Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач ФОП [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що 07.09.2021 року між сторонами було укладено договір оренди № А00125276. Відповідно до умов договору оренди ФОП [PERSON] зобов`язався передати, а [PERSON] прийняти в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання, та сплачувати орендну плату, а після закінчення терміну оренди повернути зазначене обладнання. В межах даного договору, згідно актів передачі обладнання позивач передав відповідачу в тимчасове користування: мінімийку ВТ к-2160 - 1 од. з вартістю оренди обладнання 500 грн. /доба на строк з 08.09.2021 року по 10.09.2021 р. та підйомник ножничний несамохідний SJYO.5-11A DC; 48 V (роб. Вис. - 13м) з АКБ - 1 од. з вартістю оренди обладнання 800 грн. /доба на строк 07.09.2021 року по 09.09.2021 року. В порядку виконання умов договору, орендарем було внесено гарантійні платежі в загальному розмірі 12500 грн. та часткове погашено заборгованість по орендній платі в загальному розмірі 86910,00 грн. З урахуванням ненадходження від орендаря на рахунок орендодавця станом на 10.09.2021 року та 09.09.2021 року 100 % передоплати за користування обладнанням понад встановлені терміни та непогодження сторонами наступних термінів оренди, терміни оренди закінчились 10.09.2021 р. та 09.09.2021 р. відповідно. Орендарем допущено порушення зобов`язання за договором оренди та повернуто обладнання з порушенням встановлених строків 29.12.2021 року та 15.02.2022 року, а також не внесено орендну плату за період фактичного користування обладнанням. Не внесення орендарем орендної плати, повернення орендованого майна з порушенням встановлених строків, свідчить про грубе порушення орендарем своїх договірних зобов`язань. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача 99190,00 грн. заборгованості по орендній платі, 65500,00 грн. - неустойки (пені) та судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Сторона позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви - просить розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане відповідачем 25.04.2023 року, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст. 211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Частиною 1 ст. 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 07.09.2021 р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди №А00125276 (надалі Договір), за яким Орендодавець зобов`язався передати, а Орендар прийняти в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання, а Орендар зобов`язався виплачувати Орендодавцю орендну плату і після закінчення терміну оренди, повернути йому зазначене обладнання. Згідно п. 2.1. Договору, орендна плата за користування Обладнанням розраховується на підставі розцінок Орендодавця з розрахунку за одну добу й вказується у відповідному Додатку до цього Договору, який є його невід`ємною частиною. Орендна плата розраховується Орендодавцем і підлягає оплаті Орендарем з дати зазначеної Сторонами в акті прийому - передачі обладнання в оренду. Орендна плата нараховується до дати підписання Сторонами акту повернення обладнання з тимчасового користування. Відповідно до п. 3.1. Договору, орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного Додатку до Договору або рахунку, виставленого Орендодавцем не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Згідно п. 3.3. Договору, гарантійний Платіж означає платіж по забезпеченню виконання Орендарем зобов`язань за цим договором, та сплачується Орендодавцеві, не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Розмір Гарантійного платежу зазначається у відповідному Додатку і повертається Орендарю на умовах, визначених цим Договором. Гарантійний платіж знаходиться у орендодавця без нарахування будь - яких відсотків. Пунктом 3.4 Договору визначено, що у випадку продовження терміну Оренди або часу фактичного користування обладнанням, Орендар зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну за наступний період оренди. Оплата нараховується з наступного дня, що слідує за датою закінчення попереднього терміну оренди оплата за продовження терміну оренди проводиться вдень, що відповідає даті закінчення попереднього терміну оренди. Відповідно до п. 6.1.1. Договору, орендодавець зобов`язаний передати орендарю у строкове платне користування наявне на складі технічно справне обладнання, орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату. Пунктом 6.2.8. Договору визначено, що орендар повинен повернути орендодавцю за відповідним актом передачі обладнання з тимчасового користування в комплектному і технічно справному стані після закінчення терміну оренди або протягом 2-х діб з моменту отримання вимоги орендодавця (в т. ч. телефоном або за допомогою електронної пошти). Пунктом 7 укладеного Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. За прострочення повернення майна по закінченню терміну оренди, зазначеного в Акті передачі обладнання в тимчасове користування додатку до договору орендар сплачує неустойку (пеню) в розмірі подвійної орендної плати за користування обладнанням після закінчення терміну оренди за кожен день прострочення без обмеження терміну нарахування такої неустойки. Пеня, що застосована до орендаря у зв`язку із порушенням строків і повернення обладнання з оренди, не є орендною платою за цим Договором, а є неустойкою. Відповідно до п. 7.3 Договору, за несвоєчасне внесення орендної плати у випадку продовження терміну оренди орендар сплачує орендодавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення без обмеження строку нарахування пені. Згідно з п.8.1. Договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за даним договором. Так, на виконання договору та додатку № 1 від 07.09.2021 року, додатку № 1 від 08.09.2021 року у тимчасове користування позивачем було передану по акту передачі відповідачу обладнання в наступній комплектації (а.с.10): ?підйомник ножничний несамохідний SJY0.5-11A DC; 48V (Роб. Вис. -13 м) з АКБ, 1 шт. з вартістю оренди обладнання 800,00 грн./доба на строк з 07.09.2021 р. по 09.09.2021 р. ?мінімийка ВТ к-2160, 1 шт. з вартістю оренди обладнання 500,00 грн./доба на строк з 08.09.2021 р. по 10.09.2021 р. Як вбачається з письмових матеріалів справи, мінімийка ВТ к-2160, 1 шт. повернута 29.12.2021 року, а підйомник ножничний несамохідний SJY0.5-11A DC; 48V (Роб. Вис. -13 м) з АКБ, 1 шт. відповідачем повернуто 15.02.2022 року, про що свідчать акти повернення обладнання з тимчасового користування (а.с.11). Відповідно до п. 1, 2, 3 ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦПК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою ст. 764 ЦК України. Уклавши зазначений договір оренди, на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (статті 391 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Положенням статті 611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 81 ЦПК України). Позивачем було надано розрахунок заборгованості, відповідач в свою чергу контр розрахунку суду не надав. Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено те, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання перед позивачем належним чином не виконано, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди в розмірі 99190,00 грн. та неустойки відповідно до наведеного у позові розрахунку 65500,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1696,91 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved