Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

В січні 2023 року до Деснянського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з вищевказаним позовом. Вимогами вказаного позову є стягнення з відповідача [PERSON] грошових коштів у розмірі 69 000,00 доларів США за борговою розпискою. В обґрунтування позову зазначено про те, що 01.02.2008 року відповідач, як фізична особа отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 69 000,00 доларів США, що підтверджується власноручно написаною розпискою. Строк повернення не був встановлений сторонами. Борг в розмірі 69 000,00 доларів США за розпискою відповідач не повернув до теперішнього часу. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк встановлений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 29.01.2022 позивач направив відповідачу вимогу про повернення в строк до 10.03.2022 коштів в сумі 350 438 доларів США згідно наявних у позивача розписок, написаних відповідачем власноручно, в тому числі за розпискою на 69 000,00 доларів США від 01.02.2008, що підтверджується поштовою квитанцією з описом вкладення. Відповіді на вимогу про повернення коштів позивач не отримав до теперішнього часу. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача борг в розмірі 69 000,00 доларів США відповідно до власноручно написаної розписки відповідачем. Ухвалою суду від 06.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причин не явки суду не повідомив, в той же час на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив їх задовільнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву або будь-яких заяв чи клопотань не надходило. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Як вбачається з матеріалів справи що 01.02.2008 року відповідач, як фізична особа отримав від позивача в борг грошові кошти в розмірі 69 000,00 доларів США, що підтверджується власноручно написаною розпискою. Строк повернення не був встановлений сторонами. Борг в розмірі 69 000,00 доларів США за розпискою відповідач не повернув до теперішнього часу. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк встановлений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 29.01.2022 позивач направив відповідачу вимогу про повернення в строк до 10.03.2022 коштів в сумі 350 438 доларів США згідно наявних у позивача розписок, написаних відповідачем власноручно, в тому числі за розпискою на 69 000,00 доларів США від 01.02.2008, що підтверджується поштовою квитанцією з описом вкладення. Відповіді на вимогу про повернення коштів позивач не отримав до теперішнього часу. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 01.02.2008 року. Частина перша та друга статті 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підтвердження укладення позивачем з відповідачем договору позики та передачі йому грошових коштів позивач надав суду розписку відповідача від 01.02.2008 року. Згідно правової позиції, викладеної Верховним судом України в постанові № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не пише факту укладення договору, але й факту передачі грошової сумі позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежне від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved