Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач 30.11.2022 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. В липні 2022 року відповідач звернувся до позивача з пропозицією щодо продажі йому автомобіля Opel ASCONA 1982 року випуску н.з. [NUMBER] , який належав позивачеві. Так як дійсно зазначений автомобіль він продавав, то одразу погодився на дану угоду. Під час їхньої зустрічі, а саме 17.07.2022 року ними було оговорено вартість автомобіля в розмірі 40 000,00 грн. В цей же день відповідач передав позивачеві 14 000,00 грн., а іншу частину коштів було договорено, що відповідач поверне до 13.08.2022 року. Так як він та відповідач знали один одного великий проміжок часу, більш того, були далекими родичами, не довіряти один одному в них не було сенсу. На підтвердження своїх зобов`язань відповідач особисто склав розписку про те, що він зобов`язаний повернути кошти за автомобіль Opel ASCONA 1982 року випуску, н.з. [NUMBER] в розмірі 26 000,00 грн. до 13.08.2022 року. А також вони домовилися, що після повного розрахунку за автомобіль буде здійснена належна державна перереєстрація на нового власника. 17.07.2022 року позивач передав відповідачеві автомобіль Opel ASCONA 1982 року випуску н.з. [NUMBER] , технічний паспорт на нього, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортних засобів AP №2193100 від 08.09.2021 року. Зазначає, що після спливу дати, а саме 13.08.2022 року відповідач почав всіляко уникати зустрічі з ним, відключив мобільний телефон, за місцем своєї реєстрації, зі слів його родини перебуває лише в ночі так як постійно працює. Його вимоги, передані через родичів відповідача щодо повернення залишку коштів ігноруються. Таким чином, просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 17 липня 2022 року в розмірі 26 000,00 грн. Ухвалою про відкриття провадження від 20.12.2022 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.17-18). Згідно поштового повідомленння про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 09.02.2023 року (а.с.21). Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.07.2022 року [PERSON] передав [PERSON] автомобіль Opel ASCONA 1982 року випуску н.з. [NUMBER] , технічний паспорт на нього, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортних засобів AP №2193100 від 08.09.2021 року. Під час їхньої зустрічі, а саме 17.07.2022 року ними було оговорено вартість автомобіля в розмірі 40 000,00 грн. В цей же день [PERSON] передав [PERSON] 14 000,00 грн., а іншу частину коштів було договорено, що відповідач поверне до 13.08.2022 року. На підтвердження своїх зобов`язань [PERSON] особисто склав розписку про те, що він зобов`язаний повернути кошти за автомобіль Opel ASCONA 1982 року випуску, н.з. [NUMBER] в розмірі 26 000,00 грн. до 13.08.2022 року (а.с.5). [PERSON] після спливу дати повернення коштів, а саме 13.08.2022 року уникає зустрічі з [PERSON] та вимоги позивача щодо повернення залишку коштів ігнорує. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В даному випадку, відповідно до вимог ст.1047 ЦК України, договір позики повинен бути укладеним у письмовій формі. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (ч.1 ст.207 ЦК). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 545 ЦК України врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З огляду на вищевикладене вбачається, що доказом повернення позики є факт передачі позикодавцем оригінала боргового документа позичальникові, або зазначення кредитором відомостей у розписці про повернення боргу щодо неможливості повернення боргового документа. На підтвердження неповернутого [PERSON] боргу за позикою, [PERSON] було долучено до матеріалів справи оригінал розписки від 17.07.2022 року, що і свідчить, з урахуванням вимог ст. 545 ЦК України про невиконання [PERSON] боргового зобов`язання перед [PERSON] . Виходячи з викладеного, суд вважає, що оскільки відповідач належним чином не виконав зобов`язань, взятих на себе, добровільно заборгованість за розпискою не сплачує, необхідно позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 26 000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн., сплачений при подачі позову (а.с. 1).

Outcome: approved