Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 грудня 2018 року по 30 квітня 2021 року в сумі 31084 грн. 50 коп., які отримані за адресою: м. Харків, вул. 23 серпня, 31. Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 2095 грн. 98 коп., 3 % річних в сумі 539 грн.69 коп. та судові витрати. В позовній заяві посилався на те, що між КП "Харківські теплові мережі" та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №11745 від 01 січня 2018 року. Згідно вказаного договору позивач постачає теплову енергію в нежитлові приміщення відповідача по [ADDRESS] . Відповідач не сплачує рахунки, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01 грудня 2018 року по 30 квітня 2021 року в сумі 31084 грн. 50 коп. Тому позивач просив суд стягнути вказану заборгованість з врахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦПК України. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 липня 2021 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 644/6308/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 22 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що восени 2018 року він провів переобладнання належних йому нежитлових приміщень та відключився від системи централізованого теплопостачання, у зв`язку з чим 02 жовтня 2018 року він звернувся до представника позивача для складання акту про відключення. За самовільне відключення від системи опалення відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності. Таким чином з жовтня 2018 року відповідач послуг теплопостачання від позивача не отримував. Крім того, вважає неправомірним нарахування інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з встановленням згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання поширенню короновірусної хвороби (COVID 19)» заборони на період дії карантину або обмежувальних заходів нарахування та стягнення неустойки за несвоєчасне здійснення платежів за комунальні послуги. Тому в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі (а.с. 64 -65). Позивач надав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами, викладеними відповідачем у відзиві. Зазначив, що самовільне відключення від системи теплопостачання забороняється. Відключення від мережі теплопостачання можливе лише у встановленому чинним законодавством порядку. Самовільне відключення від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за теплову енергію. Власник повинен сплачувати за теплову енергію у разі самовільного відключення від мережі централізованого опалення, у тому числі у разі відсутності приладів опалення в приміщенні (а.с. 75-76). Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. У заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позовних вимог заперечили, посилаючись на викладені у відзиві обставини. В задоволенні позовних вимог просили відмовити. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи , суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, який в засідання не з`явився. Заслухавши відповідача та його представника, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення 1-го поверху №122-4, 121-4, 121-6 загальною площею 134,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина підтверджується копією договору купівлі-продажу, посвідченого 29 серпня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Канавець С.В. (а.с. 3, 4). Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані договором №11745 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01 січня 2018 року, укладеним [PERSON] , що в договорі діє як споживач, та КП «Харківські теплові мережі», що діє в договорі як теплопостачальна організація (а.с. 5-8). Згідно вказаного договору теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію в період опалювального сезону, гаряче водопостачання протягом року, кондиціювання повітря по мірі необхідності та наявності технічної можливості. Згідно п. 3.2.1. вказаного договору споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватися вимог Правил будови і безпечної експлуатації трубопроводів пари та гарячої води ДНАОП 0.00-1.11-98, Правил технічної експлуатації тепловикористовуючих установок і теплових мереж, Тимчасових правил обліку відпускання i споживання теплової енергії, цього договору та інших законодавчих і нормативних документів. Згідно пунктів 3.2.2. та 3.2.3. споживач також зобов`язаний забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання і тепловикористовуючих установок відповідно до проекту; зберігати обладнання, прилади комерційного обліку та пломби на них в належному стані. Двома додатками №1 до договору від 01 січня 2008 року №11745 передбачені обсяги постачання теплової енергії споживачу на опалення (рахунок №17300-2061-0), та на гаряче водопостачання (рахунок №17300-2061-1) а.с. 9, 10. Суд відхиляє посилання відповідача на те, що вказані додатки він не підписував, оскільки ця обставина не підтверджена жодним доказом. Згідно додатку №4 до договору від 01 січня 2008 року №11745 облік споживання теплової енергії за опалення здійснюється розрахунковим способом, за гаряче водопостачання по приладу обліку (а.с. 11). Будь-яких змін у вказаний договір сторони не вносили, договір не розривали. Таким чином встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: [ADDRESS] . З заявою про відмову від одержання послуг або з вимогами розірвати договір відповідач до позивача не звертався. Як пояснив відповідач суду, він звертався до позивача з проханням відключити належне йому приміщення від системи теплопостачання, але відповідне рішення у встановленому законом порядку прийнято не було. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вказаний вище договір №11745 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01 січня 2018 року, укладений [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі», на час розгляду справи є дійсним та підлягає до виконання. Виходячи з умов вказаного договору, позивач зобов`язаний надати відповідачу послуги з теплопостачання. Вказаному обов`язку позивача відповідає право\~відповідача ці послуги прийняти обов`язок\~їх оплатити. Пунктами 24, 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630, які діяли станом на 2018 рік, передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Як вказав у відзиві відповідач, восени 2018 року він провів переобладнання належних йому нежитлових приміщень та відключився від системи теплопостачання. Процедура відключення споживача від централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 2018 рік була передбачена Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N 4, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 9 грудня 2005 р. за N 1478/11758. Процедури, визначеної вказаним Порядком, відповідач не дотримав. Самовільно, без належного погодження через одержання необхідних документів відключившись від системи централізованого теплопостачання, відповідач діяв всупереч умовам договору та без додержання вимог чинного законодавства. Фактично відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін. Ст.651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Тому суд приходить до висновку, що не зважаючи на посилання відповідача на фактичне самовільне відключення від системи централізованого теплопостачання, договір №11745 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, укладений 01 січня 2018 року [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі», є дійсним та в силу вимог п.10.4. таким, що підлягає до виконання на даний час. Внаслідок самовільного відключення від системи централізованого теплопостачання відповідач не звільняється від обов`язку оплатити послуги, що надає позивач. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність. Як встановлено судом, відповідач у період з 01 грудня 2018 року по 30 квітня 2021 року надані позивачем послуги в повному обсязі не оплатив. Але позивачем не доведено розмір заборгованості, що виникла у відповідача, та яка підлягає до стягнення. Так, згідно додатку 1 від 01.01.2008 року до договору №11745 від 01.01.2008 року орієнтовна вартість теплової енергії, що надається споживачу в якості опалення за поточний рік становить усього 3950,15 грн. з ПДВ., як гарячого водопостачання становить 5523,90 грн. з ПДВ. (а.с. 9, 10). В той же час згідно залученого до матеріалів справи розрахунку нарахування відбулося в інших сумах та з інших тарифів. Згідно розрахунку нарахувань за грудень 2018 року та за січень 2019 року позивачем використано тариф 1838,772 грн. за Гкал., хоча згідно Постанови НКРЕКП №1289 від 30.10.2018 р. у грудні для абонентів ж/б з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії для фізичних осіб тариф з ПДВ було встановлено розмірі 1307,39 грн. за 1 Гкал, згідно Постанови НКРЕКП №1776 від 10.12.2018 р. з січня 2019 року тариф встановлено у розмірі 1539,50 грн. з ПДВ. Починаючи з лютого 2019 року по квітень 2020 року позивачем застосовано тариф у розмірі 1562,568 грн. за Гкал. замість 1539,50 грн. Крім того, позивачем не доведені обсяги споживання, що взяті позивачем до розрахунку заборгованості. З огляду на те, що відповідачем оспорюється одержання від позивача послуг, вказана обставина є такою, що підлягає доказуванню. Таким чином позивачем не надано належних доказів, які підтверджують розмір заборгованості відповідача. Згідно ч.\~1\~та 3\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed