Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог (т. 2 а.\~с. 1-2), просив скасувати арешт земельної ділянки площею 0,2000 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, який накладений приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижиком А.П. у виконавчому провадженні №\~58289003 постановою про арешт майна боржника від 08 квітня 2019 року, номер запису про обтяження 31072871. В обґрунтування позову зазначав, що йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~100961, виданого 05 червня 2007 року Броварським районним відділом земельних ресурсів, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2000 га, кадастровий номер: 3221282801:01:038:0030, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта йому стало відомо, що на належну йому зазначену земельну ділянку у виконавчому провадженні №\~58289003 постановою про арешт майна боржника від 08 квітня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чижика А.П. було накладено арешт, номер запису про обтяження 31072871. Оскільки підстав для накладення арешту цієї земельної ділянки він не вбачав, 12 червня 2020 року звернувся до приватного виконавця Чижика А.П. із заявою щодо надання інформації стосовно арешту належної йому вказаної земельної ділянки та зняття з неї обтяження (арешту). Листом від 12 червня 2020 року за №\~430 приватний виконавець Чижик А.П. у знятті арешту із цієї земельної ділянки йому відмовив, посилаючись на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №\~58289003 від 05 лютого 2019 року із примусового виконання виконавчого листа №\~361/8030/14-ц, виданого 30 грудня 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ\~Райффайзен Банк Аваль суми заборгованості в розмірі 4593464 грн. 52 коп.; відповідно до відповіді №\~8-10-0.222-3088/2-19 від 05 березня 2019 року заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області за боржником [PERSON] на праві власності зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є, тому визначених ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження підстав для зняття арешту не вбачається. Позивач вважає, що зазначений арешт на належне йому нерухоме майно порушує його право власності, оскільки він не є боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області у справі №361/8030/14-ц, та жодного відношення ні до виконавчого провадження, ні навіть до самої цієї судової справи, він не має, тому відсутні будь-які обставини, які були б підставою для арешту його земельної ділянки, та враховуючи, що він не є стороною виконавчого провадження, правом оскарження дій приватного виконавця не наділений, тому змушений був звернутися до суду з цим позовом. Оскільки наявність арешту земельної ділянки створює йому перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядження належним йому нерухомим майном, він має право вимагати усунення порушення права власності, у тому числі й у спосіб вимоги про звільнення майна з-під арешту, зняття арешту. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, просив суд його задовольнити. Відповідач Акціонерне товариство Райффайзен Банк (далі АТ\~Райффайзен Банк або Банк) у судове засідання не з`явилося, його представник [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на виконанні у приватного виконавця Чижика А.П. перебувало виконавче провадження №\~58289003 із примусового виконання виконавчого листа №\~361/8030/14-ц, виданого 30 грудня 2014 року Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення із [PERSON] на користь Банку заборгованості в розмірі 4593464 грн. 52 коп., у ході якого на належну боржнику [PERSON] земельну ділянку, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, приватним виконавцем було накладено арешт. 04 червня 2021 року зазначене вище виконавче провадження було завершено, тому у позивача відсутні перешкоди щодо вільного володіння, користування та розпорядження його майном, а отже відсутнє порушене право, оскільки арешт після завершення виконавчого провадження підлягає скасуванню. Також звертала увагу на те, що на момент накладення арешту 08 квітня 2019 року на вказану земельну ділянку у позивача [PERSON] було відсутнє у встановленому законом порядку право власності на неї, оскільки таке право у позивача виникло 28 лютого 2020 року з моменту державної реєстрації ним цього права відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Представники АТ\~Райффайзен Банк Майтапова В.Ю. та [PERSON] подали до суду заяви, у яких просили суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника АТ\~Райффайзен Банк. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позовні вимоги [PERSON] вона визнає, просила суд задовольнити позов. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чижик А.П., будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, письмових пояснень на позов до суду він не подавав. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд встановив, що 05 червня 2007 року, на підставі рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 11 січня 2007 року №\~264-9V, позивачу [PERSON] . Броварським районним відділом земельних ресурсів видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~100961. Зі змісту зазначеного акта вбачається, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2000 га, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України, у редакції до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. З 01 січня 2013 року в Україні набули чинності два законодавчі акти, що запровадили істотні нововведення у правове регулювання відносин щодо земельної нерухомості, зокрема, Закон України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01 липня 2004 року №\~1952-IV (далі Закон №\~1952-IV) та Закон\~України Про\~Державний земельний\~кадастр від\~07\~липня 2011\~року №\~3613-VI\~(далі\~ Закон\~№\~3613-VI),\~якими встановлено,\~щоформування земельних ділянок фіксуватиметься у Державному земельному кадастрі, а оформлення прав на земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У ч. 8 ст. 24 Закону України Про Державний земельний кадастр визначено, що на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Наявність у особи права на земельну ділянку з 1 січня 2013 року підтверджується фактом проведення державної реєстрації такого права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону №\~1952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)\~реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2)\~на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом. За змістом п. 8 ч. 1 ст. 27 Закону №\~1952-IV підставою для державної реєстрації права власності є державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, видані до 1 січня 2013 року. Суд встановив, що 10 лютого 2020 року [PERSON] видано витяг №\~НВ-3218526632020 із Державного земельного кадастру, 28 лютого 2020 року витяг №\~202279146 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зі змісту зазначених витягів вбачається, що позивач [PERSON] , маючи речові права на земельну ділянку площею 0,2000 га, розташовану за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, що підтверджується виданим йому 05 червня 2007 року державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~100961, яке виникло у позивача до 01 січня 2013 року, тобто до набрання чинності Законами України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Про Державний земельний кадастр, здійснив відповідну державну реєстрацію права щодо вказаної земельної ділянки відповідно до вимог зазначених Законів. При цьому, його право власності на земельну ділянку підтверджене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №\~100961 від 05 червня 2007 року без зазначеної реєстрації визнається дійсними, оскільки реєстрація таких прав була проведена відповідно до вимог чинного на момент їх виникнення законодавства. Таким чином, враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що з 05 червня 2007 року позивачу [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що постановою приватного виконавця Чижика А.П. від 08 квітня 2019 року в межах виконавчого провадження №\~58289003 про стягнення із [PERSON] на користь АТ\~Райффайзен Банк суми заборгованості в розмірі 4593464 грн. 52 коп. було накладено арешт на належну йому на праві власності, зазначену вище земельну ділянку, а не боржникові [PERSON] . Із Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №\~201530043 від 24 лютого 2020 року вбачається, що на належну позивачу [PERSON] вказану земельну ділянку накладено арешт на підставі постанови приватного виконавця Чижика А.П. від 08 квітня 2019 року, при цьому зазначено, що особою, майно якої обтяжується, є [PERSON] . Представник відповідача АТ\~Райффайзен Банк Пасечник Ю.А. подала до суду також клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, у якому, посилаючись на те, що виконавче провадження №\~58289003, у ході якого було накладено арешт на належну [PERSON] земельну ділянку 3221282801:01:038:0030, завершено та приватним виконавцем Чижиком А.П. скасовано арешт майна боржника. На підтвердження чого надано суду Інформаційну довідку про виконавче провадження №\~58289003. Зі змісту цієї Інформаційної довідки про виконавче провадження №\~58289003 видно, що 05 лютого 2019 року постановою приватного виконавця Чижика А.П. відкрито виконавче провадження №\~58289003 із примусового виконання виконавчого листа №\~361/8030/14-ц від 30 грудня 2014 року про стягнення із [PERSON] на користь АТ\~Райффайзен Банк суми заборгованості в розмірі 4593464 грн. 52 коп. У ході\~цього виконавчого\~провадження приватним\~виконавцем Чижиком\~А.П.,\~з метою\~реального виконання\~рішення суду,\~було накладено\~арешт на\~майно боржника\~ [PERSON] ,\~яке згідно\~із інформацією,\~наявною в\~матеріалах виконавчого\~провадження,\~на праві\~власності зареєстроване\~за боржником\~ [PERSON] ,\~зокрема,земельну ділянку площею 0,2000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є. 04 червня 2021 року на підставі заяви стягувача виконавчий лист №\~361/8030/14-ц від 30 грудня 2014 року повернуто АТ\~Райффайзен Банк та виконавче провадження №\~58289003 завершено. Разом з тим, арешт із земельної ділянки кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, при завершенні виконавчого провадження не знятий, та враховуючи, що з лютого 2020 року дана земельна ділянка, після здійснення позивачем [PERSON] відповідної державної реєстрації значиться у відповідних реєстрах за ним, та враховуючи, як встановлено судом вище, внесення помилкових відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, приватний виконавець не зміг би здійснити зняття арешту із вказаної земельної ділянки, тому доводи представника відповідача про відсутність предмету спору та закриття провадження у цій справі не ґрунтуються на вимогах законодавства. Станом на 24 лютого 2020 року арешт із належної [PERSON] на праві власності земельної ділянки площею 0,2000 га, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, не знятий, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №\~201530043 від 24 лютого 2020 року. Згідно із ч. 1 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~59\~Закону України\~Про виконавче\~провадження особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Із встановлених вище судом обставин видно, що позивач [PERSON] не є боржником у виконавчому провадженні №\~58289003, у межах якого було накладено арешт на належне йому на праві власності майно, тому арешт на це майно не може застосовуватися для забезпечення реального виконання рішення, у якому особа не є стороною (боржником). У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. За змістом ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №\~5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно із ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність арешту на належну позивачу [PERSON] на праві власності земельну ділянку площею 0,2000 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є, порушує законні права та інтереси позивача. Підстав для арешту належної позивачу [PERSON] на праві приватної власності спірної земельної ділянки судом не встановлено, боржником у виконавчому провадженні №\~58289003 він не являється. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] про зняття арешту є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки підстави для обтяження належної йому на праві власності земельної ділянку площею 0,2000 га, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Зазим?є, цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221282801:01:038:0030, відсутні. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved