Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Рух справи 20.09.2021 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 07.09.2021, за підписом адвоката Врона А.В. (діє на підставі ордеру), в якій позивач просить зменшити розмір аліментів, утримуваних з [PERSON] за судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва № 398/1339/19 від 27.08.2019 на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] ( [INFO] ) до 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на такий запит надійшла 05.10.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 08.10.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15.05.2023 клопотання [PERSON] про розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В позові вказується, що 28.08.2007 між сторонами було укладено шлюб. Зазначається, що спочатку подружжя проживало на території США, до позивачка проходила навчання в магістратурі, а з червня 2008 по жовтень 2010 - на території Канади, де позивачка проходила навчання в аспірантурі та працювала помічником викладача на кафедрі антропології Університету Альберти. Як вказує позивач, під час шлюбу, на території Канади, у сторін народилося двоє дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ), які, відповідно до місцевого законодавства, мають статус канадських громадян. При цьому, позивач зауважує, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 у справі № 760/10044/16 шлюб між сторонами розірвано, а 27.08.2019 Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 398/1339/19 видано судовий наказ, яким вирішено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Позивач звертає увагу на те, що в ході розгляду справи № 522/17805/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини та повернення її батьку, Приморським районним судом міста Одеси, було встановлено, що [PERSON] ( [INFO] ) з 30.04.2020 проживає в м. Одеса, разом із бабусею - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що на даний час з відповідачем за адресою : [ADDRESS] , проживає лише спільна донька - [PERSON] ( [INFO] ), яка відвідує навчальний заклад у м. Олександрії. Позивач наголошує, що оплата вартості оренди квартири, гуртків, секцій, шкіл, усіх основних та додаткових потреб обох дітей здійснюється за її рахунок, в той час, як відповідач, від виконання батьківських обов`язків ухиляється. Також, в позові зауважується, що витрати за навчання [PERSON] ( [INFO] ) в приватній школі, його регулярний медичний огляд та корекцію погіршеного зору та прикусу, несе тільки позивачка. При цьому в позові вказується, що рішенням Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668 місце проживання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) було визначено за місцем проживання матері - [PERSON] . Зазначається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/17805/20 від 13.07.2021 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про відібрання дитини та повернення її батьку, - відмовлено. Звертається увага на те, що незважаючи на встановлені Приморським районним судом міста Одеси у справі № 522/17805/20 обставини (що з [PERSON] проживає лише донька - [PERSON] ), [PERSON] продовжує сплачувати аліменти на обох дітей на виконання судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2019 у справі № 398/1339/19, що є несправедливим. За таких обставин, просить суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з позивачки на користь відповідача, на виконання судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2019 у справі № 398/1339/19, з 1/3 її доходу (заробітку) до 1/4 її доходу (заробітку), що відповідає розміру аліментів на утримання однієї дитини. Щодо правової позиції відповідача 31.10.2022 до суду надійшов відзив на позов (а.с. 73-76), в якому [PERSON] просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує, що в позовній заяві позивачка визнає, що вона не проживає разом зі своїми дітьми, адже син - [PERSON] ( [INFO] ), проживає разом із бабусею - [PERSON] , а донька - [PERSON] ( [INFO] ) - з батьком (відповідачем). Звертає увагу, що в позовній заяві, [PERSON] не вказала суду на істотні факти, що встановлені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2021 у справі № 522/17805/20, адже приймаючи вказане рішення, суд врахував показання свідків, які підтвердили, що [PERSON] , поїхала до Канади ще у 2014 році, залишивши дітей проживати з батьком. Відповідач наголошує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/17805/20 було встановлено, що [PERSON] ( [INFO] ) проживає у м. Одесі разом із бабусею - [PERSON] , а не з [PERSON] , як зазначає позивачка. Зазначає, що незважаючи на те, що позивачка посилається на рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668, яким місце проживання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) було визначено за місцем проживання матері - [PERSON] , фактично позивачка покинула дітей, віддавши сина [PERSON] (бабуся), що випливає з матеріалів справи № 522/17805/20 про відібрання дитини та повернення її батьку. Таким чином, на думку відповідача, позивач нехтує рішенням органу опіки та піклування і не виконує свої батьківські обов`язки, оскільки фактично, заради своєї кар`єри, покинула дітей віддавши сина бабці, що випливає з матеріалів вказаної справи № 522/17805/20 про відібрання дитини та повернення її батьку. При цьому, як вказує відповідач, позивач перешкоджає батькові (відповідачу) займатися питанням його утримання та вихованні, вважаючи, що бабуся може це зробити краще. Вважає, що суд не повинен брати до уваги твердження позивачки про те, що відповідач не приймає участь у витратах на утримання дітей, оскільки такі не відповідають дійсності (за винятком копій квитанцій про встановлення брекет-системи для корекції прикусу сина влітку 2021 року). Вказує, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки витрати відповідачки значно перевищують середню заробітну плату працівника та 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в Україні, оскільки: -24.05.2019 позивачка уклала договір про довгострокову оренду квартири (з 01.09.2019 по 31.08.2020) на суму 849,00 дол. США на місяць, тобто 10 188,00 дол. США на рік, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, який на той момент становив 2 007,00 грн. Також, одночасно с укладенням вказаного договору, позивачка передала гарантований внесок у сумі 849,00 дол. США (копія договору про оренду знаходиться в матеріалах справи № 760/12064/22); -07.08.2020 позивачка уклала новий договір про довгострокову оренду квартири (з 01.09.2020 по 31.08.2021) також на суму 849,00 дол. США на місяць, тобто 10 188,00 дол. США на рік, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, який на той момент становив 2 197,00 грн. Також, одночасно с укладенням вказаного договору, позивачка передала гарантований внесок у сумі 849,00 дол. США (копія договору про оренду знаходиться в матеріалах справи № 760/12064/22); -07.07.2021 позивачка уклала новий договір про довгострокову оренду квартири (15.07.2021 з автоматичним поновленням) на суму 1 850,00 дол. США на місяць, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, який на той момент становив 2 600,00 грн (копія договору про оренду знаходиться в матеріалах справи № 760/12064/22). Зазначає, що крім орендних договорів, про фактичний розмір доходів позивачки також свідчать інші матеріали, зокрема, матеріали по справі № 760/25003/21, які [PERSON] надала разом з позовною заявою до суду, а саме, заява від уповноваженої особи по справах з дітьми провінції Альберта у м. Едмонтон - Марго Кеннеді від 02.10.2019, яка вказала на наступне: «ми проаналізували деталі та можемо підтвердити, що вона ( [PERSON] , - прим. [PERSON] ) працює аналітиком електронного сканування та продуктивності роботи. З погляду на дані про зайнятість, ми можемо додатково підтвердити, що [PERSON] має стабільний дохід, більш ніж достатній для забезпечення себе, [PERSON] та [PERSON] , а також для покриття будь-яких інших потреб, які можуть виникнути». При цьому, звертає увагу, на те, що згідно офіційних даних на сайті уряду канадської провінції Альберта, середній річний дохід жителів у 2019 році склав 97 800,00 канадських доларів. Щодо доводів позивача, викладених у відповіді на відзив 01.11.2022 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 81-86) за підписом представника позивачки - адвоката Врони А.В. (діє на підставі ордеру), в якій викладено пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотивів їх відхилення, обґрунтовані, зокрема, наступним. Так, вказується, що позивач з доводами відповідача не погоджується, оскільки між позивачкою та відповідачем було досягнуто згоди щодо її тимчасового проживання окремо від сім`ї, визначення місця проживання дітей на території України, порядку возз`єднання сім`ї, а також порядку формування сімейного бюджету, що підтверджується письмовим меморандумом від 26.12.2014. Звертається увага на те, що [PERSON] ( [INFO] ) не бажав проживати разом зі своїм батьком, у зв`язку з тим, що той не приділяє йому належної уваги та не бажає його відпускати до позивачки в Канаду, у зв`язку з чим, дитина проживала разом зі своєю бабусею. Зазначається, що посилання відповідача на те, що позивачка не проживає разом з дітьми не заслуговують на увагу, адже такі твердження спростовуються відповіддю консула Генерального консульства України в Едмонтоні, нотаріальною згодою відповідача на виїзд дітей з 24.02.2022 за кордон та копіями авіаквитків на ім`я позивачки, [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) на 01.03.2022 у напрямку Бухарест-Едмонтон. Також, позивач звертає увагу на те, що посилання відповідача на невиконання позивачкою батьківських обов`язків не відповідають дійсності, оскільки Приморським районним судом міста Одеси у справі № 522/17805/20 було встановлено, що порушення батьківських обов`язків, ухилення від їх виконання в діях [PERSON] не вбачається. Повторно зауважує, що за результатами розгляду справи № 522/17805/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приморським районним судом м. Одеси, було ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено та встановлено, що на даний момент, [PERSON] ( [INFO] ) проживає разом з матір`ю - [PERSON] , а донька - [PERSON] ( [INFO] ) проживала разом з відповідачем (до березня 2022). Підсумовується, що позивачка сумлінно ставиться до виконання батьківських обов`язків, постійно матеріально забезпечує дітей, які з початку березня 2022 проживають з нею, підтримує їх культурний та духовний розвиток, турбується про їх безпеку. У зв`язку з такими обставинами, наполягає на задоволенні позовних вимог. Щодо заперечень на відповідь на відзив 16.11.2022 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 105-107) за підписом відповідача, в яких викладено пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів і мотивів їх відхилення, обґрунтовані, зокрема, наступним. Відповідач вказує, що позивачка, посилаючись на меморандум щодо тимчасового проживання дітей від 26.12.2014, викривляє дійсні обставини, оскільки відповідно до вказаного меморандуму, позивачка мала повернутися в Україну для подальшого проживання разом із сім`єю, проте вказаного обов`язку не виконала. Звертає увагу, що позивачка повторно визнає факт, що [PERSON] ( [INFO] ), всупереч рішенню виконкому Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668 про визначення місця проживання дітей проживає не з матір`ю, а з бабусею. Наголошує, що факт тимчасового проживання дітей в Канаді не вказує на бажання позивачки повертатися в Україну для постійного проживання разом з дітьми, як того вимагає рішення виконкому Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668. У зв`язку з викладеним, наполягає на ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 у справі № 760/10044/16-ц (а.с. 8) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.08.2007 у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, за актовим записом № 424. Наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 27.08.2019 у справі № 398/1339/19 (а.с. 9, № ЄДРСР: 84001291) визначено стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття. До позовної заяви позивачкою долучено копію свідоцтва про народження № 3413 (2008/01) [PERSON] , який народився у [PERSON] , [PERSON] , [INFO] в Едмонтоні, провінції Альберта, Канада, складеного за підписом директора відділення запису актів громадянського стану - Лорі Беверідж (а.с. 16-24). Зі змісту свідоцтва про народження [NUMBER], засвідченого підписом директора відділу запису актів громадянського стану - Джанет Скіннер, вбачається, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] , в Едмонтоні, провінції Альберта, Канада, народилася [PERSON] (а.с. 25-33). Також, до позову долучено рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13.07.2021 у справі № 522/17805/20 (а.с. 36-40), яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про відібрання дитини та повернення її батьку, - відмовлено. В такому рішенні, зокрема, вказано, що: «малолітній [PERSON] , [INFO] у судовому засіданні 27.05.2021 року виявив негативне ставлення до батька, вказав на факт невиконання Позивачем своїх батьківських обов`язків, що виявлялось в байдужості батька до фізичного та психологічного стану дитини. За словами малолітнього [PERSON] , [INFO] , під час проживання з ним батько не цікавився його життям, не надавав належного догляду, не турбувався про харчування, не забезпечував його всім необхідним, виявляв байдужість до його навчання та розвитку. Потім він подзвонив представнику матері та попросив його забрати від батька до матері або її батьків. З жовтня 2019р. по початок 2020р. він проживав у батьків матері, де ходив до школи а потім він в липні 2020р. переїхав жити до м. Одеси до мами та бабусі. У судовому засіданні [PERSON] , [INFO] висловив свою думку про те, що не бажає в подальшому проживати з батьком, оскільки у бабусі ( [PERSON] ) в м. Одеса, де він наразі проживає, йому комфортніше. Про нього піклуються та надають належну увагу і турботу». Зі змісту виписки стоматологічної клініки «Диндент» вбачається, що [PERSON] ( [INFO] ) надано лікарські рекомендації щодо виправлення неправильного росту кісток та гіперсалівації (а.с. 41). Зі змісту виписного епікризу [PERSON] ( [INFO] ), вбачається, що йому надано додаткові лікарські рекомендації щодо роботи з поставленим діагнозом (а.с. 42). Також до позову долучено акти виконаних робіт стоматологічної клініки «Диндент» (пацієнт: [PERSON] ), а саме від 24.06.2021 на суму 1 290,00, від 08.07.2021 на суму 1 650,00 грн, від 05.08.2021 на суму 13 600,00 грн, 07.08.2021 на суму 20 297,00, а також фіскальні чеки на суму 100,00 грн від 08.07.2021, на суму 2 860,00 грн від 24.06.2021, на суму 1 650,00 грн від 08.07.2021 (а.с. 43-45). Зі змісту долученої позивачкою копії рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668 (а.с. 47) вбачається, що місце проживання малолітніх [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) визначено за місцем проживання матері - [PERSON] . Відповідачем до відзиву долучено копію відповіді Служби у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 28.07.2020 № 10/208 (а.с. 76, зворотній бік), а також копію ухвали Солом`янського районного суду від 14.10.2021 про відкриття провадження у справі № 760/25003/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Олександрійської міської ради Кіровоградської області, про виїзд дітей за межі України без згоди та супроводу одного з батьків (а.с. 77), копію ухвали Солом`янського районного суду від 19.09.2022 про відкриття провадження у справі № 760/12064/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів (а.с. 78-79). В якості додатків до відповіді на відзив, позивачкою долучено, зокрема, копію довідки Генерального консульства України про перебування на консульському обліку з 27.04.2022 в м. Едмонтон, провінція Альберта, Канада [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з [PERSON] (а.с. 96), а також інформацію про бронювання авіаквитків на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на 04.01.2023 в напрямку Едмонтон, Альберта - Торонто, Онтаріо - Відень, Австрія - Одеса, Україна (а.с. 97-100). В якості додатків до заперечень на відповідь на відзив, відповідачем долучено копію меморандуму від 26.12.2014 щодо тимчасового проживання малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 108-112). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Матеріалами справи підтверджено, що 27.08.2019 Солом`янським районним судом міста Києва було видано судовий наказ у справі № 398/1339/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ на момент розгляду цієї справи є таким, що набрав законної сили, а факт його виконання позивачкою відповідачем не заперечується. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20. За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивачка посилається на те, що в ході розгляду справи № 522/17805/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Приморським районним судом м. Одеси, було встановлено, що [PERSON] ( [INFO] ) з 30.04.2020 проживає в м. Одеса, разом із бабусею - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як зазначено в рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2021 у справі № 522/17805/20: «малолітній [PERSON] , [INFO] у судовому засіданні 27.05.2021 року виявив негативне ставлення до батька, вказав на факт невиконання Позивачем своїх батьківських обов`язків, що виявлялось в байдужості батька до фізичного та психологічного стану дитини. За словами малолітнього [PERSON] , [INFO] , під час проживання з ним батько не цікавився його життям, не надавав належного догляду, не турбувався про харчування, не забезпечував його всім необхідним, виявляв байдужість до його навчання та розвитку. Потім він подзвонив представнику матері та попросив його забрати від батька до матері або її батьків. З жовтня 2019р. по початок 2020р. він проживав у батьків матері, де ходив до школи а потім він в липні 2020р. переїхав жити до м. Одеси до мами та бабусі. У судовому засіданні [PERSON] , [INFO] висловив свою думку про те, що не бажає в подальшому проживати з батьком, оскільки у бабусі ( [PERSON] ) в м. Одеса, де він наразі проживає, йому комфортніше. Про нього піклуються та надають належну увагу і турботу». Отже, вбачається, що існуюче судове рішення суду (судовий наказ Солом`янського районного суду міста Києва від 27.08.2019) у частині отримувача аліментів наразі не відповідає приписам ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 СК України, оскільки один з двох дітей з отримачем аліментів не проживає. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 13.07.2021 у справі № 522/17805/20, яке ухвалене за участі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тобто тих самих осіб (окрім [PERSON] та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради), які беруть участь у справі що розглядається, у зв`язку з чим, обставина щодо проживання [PERSON] , [INFO] , окремо від батька - [PERSON] , є встановленою та доказуванню в цій справі не підлягає. В той же час, обставина проживання [PERSON] ( [INFO] ) разом із батьком - [PERSON] , сторонами визнається. Суд звертає увагу, що як доводи відповідача щодо проживання [PERSON] , [INFO] разом із бабусею - [PERSON] , а не з матір`ю - [PERSON] , розмір доходу останньої, вартість укладених останньою договорів оренди, питання виконання/невиконання останньою меморандуму від 26.12.2014, так і доводи позивачки щодо неналежної участі батька у вихованні дітей, не стосуються предмета спору та не мають значення для вирішення питання про зменшення розміру аліментів, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1,2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, утримуваних з позивачки на користь відповідача, на виконання судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 27.08.2019 у справі № 398/1339/19, з 1/3 її доходу (заробітку) до 1/4 її доходу (заробітку), що відповідає розміру аліментів на утримання однієї дитини - [PERSON] ( [INFO] ). Задовольняючи позов та встановлюючи стягнення аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, суд вважає за необхідне зазначити про стягнення аліментів у розмірі, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (як це передбачено ч. 5 ст. 183 СК України) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (як передбачено ч. 2 ст. 182 СК України). Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та вказано у постанові Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 621/307/17 (провадження № 61-31400св18) відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Щодо судового збору Приписами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З матеріалів справи вбачається, що позивачкою було сплачено 908,00 грн судового збору за подання позову, що підтверджується квитанцією АТ «Полтава Банк» від 14.09.2021 (а.с. 1). За таких обставин, враховуючи обставину задоволення позову, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню 908,00 грн судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved