Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 05 жовтня 2006 року по 22 червня 2022 року він перебував у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Протягом останніх одинадцяти років вони проживають окремо. Син проживає разом з ним. Відповідач не цікавиться життям сина, його розвитком, не спілкується з ним, не надає йому жодної матеріальної допомоги. Посилаючись на вказані обставини просить позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на його користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до його повноліття Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явила ся, однак надіслала до суду власноручно написану заяву та заяву, посвідчену консульством України в Брно, в яких просить справу розглянути без її участі, проти позбавлення її батьківських прав не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без їх участі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 березня 2023 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 квітня 2023 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно даних свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , його мамою значиться [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с. 9). Із рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 червня 2022 року відомо, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 05 жовтня 2006 року, розірвано (а.с. 10-11). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , разом з ним, в [ADDRESS] , проживає син [PERSON] та сестра [PERSON] . [PERSON] з 2010 року самостійно виховує неповнолітнього сина. Мати дитини не проживає разом з сім`єю, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини (а.с. 12). Із довідки № 35 від 20 лютого 2023 року, виданої Тячівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини відомо, що [PERSON] , [INFO] , з 2010 року, звертається до сімейного лікаря за участю батька (а.с. 16). Згідно характеристики [PERSON] , він є учнем 9-В класу Тячівського ліцею № 1 імені В. Гренджі-Донського. Проживає з першого класу по сьогоднішній день разом з батьком. Батько приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться життям класу та школи, відвідує батьківські збори (а.с. 19). Із психолого-педагогічної характеристики [PERSON] відомо, що він є учнем 9-В класу Тячівського ліцею № 1 імені В. Гренджі-Донського, проживає разом з батьком, який його самостійно виховує та утримує. Його мама вже багато років проживає в Чеській Республіці та не бере активної участі у його вихованні, емоційний контакт з нею втрачено (а.с. 20). Згідно висновку органу опіки і піклування Тячівської міської ради № 05.19/425 від 29 березня 2023 року відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Цим же висновком дано згоду на позбавлення відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 43). V. Оцінка Суду. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. У поданій позовній заяві позивач зазначив, що відповідач з дитиною не спілкується, нею не піклується, тобто залишила її на призволяще, без належних засобів до існування та без фізичної, матеріальної, духовної та моральної підтримки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що наведені позивачем і досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі і висновок органу опіки і піклування Тячівської міської ради, безсумнівно свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини і свідоме нехтування нею цими своїми обов`язками. Згідно ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач довів підставність своїх позовних вимог зазначеними вище доказами, а відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позовних вимог. А тому, суд вважає, що для захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, позов слід задовольнити і позбавити відповідача батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 31) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивача, який проживає з неповнолітнім сином та сам веде догляд за ним, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача, яка не має постійного місця праці і заробіток якої носить нерегулярний мінливий характер. Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із мінімального розміру заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини в розмірі 1 900 гривень щомісячно, а в решті позову відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача, щомісячно, аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 900 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 лютого 2023 року, і до його повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дитину хоча б найнеобхіднішим. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 1 073 гривень 60 копійок, та стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1 073 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: partial