Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свій позов мотивував тим, що сторони з 06.11.2007 перебували у зареєстровано шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 08.01.2009 у справі №476/09 розірвано. У даному шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю [PERSON] . На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.11.2008 по справі №2-7470/08 позивач сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі частки з усіх видів свого заробітку (доходів). 22.02.2014 позивач [PERSON] зареєстрував шлюб разом із [PERSON] , у якому народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відтак на його утриманні перебувають ще четверо дітей, а також тимчасово непрацездатна дружина, яка знаходиться у декретній відпустці. За вказаних обставин позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.11.2008 по справі №2-7470/08 та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.01.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 27.02.2023 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. №15756), надісланий відповідачкою [PERSON] засобами поштового зв`язку 25.02.2023, у межах строку встановленого судом, згідно якого відповідачка просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позивач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів на утримання своєї доньки [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого утворився борг із сплати аліментів, який станом на 29.04.2022 становив 101687,45 грн. З 27.04.2022 позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації та отримує офіційну заробітну плату з якої щомісячно згідно виконавчого листа №2-7470/2008 від 29.12.2008 вираховуються аліменти та заборгованість. Станом на 14.02.2023 сума боргу частково погашена, заборгованість складає 50660,31 грн. Зазначила, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також вказала, що позивачем не доведено погіршення його матеріального стану. Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині обов`язку батьків утримувати дітей, його виконання та можливості його зміни. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.02.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області (а.с. 7). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.11.2008 по справі №2-7470/08 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 27.10.2008 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9 зворот). Виконавчий лист №2-7470/2008 виданий 29.12.2008 Ленінським районним судом м. Вінниці на підставі вищевказаного рішення перебуває на примусовому виконанні у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ВП №46473404). Як слідує із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області, позивач [PERSON] 22.02.2014 зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с. 7 зворот). Позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками чотирьох дітей: -сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницької області (а.с. 5); -дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.04.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницької області (а.с. 5 зворот); -сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.04.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 6); -сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.12.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 6 зворот). Відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 27.04.2022, що підтверджується довідкою Військової частини [NUMBER] від 17.08.2022 №768 (а.с. 4 зворот). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Отже за змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Разом з тим, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідну правову позицію, висловив і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року в справі №565/2071/19. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли змінився сімейний стан та погіршилося його матеріальне становище чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Тобто з аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує на зміну його сімейного стану на відміну від часу винесення судом рішення про стягнення аліментів на дочку [PERSON] , [INFO] , зокрема вказує на необхідність утримання ним, окрім дочки [PERSON] , ще чотирьох дітей. Конструкція статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів, це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зазначена обставина відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. З матеріалів справи безумовно вбачається, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки змінився сімейний стан позивача, так як [PERSON] уклав шлюбу з іншою жінкою, в якому народилося четверо дітей, яких [PERSON] зобов`язаний утримувати, що очевидно потребує додаткових фінансових витрат, безумовно впливає на його матеріальний стан, що є умовами зменшення розміру аліментів у відповідності до положень ч. 1 ст. 192 СК України. При цьому, суд не вправі, визначаючи розмір аліментів, віддавати перевагу комусь із дітей. Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи щодо зміни сімейного стану позивача, суд вважає можливим частково задовольнити позов. Визначаючись щодо зміненого розміру аліментів, суд враховує обставини, визначені ст.182 СК України, обов`язок обох батьків утримувати дитину, а також зважає, що на утриманні позивача знаходиться ще четверо дітей, а тому, з огляду на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає можливим визначити аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/7 частки заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, змінивши розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 26.11.2008 у цивільній справі №2-7470/08. Суд також\~зауважує,\~що визначений\~розмір аліментів\~також не\~є незмінним\~і в\~разі надалі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (частина перша статті 192 СК України). Крім того, суд вважає необхідним звернути увагу на положення статті 185 СК України згідно якої той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст. 185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому розмірі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Щодо розподілу судових витрат, позивач [PERSON] просив залишити судові витрати за ним.

Outcome: partial