивач поніс витрати на професійну правову допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача. Лист про надходження вказаної заяви на адресу суду разом з копією заяви направлено сторонам, а також роз`яснено порядок розгляду заяви у відповідності до ч. 3 ст. 270 ЦПК України. Копію вказаного листа представник позивача отримала 29.03.2023 року. Жодних заяв на адресу суду не находило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2023 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, стягнення моральної шкоди, вирішено: 1) усунути [PERSON] перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передати екземпляр ключів від будинку та господарських будівель і споруд; 2) усунути [PERSON] перешкоди у користуванні нерухомим майном шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та передати екземпляр ключів від будинку та господарських будівель і споруд; 3) стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вказаним рішенням питання про судові витрати на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що 31.05.2022 у відзиві за вх. № 1667 представником відповідача заявлено про очікувані витрати сторони на правову допомогу в розмірі 15 000 грн., а також 24.01.2022 в судовому засіданні представником відповідача до закінчення розгляду справи заявлено про подання протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення доказів понесення витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат направлена на адресу суду засобами поштового зв`язку 30.01.2023, що вбачається з рекомендованого відправлення № 0100108304035, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 25.01.2023, що в межах строку встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу суду надано: 1) договір про надання правової допомоги від 16.05.2022, укладений між адвокатом Цурка Н.О. та [PERSON] ; 2) додаткова угода № 2 до договору про надання правової допомоги від 16.05.2022, укладеної 23.05.2022, якою визначено вартість гонорару; 3) додаткова угода № 3 до договору про надання правової допомоги від 16.05.2022, укладеної 01.12.2022, якою збільшено вартість гонорару; 4) акт приймання-передачі виконаних робіт № 2 від 24.01.2023 з детальним описом наданих робіт; 5) ордер серії АІ № 1095801 від 17.10.2022. З наданих документів вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом клієнту та прийнятих клієнтом становить 23 000 грн. та полягають у: наданні правових консультацій - 1 000 грн. (1 год.), опрацюванні законодавчої бази - 2 000 грн. (2 год.), ознайомленні з матеріалами справи - 3 000 грн. (3 год.), підготовці відзиву - 5 000 грн. (4 год.), участі в судових засіданнях - 12 000 грн. (12 год.). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, суд розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази, подані представника відповідача, є підставою для відшкодування таких витрат, адже цей розмір доведений документально, співмірний зі складністю справи, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, при цьому відсутні правові підстави для його зменшення. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на часткове задоволення позову по даній справі, суд вважає, що судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу підлягають стягненню з позивача на користь відповідача пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких було відмовлено. Так, позивачем до відповідача заявлено чотири позовні вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди. Рішенням суду задоволені вимоги немайнового характеру у визначений судом спосіб, а саме позивачу усунені перешкоди шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу щодо двох будинків з господарськими будівлями та спорудами, а також передати йому відповідні екземпляри ключів. Одну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. задоволено частково на суму 1 000 грн., тобто у стягненні 49 000 грн. моральної шкоди відмовлено. Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача становить 4 508 грн. (23 000 / 5 х 98%).

Outcome: partial