Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи, що 15.10.2014 року між Державним підприємством «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», від імені якого виступає філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Акціонерного товариства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» та [PERSON] був укладений трудовий договір та згідно наказу № 33-п від 15.10.2014 відповідача було прийнято на роботу на посаду електрозварника ручного зварювання по 3 розряду в транспортно-експедиційне управління філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ДП «ОГХК» в порядку переводу з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «ЮКРЕЙНІАН КЕМІКАЛ ПРОДАКТС». 26.03.2015 наказом № 156-п відповідача з 01.04.2015 переведено в гірничотранспортне виробництво електрозварником ручного зварювання по 5 розряду ділянки з підготовки виробництва механослужби. Згідно зі ст.ст.74,75 КЗпП України, щорічна відпустка надається громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, з тривалістю не менш 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладання трудового договору. Крім того, відповідач мав право отримати додаткові відпустки: відповідно до ст.6 ЗУ «Про відпустки» за безперервний стаж роботи - 4 календарних дні, відповідно до ст.ст.7,8 закону за роботу зі шкідливими умовами праці - 7 календарних днів, за особливий характер роботи - 1 календарний день. Відповідачу, згідно графіку надання щорічних відпусток на 2022 рік по гірничотранспортному виробництву (ГТВ) та його особистої заяви, відповідно до наказу філії «ВГМК» АТ «ОГХК» № 312 від 18.02.2022 була надана щорічна відпустка за період з\~02.10.2021\~по 01.10.2022\~тривалістю 36 календарних дня. Відповідно до наказу про надання відпустки позивачем було здійснено нарахування заробітної плати за час відпустки на загальну суму 16\~445,16 грн. та 28.02.2022 здійснено її перерахування на карту для виплат відповідача в розмірі 8 331,00 грн. з урахуванням утриманих сум податку на доходи фізичних осіб, військового збору. 09.05.2022, на підставі наказу № 101 від 29.04.2022, відповідача було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Період роботи на філії, який дає право на щорічну основну відпустку відповідачу повної тривалості, тобто 24 календарні дні та 14 календарних дні щорічної додаткової відпустки, є з 02.10.2021 по 01.10.2022, що складає 365 календарних днів. Проте, у зв`язку з тим, що відповідач використав всі 36 днів відпустки до закінчення робочого року, тобто до 01.10.2022 і до цієї дати його було звільнено, в нього виникла заборгованість за невідпрацьовані 14 днів відпустки, а отже й заборгованість по виплаченим коштам за нараховану та виплачену заробітну плату за час відпустки: (36 дн./365 дн.)*145 дн. =14 дн., де 36 загальні календарні дні тривалості щорічної відпустки з додатковими щорічними відпустками: 365 кількість календарних днів за рік, 145 кількість днів невідпрацьованої частини робочого року (з 10.05.2022 по 01.10.2022). Після закінчення відпустки та до дня звільнення у позивача була відсутня можливість відрахувати кошти із заробітної плати для покриття заборгованості відповідача за невідпрацьовані дні відпустки в повному розмірі оскільки відповідача звільнено з 09.05.2022. В зв`язку з цим виникла заборгованість за невідпрацьовану частину робочого року на дату звільнення у розмірі 3120,88 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивачем було надіслано поштою на адресу відповідача лист від 22.06.2022 № 234/2267 з вимогою про погашення зазначеної заборгованості, який відповідач отримав, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, до теперішнього часу сума боргу відповідачем не погашена. Просять стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість із заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки у розмірі 3120,88 грн. та понесені ними витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 24.02.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. (а.с. 92) Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до вимог п.2 ч.7\~ст.128\~ЦПК України (а.с.76, 85)\~та шляхом опублікування\~оголошення про\~виклик на\~веб-сайті\~(а.с.81,91), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так,\~факт перебування\~сторін у\~трудових відносинах підтверджується копією витягу з наказу № 33-п від 15.10.2014 директора філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» Сторчака А.С., згідно якого [PERSON] прийнято в порядку переведення з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» ПрАТ «Кримський ТИТАН» в транспортно-експедиційне управління з 02 жовтня 2014 року електрозварником ручної зварки по 3 розряду (а.с.7) та наказом № 156-п від 26.03.2015 відповідача переведено в ГТВ електрозварником ручної зварки з підготовки виробництва механослужби по 5 розряду (а.с.8). Факт звільнення відповідача з роботи підтверджується копією наказу № 101 від 29.04.2022, згідно якого [PERSON] , електрозварника ручного зварювання 5-го розряду дільниці з підготовки виробництва, ГТВ, звільнено з займаної посади за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, бухгалтерії підприємства надано розпорядження здійснити остаточний розрахунок з [PERSON] з урахуванням утримання із заробітної плати за 14 днів відпустки, який був наданий в рахунок невідпрацьованої частини робочого року за період з 10.05.2022 по 01.10.2022 (а.с. 12). Факт надання відповідачу [PERSON] щорічної основної відпустки тривалістю 24 календарні дні, з 11.03.2022 по 15.04.2022, за період роботи з 02.10.2021 по 01.10.2022, додаткової відпустки за роботу зі шкідливими умовами праці - 7 днів та за особливий характер роботи - 1 день, підтверджується копією наказу № 312/щв/тр від 18.02.2022 начальника філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» АТ «ОГХК» Савчука І. (а.с.9). Факт перерахування 28.02.2022 на картковий рахунок відповідача 8331,00 грн. підтверджено платіжним дорученням № 4865805 філії Дніпропетровського відділення АТ «Державний ощадний банк» (а.с.11). Розмір заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується довідкою № 1551 від 18.07.2022 та розрахунком, згідно яких заборгованість за невідпрацьовані відповідачем 14 днів відпустки становить 3120,88 грн. (а.с.10,13-14). Згідно копії вимоги позивача на ім`я відповідача від 22.06.2022 за вих. № 234/2267, позивачем вжито заходів досудового врегулювання спору та запропоновано відповідачу в строк до 28.06.2022 повернути на користь позивача грошові кошти в сумі 3120,88 грн. (а.с.15). Згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, зазначену вимогу відповідачем особисто отримано 02.07.2022 (а.с.16). Акціонерне товариство «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» є правонаступником всіх прав та обов`язків Державного підприємства «Об`єднана гірничо-хімічна компанія», що підтверджено копією статуту АТ «Об`єднана гірничо-хімічна компанія» (а.с.17-22). Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч.1\~ст.4 КЗпП України,\~законодавство про працю складається з\~Кодексу законів про працю України\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно зі ст.ст.74, 75 КЗпП України, щорічна основна відпустка надається громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, з тривалістю не менш як 24 календарних днів за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладання трудового договору. Крім того, відповідно до ст.79 КЗпП України, щорічна основна відпустка повної тривалості у перший рік роботи надається працівникам після закінчення шести місяців безперервної роботи на даному підприємстві. Черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості їх відпочинку. Відповідно до ч.4 ст.115 КЗпП України, заробітна плата за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до ст.6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Відповідно до ст.21 Закону України «Про відпустки», заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про відпустки»\~у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відповідно до\~ч.1\~ст.127 КЗпП України, ч.1\~ст.26 Закону України «Про оплату праці»,\~\~відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Згідно із п.2 ч.2\~ст.127 КЗпП України,\~відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 ст.\~36\~і пунктах 1, 2 і 5 ст.\~40\~цього\~Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.136 КЗпП України, розпорядження власника або уповноваженого ним органу, або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч.3 ст.233 КЗпП України, для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як зазначив\~Верховний Суд\~в своїй\~постанові від 17.07.2019 у справі № 332/1433/17, системне тлумачення положень статтей\~127,\~233 КЗпП України,\~статті 22 Закону України «Про відпустки»\~дає підстави зазначити, що роботодавець може звернутися із вимогами про стягнення коштів за невідпрацьовані дні використаної працівником відпустки до суду протягом одного\~року\~з\~дня виникнення\~права\~на\~відрахування відповідних\~сум. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з 15.10.2014 по 09.05.2022 перебував у трудових відносинах з позивачем, при цьому позивачем за заявою відповідача була надана останньому щорічна основна відпустка за період роботи з 02.10.2021 по 01.10.2022 тривалістю 24 календарні дні, за безперервний стаж роботи - 4 календарні дні, додаткова відпустка за роботу зі шкідливими умовами праці - 7 днів та за особливий характер роботи - 1 день, всього на 36 календарних днів, з 11.03.2022 по 15.04.2022 та виплачена заробітна плата за час відпустки, а з 09.05.2022 відповідач був звільнений з роботи на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), внаслідок чого у нього виникла заборгованість за невідпрацьовану частину робочого року з 10.05.2022 по 01.10.2022 в розмірі 3\~120, 88 грн., які є безпідставно набутими. Таким чином, що оскільки відповідач звільнився з роботи до закінчення робочого року, за який він одержав відпустку повної тривалості, а під час звільнення відрахування із суми заробітної плати, нарахованої під час остаточного розрахунку, за наказом (розпорядженням) підприємства не проведено у зв`язку з недостатністю коштів, то позивач має право на стягнення суми боргу у судовому порядку, до суду позивач звернувся із даним позовом в межах строку, визначеного частиною другою\~статті 233 КЗпП України, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.4, 74, 75, 79, 115, 127, 233 КЗпП України, ст.ст.6, 21, 22 Закону України «Про відпустки» та

Outcome: approved