Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

28 червня 2022 року заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому просить: -визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4956/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер 7425584900:06:000:6028); -скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса В.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 11.10.2018, індексний номер 43457137 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) з одночасним припиненням речових прав [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером 7425584900:06:000:6028; -усунути перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинської селищної ради права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,1200 га з кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради. Позовна заява мотивована тим, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, не будучі законним розпорядником земель водного фонду, змінило цільове призначення спірної земельної ділянки із земель водного фонду на землі для індивідуального садівництва. Таким чином, оспорюваний наказ виданий в порушення вимог статті 19 Конституції України, статей 20, 59, 83, 84, 122 ЗК України, оскільки [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку водного фонду для індивідуального садівництва. Так як на даний час спірна земельна ділянка належить на праві власності [PERSON] , вважав вірним способом захисту порушеного права пред`явлення негаторного позову у порядку статті 391 ЦК України та повернення земельної ділянки на користь територіальної громади в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради як законного розпорядника земель даної категорії. Ухвалою суду від 29 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 21\~липня 2022\~року ГУ\~Держгеокадастру у\~Чернігівській області\~надано відзив\~на позовну\~заяву,\~відповідно до\~якого заперечує\~проти задоволення\~позову,\~оскільки на\~момент прийняття\~рішення Головним\~управлінням про\~передачу у\~власність земельної\~ділянки [PERSON] ,\~згідно облікових\~даних Державного\~земельного кадастру\~землі,\~за рахунок\~яких була\~сформована ця\~земельна ділянка,\~обліковувались як\~землі запасу,\~склад угідь\~-\~сільськогосподарські землі\~(пасовища),\~а не\~як землі\~водного фонду.\~Тому Головне\~управління не\~змінювало цільове\~призначення земель,\~як стверджує\~прокурор.\~На час\~прийняття оскаржуваного\~наказу Головне\~управління відповідно\~до приписів\~частини четвертої\~статті 122\~ЗК України\~здійснювало передачу\~земельних ділянок\~сільськогосподарського призначення\~державної власності\~у власність\~(користування)\~для всіх\~потреб.\~З огляду\~на зазначене\~Головне управління\~вважає,\~що при\~наданні у\~власність земельної\~ділянки [PERSON] \~діяло виключно\~в межах\~законодавства.\~Також просили\~врахувати,\~що наказ\~Головного управління\~є актом\~одноразового застосування\~і вичерпав\~свою дію\~шляхом його\~виконання, адже за [PERSON] було зареєстровано речове право, а в подальшому право власності перейшло до відповідача [PERSON] на підставі цивільно-правової угоди, а тому його скасування не породжує ніяких правових наслідків ( а.с.72-74). 01 серпня 2022 року Чернігівською обласною прокуратурою надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та необгрунтованими, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі ( а.с.80-88). У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити. Позивач - Михайло-Коцюбинська селищна рада в судове засідання явку свого представника не забезпечила, згідно поданого клопотання позов підтримує, просить провести розгляд справи у відсутності їх представника ( а.с.145). Представник відповідача Головного управління Держеокадастру у Чернігівській області в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до п.3 ч.8 ст.128, ч.1 ст.131 ЦПК України. Враховуючи встановлені обставини суд визнав можливим проводити розгляд справи у відсутності не з`явившихся учасників справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-4956/14-18-сг від 05.07.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва гр. [PERSON] на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області; надано у власність [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,1200 га (кадастровий номер 7425584900:06:000:6028) для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.28) Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.10.2018 року [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , продав [PERSON] земельну ділянку, що розташована за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, Мньовська сільська рада, площею 0,1200 га, з яких : 0,1200 га - пасовища, кадастровий номер земельної ділянки - 7425584900:06:000:6028. (а.с.29-32) Згідно інформаційної довідки № 302285930 (а.с.26, 27) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис 28337245 про право власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на земельну ділянку площею 0,12 га, кадастровий номер 7425584900:06:000:6028, надану для індивідуального садівництва, розташовану на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43457137 від 11.10.2018 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса Романа Володимировича. Підставою для державної реєстрації земельної ділянки за [PERSON] став договір купівлі-продажу від 10.10.2018 року. Також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, міститься запис 27054511, за яким на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42072988 від 16.07.2018 14:36:32 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса Романа Володимировича, ця земельна ділянка належала [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Відомості про припинення права власності внесено до реєстру 11.10.2018 10:16:28 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43457137 приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Реуса Романа Володимировича. З інформації Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» від 23.09.2020 № 1036 встановлено, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на прибережну 100- метрову водоохоронну смугу річки Річище (лівий рукав річки Дніпро). (а.с.33) Як слідує з наданої схеми накладення земельних ділянок з кадастровими номерами на землі водного фонду, а саме з кадастровим номером 7425584900:06:000:6028, станом на 2018 рік, з урахуванням умовних позначень, зазначена земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду. ( а.с.34) Відповідно до інформації Деснянського басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України № 57/3-1/ДС/25-21 від 16.01.2021 згідно з Публічною кадастровою картою України 11 земельних ділянок, у тому числі із кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 знаходяться у водозбірному басейні річки Дніпро. Згідно з картою Google земельна ділянка із кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 розташована в безпосередній близькості від водного об`єкта р. Річище». Зазначений водний об`єкт має прямий гідрологічний зв`язок з водами річки Дніпро та з врахуванням вимог п. 3 ст. 5 Водного кодексу України належить до водних об`єктів загальнодержавного значення. Паспорт водного об`єкта, проект землеустрою на встановлення прибережної захисної смуги «р. Річище» на замовлення Деснянського БУВР не розроблявся, на погодження не надавався. (а.с.35) Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч.1 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч.3 статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Приписами статті 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.\~\~ Відповідно до ч.1, п. «в» статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара. Згідно статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 статті 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, в тому числі, на землі сільськогосподарського призначення, землі водного фонду. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. (стаття 19 ЗК України) До земель\~водного фонду\~належать,\~зокрема,\~землі,\~зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами (стаття 58 ЗК України та стаття 4 ВК України). До земель державної власності, які не можна передавати у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених ЗК України (пункт «д» частини третьої статті 84 цього кодексу). Частина друга статті 59 ЗК України обмежує можливість передання земель водного фонду у приватну власність випадком безоплатного передання громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування замкнених природних водойм (загальною площею до 3 гектарів). Відповідно до статі 60 ЗК України, статі 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари -\~50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (статті 61-62 ЗК України, статті 89-90 ВК України, абзац другий пункту 8.19 Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів і додаток 13 до цих правил). Отже, землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц; пункт 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц; пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц). В інформації для прийняття наказу по заяві [PERSON] щодо відведення спірної земельної ділянки зазначено, що земельна ділянка 0,12 га знаходиться на території Мньовської сільської ради Чернігівського району за межами населенного пункту, інформація по формі 6-зем: землі запасу, склад угідь: сільськогосподарські землі, у тому числі пасовища - 0,12 га. (а.с.77) Рзом з тим, відповідно інформації Інституту водних проблем і меліорації НААН України від 30.04.2021 № 228/06 земельна ділянка з кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м. (а.с.36-40) Крім того, згідно інформації Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» від 23.09.2020 № 1036, як зазначалося вище, спірна земельна ділянка із кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу річки Річище (лівий рукав річки Дніпро) та належить до водного об`єкту загальнодержавного значення (а.с.33-34). Надані прокурором письмові докази суд ввавжає належними та допустимими, оскільки висновок про те, що річка Речище є не малою річкою, а протокою (рукавом) річки Дніпро грунтується на ДСТУ 3517-97 "Гідрологія суші. Терміни та визначення основних понять." та картографічних матеріалах, а річка Речище була і продовжує залишатися складовою акваторії Дніпра, який у свою чергу належить до великих річок. Відповідно до повідомлення Державного агентства водних ресурсів України № 15/3/5/1-126вих22 від 22.02.2022, водний об`єкт Річище поряд із земельною ділянкою з кадастровим номером 7425584900:06:000:6028 є рукавом (частиною) р.Дніпро з власною назвою Річище. Відповідно до ст.79 Водного кодексу України річка Дніпро належить до великих річок. Геопортал «Водні ресурси України», що знаходиться за відповідним посиланням, представлений у тестовому режимі. Держводагенством здійснюються заходи щодо наповнення геопорталу та виправлення помилок. Наразі водний об`єкт Річище зазначено як рукав річки Дніпро, про що додається скриншот. ( а.с.41-43) Враховуючи наведене, доводи прокурора щодо знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро, і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і не спростовані відповідачами, а тому спірний наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4956/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер 7425584900:06:000:6028) є незаконним. Прокурор для відновлення порушеного права власності на землі водного фонду звернувся до суду з вимогами про визнання незаконним та скасування наказу про затвердження документації із землеустрою та надання спірної земельної ділянки у власність [PERSON] , скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав та усунення перешкод у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом її повернення. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц (провадження № 14-95цс18); від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18); від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19); від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19) Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу. Тому, протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, й таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом. Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження№ 14-452цс18), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19), від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц (провадження № 14-740цс19) та інші). Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18), постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18), постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19)). Негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Отже, належним відповідачем у такому спорі є особа, яка порушує права позивача, тобто останній володілець спірної земельної ділянки, який перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження земельною ділянкою. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зроблено висновок, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного, не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони» (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19, пункт 50), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19, пункт 84), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 101) та інші). Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення… Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою». В той же час, рішенням за результатами розгляду негаторного позову не буде вирішуватися питання про права та обов`язки первісного набувача права власності на спірну земельну ділянку, оскільки наказ повернути земельну ділянку власнику адресується останньому володільцю, на якого покладається обов`язок виконати рішення суду. З огляду на викладене, в частині задоволення позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області та [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4956/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер 7425584900:06:000:6028), слід відмовити внаслідок обрання позивачем неефективного способу захисту порушених та оспорюваних прав. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої\~статті 37\~цього Закону,\~на підставі\~рішення Міністерства\~юстиції України,\~а також\~у разі\~визнання на\~підставі судового\~рішення недійсними\~чи скасування\~на підставі\~судового рішення\~документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав,\~скасування на\~підставі судового\~рішення державної\~реєстрації прав,\~що мало\~наслідком державну\~реєстрацію набуття\~речових прав,\~обтяжень речових\~прав,\~відповідні права\~чи обтяження\~припиняються. \~ \~ \~ \~В даній статті не передбачено, що рішення про усунення перешкод шляхом повернення земельної ділянки буде підставою для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Таким чином, суд вважає, що саме скасування рішення про державну реєстрацію разом з вимогою про усуненя перешкод шляхом повернення земельної ділянки буде належним способом захисту порушених прав. З урахуванням встановлених обставин, досліджених в судовому засіданні доказів, того, що передана у приватну власність земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду, що вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, те, що розпорядником даної земельної ділянки є Михайло-Коцюбинська селищна рада, позовні вимоги до [PERSON] в частині скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав на земельну ділянку та усунення перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду шляхом її повернення, підлягають задоволенню. Втручання держави у право власності [PERSON] є виправданим, оскільки порушення чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі. Чинне законодавство надає відповідачу додаткові ефективні засоби юридичного захисту після ухвалення цього рішення, зокрема він не позбавлений можливості відновити своє право шляхом пред`явлення вимоги до [PERSON] у якого придбав спірну ділянку, про відшкодування завданих йому збитків. З урахуванням\~того,\~що суд\~прийшов до\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог до\~ [PERSON] в частині скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки, то з останнього підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до частини задоволених позовних вимог в сумі 4 540 грн.

Outcome: approved