Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

28 червня 2022 року заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області Редька М. в інтересах Запорізької міської ради в порядку ст.23-24 Закону України «Про прокуратуру» звернувся до суду із вказаною позовною заявою, за змістом якої просить: 1) Встановити факт, який має юридичне значення, а саме факт належності [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий 06.12.2007 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, РНОКПП [NUMBER] ), який був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] та помер [INFO] , правовстановлюючого документу на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а саме, свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого Акціонерним товариством «Мотор Січ» 28.04.1995. 2) Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , який помер [INFO] , а саме, об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1890498923101, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 30 кв.м. та передати у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДОПОУ 04053915, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206). Відповідно до позовної заяви, рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 585 від 23.09.2016 вул. Уральську у місті Запоріжжя перейменовано на вул. Героїв 55-ї бригади. Квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності в рівних частках по 1/2 належала рос. [PERSON] 1/2 частини квартири та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № [NUMBER] , виданого АТ «Мотор Січ» 28.04.1995, зареєстрованого ОП ЗМБТІ 22.11.1995 в реєстровій книзі № 226 за реєстровим № 36045. Після смерті [PERSON] , 1/2 частини квартири успадкована її сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-319, виданим 09.08.2019 П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, що підтверджено матеріалами спадкової справи № 114 за 2019 рік, заведеної після смерті [PERSON] . Прокурор, звертаючись в інтересах територіальної громади, стверджує, що встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документу на вказану квартиру, а саме свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого АТ «Мотор Січ» 28.04.1995, має значення для вирішення питання про визнання спадщини на належну особі за життя квартиру відумерлим майном. Встановлення юридичного факту необхідно у зв`язку з різним написанням прізвища « [PERSON] » на російській мові у паспорті громадянина України та свідоцтві про право власності на квартиру. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. При цьому, спадкоємців за законом та заповітом після його смерті не залишилось. Так, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся відповідач, стверджуючи, що останні п`ять років перед настанням смерті мешкав із ним за адресою розташування спірного нерухомого майна. За матеріалами спадкової справи №04/2020 від 17.01.2020, вона заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. після померлого [INFO] [PERSON] 01.01.2020 за заявою [PERSON] . Проте, оскільки [PERSON] не надано нотаріусу необхідних документів, у тому числі, рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно квартиру [ADDRESS] бригади, приватним нотаріусом Тізенберг Д.Д. 30.06.2020 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 606/02-31. Крім того, за змістом позовної заяви окружною прокуратурою встановлено, що [PERSON] вживалися заходи до визнання його спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , [INFO] . Так, [PERSON] до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя подано позовну заяву до Запорізької міської ради, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д., про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2021 у справі № 336/5236/20 позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що позивач після скерування до суду позовної заяви жодного разу у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, незважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання. Як стверджує сторона позивача, СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 42021082010000122 від 27.08.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України, за фактом вжиття невстановленими особами за попередньою змовою між собою упродовж 2020-2021 років заходів до заволодіння чужим майном шляхом обману. В ході досудового розслідування встановлено, що у березні 2020 року до Оріхівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] ыз позовною заявою про встановлення факту постійного проживання останнього з [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] більше п`яти років до його смерті, тобто з вересня 2012 року по [INFO] . Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.11.2020 у справі №323/514/20 заяву [PERSON] залишено без задоволення. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів його родинних відносин з померлим, відсутності інших спадкоємців за законом чи заповітом, не кажучи про спільне проживання з померлим спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.04.2021 у справі №323/514/20 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення суду першої інстанції скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду. У той же час 14.09.2020 [PERSON] звернувся із позовною заявою до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до Запорізької міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] вважає себе спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , оскільки більше п`яти років у період з січня 2014 по 12.11.2019 проживав разом з померлим та доглядав за ним. Вочевидь, що відповідач у період часу з 2014 по 2019 роки не міг одночасно проживати з обома зазначеними особами. Прокурор наголошує, що, звернувшись із позовною заявою про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем за законом, визнання права власності на об`єкт нерухомого майна [PERSON] заявив про свої права на майно, що залишилося після смерті [PERSON] , що свідчить про наявність спору про право власності. Тому справа має бути розглянути саме в порядку позовного провадження. Крім того, до звернення з заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці. Цей інтерес (законні очікування) полягає у прагненні органу місцевого самоврядування набути право власності на відумерлу спадщину. Паралельно з цим інтересом у територіальної громади існує обов`язок звернутися до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. З метою захисту цього законного інтересу законодавець передбачив положеннями ч.5 ст. 1277 та ст. 1283 ЦК України, що спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою. Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою його збереження. Оскільки на момент звернення до суду із позовом, встановлений ч.2 ст.1277 ЦК України річний строк з часу відкриття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на прав власності, сплинув, вказане нерухоме майно за відсутності спадкоємців належить до об`єкта відумерлої спадщини, за неможливості позасудового врегулювання спору, із метою захисту законного інтересу територіальної громади, із посиланням на ст.131-1, 140 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 11, 16, 182, 237, 319, 1268, 1277, 1283 ЦК України, ст. 2, 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», заступник керівника прокуратури в інтересах територіальної громади в особі ЗМР просить задовольнити позов. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя Дацюк О.І. від 25.07.2022 позовну заяву постановлено вважати неподаною та повернуто позивачеві. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.09.2022 апеляційну скаргу Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області задоволено. Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2022 у цій справі скасовано. Постановлено направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. За змістом мотивувальної частини постанови суду відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (ст. 122 ЦПК), а також за заявою прокурора. Суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що прокурор у вищезазначеному позову у цій справі (а.с.2-19) зазначав, що опрацюванням матеріалів кримінального провадження № 42021082010000122 від 27.08.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України за фактом вжиття невстановленими особами за попередньою змовою між собою упродовж 2020-2021 років заходів до заволодіння чужим майном шляхом обману поза межами якого подано відповідний позов, встановлено наявність підстав для представництва інтересів держави в суді в особі Запорізької міської ради щодо визнання відумерлою спадщиною об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює…орган місцевого самоврядування. Запорізька міська рада, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» є органом, через який територіальною громадою міста Запоріжжя безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування. Таким чином, у правовідносинах, що виникли, саме Запорізька міська рада є органом, уповноваженим здійснювати як захист порушених інтересів держави, так і захист порушених інтересів територіальної громади міста Запоріжжя. Апеляційним судом встановлено, що прокурор дотримався порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Після повернення справи 10.10.2022 до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя ухвалою судді Вайнраух Л.А. від 17.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Визначено дату, час і місце проведення підготовчого засідання. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Крім того, роз`яснено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов, що також роз`яснено відповідачу. Ухвалою суду від 26.10.2022, яка набрала законної сили 11.11.2022, заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя про забезпечення позову у цивільній справі задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у розмірі 1/2 частки на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 2-319, виданого 09.08.2019 П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою та у розмірі 1/2 частки на підставі свідоцтва про право власності від 28.04.1995 №1883, яке видано Акціонерним товариством «Мотор Січ», та зареєстроване Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 22.11.1995 в реєстровій книзі № 226 за реєстровим № 36045. Постановлено заходи зустрічного забезпечення не застосовувати. Ухвала підлягала негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Ухвалою суду від 15.12.2022 клопотання про витребування доказів задоволено. В порядку витребування доказів зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. надіслати до суду засвідчену копію спадкової справи №04/2020, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] . Оголошено перерву в підготовчому засіданні внаслідок необхідності витребування нових (додаткових) доказів. Ухвалою суду від 13.02.2023 закрито підготовче провадження у цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Постановлено про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників справи шляхом надіслання судових повісток. Крім того, постановлено виклик відповідача у справі здійснити через розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та засобами поштового зв`язку за останньою відомою адресою. Зустрічної позовної заяви та інших заяв по суті справи сторонами подано не було. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було, відповідні клопотання не заявлено. Прокурор Дмитренко О.А., представник позивача [PERSON] , що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити позов, заперечень проти заочного порядку розгляду справи не висловили, додаткових доказів не надавали. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток за відомими адресами проживання, крім того, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади України. Проте, правом на подання відзиву відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України не скористався, жодних заяв та клопотань до суду не скеровував. Згідно з п.1 ч.2 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Отже, доступ до суду є правом особи, що гарантоване, зокрема, ч.1 ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.55 Конституції України. Доступ до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини це здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права. Крім того, ЄСПЛ дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню. Проте, суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту першого статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 12 липня 2001 року у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», заява № 42527/98, пункт 44). У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За змістом ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи стороною відповідача не надано, про причини своєї неявки у підготовчі та судові засідання [PERSON] не повідомляв. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у копіях та наданих для огляду оригіналах, вислухавши пояснення сторони позивача, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/2 частці належала [PERSON] (рос.мовою) та її сину [PERSON] (рос.мовою). На підтвердження у справі наявне свідоцтво про право власності на квартиру № [NUMBER] , видане АТ «Мотор Січ» 28.04.1995, на підставі розпорядження №770/к від 28.04.1995, зареєстроване ОП "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" 22.11.1995 в реєстровій книзі № 226 за р.№36045. Після смерті [PERSON] 1/2 частини квартири успадкована та на праві спільної часткової власності належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що підтверджується за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №304634237 від 11.07.2022, 312963525 від 21.10.2022, 330159873 від 25.04.2023), відповідно до даних якої 1/2 частка об`єкту нерухомого майна № 1890498923101, а саме квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 30 кв.м., на підставі рішення державного реєстратора, індексний номер 48164288 від 09.08.2019 та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №2-319, виданого 09.08.2019 П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою. Відповідно до актового запису про народження № 899 від 11.05.1971 [PERSON] є сином [PERSON] . За матеріалами спадкової справи №114/2019, заведеної П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори перевірено особу спадкоємця на підставі свідоцтва про народження рос. мовою [PERSON] , серії [NUMBER] від 19.05.1971, паспорту громадянина України українською мовою [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого 06.12.2007 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області. У спадковій справі також наявне свідоцтво № [NUMBER] про право власності на квартиру, видане АТ «Мотор Січ» 28.04.1995 на ім`я рос.мовою [PERSON] , [PERSON] та встановлено, що [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 06.12.2007 Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області, є співвласником вищевказаного майна. Крім того, різниця у транслітерації прізвища [PERSON] підтверджуються експертним висновком ДП «Українське бюро лінгвістичних експертиз НАН України» № 056/167-ml від 24.04.2019, відповідно до якого встановлено, що: «прізвища [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ), рос. БИЛОСТОЦКИЙ / БИЛОСТОЦКАЯ (паспорт, запис російською мовою [PERSON] ) та рос. БЕЛОСТОЦКИЙ / БЕЛОСТОЦКАЯ (свідоцтво про народження, запис [PERSON] , мати [PERSON] ) попри розбіжності в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначених осіб є ідентичними». Судом також встановлено, що відповідно до інформації Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 22.04.2019 №04-07/3/5601 та від 13.10.2021 року №04-46/3/733 за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані виключно [PERSON] , [INFO] (з 06.12.2007 по [INFO] , помер [INFO] ) та [PERSON] , [INFO] (з 20.01.1088 по 18.03.2019, померла [INFO] ). Інших осіб, зареєстрованих за цією адресою, зокрема, на день смерті [PERSON] , за результатами розгляду справи судом не встановлено (відповідь Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 27.05.2020 №04-07/3/7005 на запит приватного нотаріуса Тізенберг Д.Д.). Після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно спірну квартиру за вказаною адресою в цілому. При цьому, як підтверджено під час розгляду справи, спадкоємців за законом та заповітом після його смерті не залишилось. Факт смерті [PERSON] підтверджений копіями свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.11.2019, виданого Шевченківським районним у м.Запоріжжі відділом державної РАЦС ГТУЮ у Запорізькій області та актового запису про смерть № 1119 від 21.11.2019. Так, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 17.01.2020 звернувся відповідач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , стверджуючи, що був зареєстрований та останні п`ять років відповідно до вимог ст.1264 ЦК України перед настанням смерті спадкодавця мешкав із ним за адресою розташування спірного нерухомого майна. За матеріалами спадкової справи №04/2020 від 17.01.2020, вона заведена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. після померлого [INFO] [PERSON] саме за заявою [PERSON] . Проте, оскільки [PERSON] не надано нотаріусу необхідних документів, у тому числі, рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно квартиру [ADDRESS] бригади, приватним нотаріусом Тізенберг Д.Д. 30.06.2020 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №606/02-31. Матеріали вказаної спадкової справи досліджені судом і не викликають у суду розумних сумнівів у достовірності наявних у ній доказів. Судом досліджено витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, внесеного до реєстру за №42021082010000122 від 27.08.2021, правова кваліфікація правопорушення за ч.2 ст.15, ч.2 ст.190 КК України. Проте, за змістом ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Натомість, сам по собі витяг з ЄРДР не свідчить про протиправність дій відповідача, як і будь-якої іншої особи, встановлення вини у вчиненні певного кримінального правопорушення, тому не є належним та допустимим доказом у даній справі. Згідно з відповіддю Національної соціальної сервісної служби на запит суду від 17.10.2022, станом на 16.10.2022 в ЄІБД внутрішньо переміщених осіб міститься інформація про [PERSON] , фактичне місце проживання якого [ADDRESS] . Проте, судом досліджено матеріали спадкової справи (у копії) №83/2019 після померлого [PERSON] , 1943 р.н., заведеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ченковою О.В. Так, 11.11.2019 до нотаріуса звернувся відповідач [PERSON] , особисті дані та надані копію документів на підтвердження особи повністю відповідають наведеним вище у іншій спадковій справі. Він стверджував, що після смерті [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців немає. За даними Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 09.12.2019 №04-07/3/21816 на запит нотаріуса не повідомлено про реєстрацію з вказаною адресою інших осіб. Відповідно до постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.03.2020, за відсутності документів на підтвердження родинних зв`язків [PERSON] та [PERSON] , у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено. Відповідно до рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.11.2020 у справі №323/514/20, пр.№2-о/323/25/20, в задоволенні вимог [PERSON] , заінтересована особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова Олена Володимирівна про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] з вересня 2012 року по день смерті [INFO] відмовлено. Постановою Запорізького апеляційного суду від 13.04.2021 за результатами апеляційного перегляду рішення суду апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 листопада 2020 року у цій справі скасовано. Заяву [PERSON] , заінтересована особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чепкова Олена Володимирівна про встановлення факту постійного проживання - залишено без розгляду. Суд зауважує, що [PERSON] , звертаючись із заявою в порядку окремого провадження, просив встановити факт його постійного проживання із [PERSON] з вересня 2012 року по день смерті [PERSON] [INFO] . Заявник свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер [PERSON] , який доводиться йому двоюрідним дядьком. Крім заявника у нього нікого не було з родичів, останні п`ять років до його смерті вони проживали разом, вели спільне господарство. Зазначені обставини викликають у суду розумні сумніви у добросовісності поведінки спадкоємця, із врахуванням того, що [PERSON] помер за півроку після [PERSON] . Проте, в обох випадках, відповідач, звертаючись із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, стверджував, що останні п`ять років мешкав із кожним із зазначених спадкодавців. Разом з цим, згідно з відповіддю КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» ЗОР від 24.12.2021, труп [PERSON] , [INFO] для поховання 23.11.2019 забрав співробітник ритуальної служби [PERSON] . Крім того, судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень та відповідно до наданих доказів під час розгляду справи встановлено, що ухвалою суду у цивільній справі №336/5236/20, пр. 2/336/506/2021 від 23.06.2021, яка набрала законної сили 09.07.2021, позов [PERSON] до Запорізької міської ради про визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та визнання права власності на спадкове майно , - залишено без розгляду. Звертаючись до суду, відповідач стверджував (що видно з позовної заяви), що протягом п`яти років до настання смерті мешкав із [PERSON] та здійснював догляд за ним. Підставою для залишення без розгляду судом визначено п.3 ч.1 ст.257 України. Звертає на себе увагу та обставина, що у обох справах (323/514/20 та 336/5236/20) заявником та позивачем відповідно до допиту заявлено свідка [PERSON] , яка також за довіреністю представляла інтереси [PERSON] як особи, яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] , що підтверджено матеріалами спадкової справи. Суд встановив, що з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави прокуратурою на адресу Запорізької міської ради скеровано лист від 05.10.2021 за вих. № 52-6393 вих-21, в якому викладено виявлені підстави для визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Запорізька міська рада як орган, уповноважений здійснювати як захист порушених інтересів держави, так і захист порушених інтересів територіальної громади міста Запоріжжя, повинна була вжити заходи до визнання спадщини відумерлою, зокрема шляхом пред`явлення відповідної позовної заяви. Разом з тим, листом виконавчого комітету Запорізької міської ради за вих. №14172/03-20/03 від 23.10.2021 прокуратуру повідомлено, що представником Запорізької міської ради приймалася участь у судових засіданнях з розгляду Шевченківським районним судом м. Запоріжжя справи №336/5236/20 за позовом [PERSON] до Запорізької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, подавався відзив на позовну заяву. Окрім того, вказаним листом прокуратуру поінформовано, що станом на час надання відповіді Запорізька міська рада не зверталася до суду з заявою про визнання відумерлою спадщиною квартири за адресою: [ADDRESS] та наразі здійснюється збір необхідних документів. Вищевказане свідчить про обізнаність органу місцевого самоврядування щодо наявності порушеного права з липня 2021 року, однак, суд приймає з цього приводу доводи сторони позивача, що заходи, спрямовані на захист порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя, представницьким органом не вживались. Також, окружною прокуратурою з метою вжиття органом місцевого самоврядування заходів, спрямованих на відновлення порушених інтересів держави, повторно направлено до лист від 11.01.2022 за вих. № 52-195 вих-22 з обґрунтуванням виявлених порушень. Водночас, листом виконавчого комітету Запорізької міської ради від 07.02.2022 №00482/03-20/05 прокуратуру поінформовано, що станом на час надання відповіді Запорізька міська рада не подавала позовну заяву по факту визнання відумерлою спадщиною квартири за адресою: [ADDRESS] та не заперечує проти реалізації Вознесенівською окружною прокуратурою м.Запоріжжя функції представництва інтересів держави в суді під час вирішення питання про визнання вказаного об`єкту нерухомості відумерлою спадщиною. Вказані обставини свідчать про нездійснення Запорізькою міською радою захисту порушених інтересів держави та територіальної громади міста Запоріжжя, що свідчить про наявність підстав для представництва, передбачених ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Так, згідно зі ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. За матеріалами справи встановлено, що 22.06.2022 Вознесенівською окружною прокуратурою м.Запоріжжя Запорізької області на адресу Запорізької міської ради за №52-3212 Вих.-22 надіслано повідомлення про вжиття заходів представницького характеру шляхом пред`явлення позову про визнання спадщини відумерлою. Задовольняючи заявлені позовні вимоги, суд застосовує наступні нормативні положення та дійшов таких висновків. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Так, суд, надаючи оцінку виниклим між сторонами правовідносинам, зазначає, що спір у цій справі виник щодо захисту інтересу територіальної громади на майно, яке за своїм статусом та у зв`язку з відсутністю спадкоємців особи, яка померла, може бути визнане відумерлою спадщиною відповідно до положень статті 1277 ЦК України та глави 9 ЦПК України. Ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За положеннями ст.319,321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ч.1 ст.386 ЦК України врегульовано, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до п.5,8 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання спадщини відумерлою. Предметом спору, у справі яка розглядається, є визнання факту належності правовстановлюючого документа та визнання спадщини відумерлою й його передача майна до комунальної власності територіальної громади Запорізької міської ради. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (п.6 ч.1 ст.315, ч.2 ст.315 ЦПК України). За змістом ч.1 ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Проте, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, у зв`язку з наявністю спору про право на спадкування після померлого [PERSON] , окружною прокуратурою обгрунтовано скеровано саме позовну заяву для її розгляду за правилами позовного, а не окремого провадження. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Під час розгляду справи встановлено, що у зв`язку з різним написанням (транслітерацією) прізвища « [PERSON] » у паспорті громадянина України та свідоцтві про право власності на квартиру дійсно виникає необхідність у встановленні юридичного факту належності зазначеного правовстановлюючого документу (свідоцтва №1833 про право власності на квартиру, виданого АТ «Мотор Січ» 28.04.1995 року) вказаній особі. Так, встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] правовстановлюючого документу на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а саме, свідоцтва № [NUMBER] про право власності на квартиру, виданого АТ «Мотор Січ» 28.04.1995, має значення для вирішення питання про визнання спадщини на належну особі за життя квартиру відумерлим майном. У зв`язку із вищевикладеним, встановлення даного факту належності безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача, а саме пов`язане із обов`язком вжиття Запорізькою міською радою заходів до визнання відумерлою спадщиною квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка за життя належала [PERSON] . На підставі наведеного перша позовна вимога підлягає задоволенню. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, в основному регулюються главою 86 ЦК України про спадщину. За правилами ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Відповідно до ч.1,2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За вимогами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Так, до теперішнього часу спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON] жодною особою не прийнято, наявності спадкоємців за законом та заповітом судом не встановлено. Норми статті 1277 ЦК України регламентують, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Така заява подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. В даній справі, з урахуванням дати відкриття спадщини після смерті [PERSON] , зазначений строк стороною позивача дотриманий. З метою захисту цього законного інтересу законодавець передбачив положеннями ч.5 ст.1277 та ст.1283 ЦК України, що спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою. Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою його збереження. Після відкриття провадження у справі за заявою сторони позивача судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Суд під час розгляду справи враховує також, що ч.3 ст. 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Відповідно до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. У ст.6 Закону зазначено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Згідно зі ст.10 вказаного Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ч.3 ст.16 вказаного Закону матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності міст. Статтею 60 Закону передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Таким чином, Запорізька міська рада є органом, що представляє територіальну громаду м. Запоріжжя та здійснює від імені територіальної громади м. Запоріжжя повноваження щодо розпорядження майном комунальної власності. Згідно із ч.2 ст.324 ЦК України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Таким чином, територіальна громада в особі Запорізької міської ради є належним позивачем, з урахуванням змісту заявлених вимог та місцезнаходження нерухомого майна. Суд вважає за необхідне наголосити, що цивільні права та законні інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Так, суд дійшов висновку, що у межах даної справи звернення до суду здійснено із дотриманням визначеного чинним цивільним законодавством порядку для визнання спадщини відумерлою та її передання територіальній громаді, відповідно, обраний спосіб захисту є ефективним й не суперечить закону. В даному випадку інтерес територіальної громади в отриманні спадкового майна у власність громади в разі відсутності спадкоємців є наслідком неотримання спадщини будь-ким зі спадкоємців або наслідком їх відсутності взагалі. Такі правовідносини є подібними до спадкових, хоч до них у цілому не відносяться. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Крім того, за нормою ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Проте, відповідачем, який здійснював спрямовані на прийняття спадщини дії після смерті [PERSON] , як шляхом звернення до нотаріуса, так і у судовому порядку, у даній справі належних і допустимих доказів не надано, а за час після відкриття спадщини після смерті спадкодавця, [PERSON] не доведено наявності законних підстав для її прийняття. Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Наведене свідчить про те, що спадщина набуває статусу відумерлої саме після набрання чинності рішенням суду про визнання її такою, а право власності на зазначене майно набувається територіальною громадою з моменту реєстрації цього права (п.71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 461/12525/15-ц). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №461/12525/15-ц, пр.№14-190цс20 вказано, що орган місцевого самоврядування не є спадкоємцем у справі та не залучається до спадкування. Однак у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців у нього виникає цивільний інтерес на визнання спадщини відумерлою та отримання її у власність територіальної громади. Зазначене надає підстави місцевій раді звертатись до суду як із заявами про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження та у подальшому оформити своє право власності на таке майно, так і з належним позовом в порядку позовного провадження на захист свого інтересу. Тому,\~на підставі\~встановлених фактичних\~обставин справи,\~суд приходить\~до висновку\~про доведеність\~та обгрунтованість\~позовних вимог.\~Фактичні обставини у справі, встановлені судом, підтверджені належними письмовими доказами, які узгоджуються між собою та не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності. Оцінивши наявні докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Тому суд ухвалює рішення про задоволення позову, а саме: 1) встановлює факт, який має юридичне значення: факт належності [PERSON] , [INFO] правовстановлюючого документу - свідоцтва №1833 про право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , виданого АТ «Мотор Січ» 28.04.1995 на підставі розпорядження №770/к від 28.04.1995; 2) визнає відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , а саме, об`єкт нерухомого майна (квартиру), розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1890498923101, загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 30 кв.м. та вважає за необхідне передати її у власність територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДОПОУ 04053915, 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206). Відповідно до змісту постанови Запорізького апеляційного суду від 22.09.2022, у мотивувальній частині, встановлено, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України. За змістом ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За приписами ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з критеріїв, встановлених ч.3,9 ст.141 ЦПК України, оскільки поданий спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, що зумовило розгляд справи в загальному позовному провадженні, вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що судові витрати, сплачені при зверненні до суду (4\~962,00 гривні), за розгляд заяви про забезпечення позову (1\~240,50 гривень) та подання апеляційної скарги на ухвалу суду (2\~481,00 гривня), підлягають стягненню з [PERSON] на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя, тобто, у загальній сумі 8 683,50 гривень. Слід роз`яснити стороні позивача положення ч.7,8 ст.158 ЦПК України у зв`язку із вжитими заходами забезпечення.

Outcome: approved