Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 14.06.2018 відповідач уклав з позивачем договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, на підставі якого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок. Через невиконання відповідачем його зобов`язань за договором, станом на 09.02.2022 у останнього виникла заборгованість за кредитом на суму 26 678,88 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплачує наявну заборгованість за кредитом, позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 07.09.2022 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 14.06.2018 укладено кредитний договір № б/н шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг. Відповідно до змісту анкети-заяви, дана анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (надалі за текстом - договір). Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що отримав у мобільному додатку примірники та ознайомився із зазначеними вище документами, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови (а.с. 12). На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 30 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, за вказаним договором станом на 09.02.2022 у відповідача виникла заборгованість за кредитом на суму 26 678,88 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 678,88 грн (а.с. 6-11). Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит. Так, банк виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. У свою чергу, відповідач скористався кредитними коштами, однак, свої зобов`язання за договором в частині погашення заборгованості по кредиту у строки та розмірах, визначених умовами договору, належним чином не виконав. Таким чином, станом на 09.02.2022 у відповідача виникла заборгованість за кредитом на суму 26 678,88 грн. яка складається із загального залишку заборгованості за тілом кредиту. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, інших розрахунків суду не надано. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку про доведеність порушення відповідачем умов договору, а відтак, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість в сумі 26 678,88 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2 481 грн, сплата якого підтверджується платіжним дорученням № 14649219876 від 18.07.2022 (а.с. 38). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved