Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Магдич О.О., звернулась в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS] , виданого 13.06.1997 Міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження №23615 від 05.06.1997. В обґрунтування своїх вимог заявник [PERSON] вказує на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після своєї тітки [PERSON] , яка є власником квартири за [ADDRESS] . Право власності на частину вказаної квартири [PERSON] набула в порядку приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво про право власності на житло видане Міським бюро технічної інвентаризації 13.06.1997 на підставі розпорядження №23615 від 05.06.1997. При цьому, прізвище її тітки у вказаному свідоцтві вказано через буку «и», а не «і». співвласником даної квартири з розміром частки згідно вказаного свідоцтва був [PERSON] , який помер [INFO] після смерті [PERSON] спадщину на вказану часту отримала [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25.09.2003. 24.10.2006 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою посвідчено заповіт [PERSON] , яка заповіла належну їй квартиру [ADDRESS] в рівних частках їй та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. 27.01.2022 вона звернулася до Першої тернопільської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак, у видачі їй свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища заповідачки. У постанові державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З. №200/02-31 від 07.02.2023 вказано, що при вивченні документів поданих спадкоємицею для вчинення нотаріальної дії виявлено розбіжність у написанні прізвища власника, а саме: у свідоцтві про смерть [PERSON] , а у свідоцтві про право власності на житло [PERSON] . Встановлено даного факту необхідне їй для усунення перешкод в оформленні спадкових прав. Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо представник заявника [PERSON] адвокат Магдич О.О. подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив такі обставини: [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.05.1962, виданого сільською радою Млинівці Почаївського району Тернопільської області. 27.04.1980 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.04.1980, виданим міським відділом ЗАГС м. Тернопіль. Зі свідоцтва про право власності на житло від 13.06.1997, виданого Міським бюро технічної інвентаризації (м. Тернопіль) згідно розпорядження від 05.06.1997, вбачається, що квартира за адресою [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . 25.09.2003 державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори Шморгай Т.В. видано [PERSON] свідоцтво право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1-4941, згідно з яким спадкоємцем зазначеного в заповіті майна громадянина [PERSON] , який помер [INFO] є громадянка [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з частини двохкімнатної квартири за [ADDRESS] . З реєстраційного напису на правовстановлюючому документів від 02.10.2003, вчиненого міським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що зазначена в цьому документів частина квартири за [ADDRESS] зареєстрована міським бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за [PERSON] і записана в реєстру книгу за №65 за реєстровим №23665. Як вбачається з довідки за №1456 від 02.11.2022, виданої ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», станом на 29.12.2012 власник квартири [ADDRESS] є [PERSON] . Право власності належить на підставі: свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.06.1997 Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 13.06.197 за №23665; свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченим 25.09.2003 за реєстровим №1-4941, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 02.10.2003 за №23665. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 21.12 .2021. Постановою державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З. №200/02-31 від 07.02.2023, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається зі змісту вказаної постанови, 27.01.2022 Першою тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкове справу №51/2022. [PERSON] спадщину прийняла, подавши до нотконтори відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом 27.01.2022 за №144. При вивченні поданих документів було встановлено наступні розбіжності: у свідоцтві про смерть [PERSON] , прізвище спадкодавця вказане через букву « [PERSON] ,а у свідоцтві про право власності на житло, виданому Міським бюро технічної інвентаризації (м. Тернопіль) 13.06.1997, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] через букву «И». Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (пункти 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, побатькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Судом встановлено, що розбіжності наявні у написані прізвища спадкодавця [PERSON] у свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2021 та свідоцтві про право спільної сумісної власності на житло, виданому 13.06.1997 Міським бюро технічної інвентаризації (м. Тернопіль) на підставі розпорядження від 05.06.1997 №23615, викликані різним перекладом прізвища з російської мови на українську службовою особою, яка здійснювала видачу свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло. Вказані розбіжності позбавляють можливості заявника права на оформлення своїх спадкових справ у встановленому законом порядку. За таких обставин, судом встановлено та не викликає жодних сумнівів факт належності свідоцтва про право спільної сумісної власності на житло, виданого 13.06.1997 Міським бюро технічної інвентаризації (м. Тернопіль) на підставі розпорядження від 05.06.1997 року №23615, [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності свідоцтва про право про право спільної сумісної власності на житло, виданого 13.06.1997 Міським бюро технічної інвентаризації (м. Тернопіль) на підставі розпорядження від 05.06.1997 року №23615, [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою немає, а беручи до уваги той факт, що заявник є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та юридично оформити спадщину у неї немає можливості, перешкодою чому є невірне зазначення прізвища спадкодавця у правовстановлюючих документах, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд вважає, що даний факт підлягає встановленню.

Outcome: approved