Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

26 січня 2023 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (далі: позивач) звернулось до Київського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] (далі: відповідач), в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №9/2362922 від 19.12.2018 у розмірі 44 024,52 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 24 382,40 грн., заборгованості за відсотками 1 590,75 грн., заборгованості за комісією 3 742,20 грн., нарахованої пені 2 639,42 грн., інфляційних втрат 11 669,75 грн., а також просить стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 гривень. В обґрунтування заявленої вимоги посилається на те, що відповідачем порушені умови виконання №9/2362922 від 19.12.2018, внаслідок чого він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. До судового засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, позивач просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, також зазначив, що заперечує проти ухвалення заочного рішення, відповідач причину неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення від учасників справи не надходило, підстав передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладено справи судом не встановлено. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, причини для відкладення розгляду справи відсутні, у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: 19.12.2018 р. між ПАТ "Креді Агріколь Банк" та відповідачем укладений комплексний договір № 9/2362922, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 27\~117, 60 грн., в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя. Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору встановлено, що кредит у сумі 27\~117, 60 грн. надається Позичальникові до 18.12.2023 р. включно. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту як День повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачено, що кредит надається Позичальнику на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування. Відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.3.1. Кредитного договору підлягають сплаті Позичальником щомісячно, в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Фактично до дня відступлення права вимоги від Банку до Позивача,оскільки Позивач не нараховує відсотки Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - комісія) відповідно до п. 1.3.2. щомісячно в розмірі 2.85% у місяць від суми кредиту зазначеної в п. 1.1. Договору. Позивач не нараховує комісію з дати набуття права вимоги. Пунктом 3.1. Кредитного договору передбачено обмеження зі сплати пені, саме: у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору на суму простроченого платежу нараховуєтеся пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Відповідач ознайомлений з правилами та умовами надання кредиту, про що свідчить його підпис у паспорті споживчого кредиту. Банк свої зобов`язання за Договором виконав, що підтверджується випискою з рахунку про перерахування йому коштів в сумі 27\~117, 60 грн. 05.06.2019 р. між ПАТ "Креді Агріколь Банк" та ТОВ "ФК "Укрфінстандарт" укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2019, за яким він отримав право вимоги до відповідача. Станом на 09.01.2023 р. відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. З реєстру прав вимоги від 24.01.2020 р. до Договору № І-2019 від 05.06.2019 р., сума заборгованості станом на дату відступлення прав вимоги становить 30\~046, 01 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 24 382,40 гривень, заборгованості за відсотками 1 590,75 гривень, заборгованості за комісією 3 742,20 гривень, заборгованості за пенею 330, 66 грн. Крім цього позивачем обраховано інфляційні втрати за весь час прострочення виконання зобов`язання, які склали 11\~669, 75 грн. та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу, що відповідає п. 3.1 Комплексного договору від 19.12.2018, що становить 2\~639, 42 грн. Відповідачем не надано належних та допустимих на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником та правовідносини, які виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Статтею 512 Цивільного кодексу України (Надалі - ЦК України) визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості врегулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір проценті» - не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, Відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3% річних та інфляцію. При цьому, виходячи зі змісту правової позиції наведеної у постанові Верховного суду від 12 березня 2018 року № 914/712/16, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Водночас,\~суд зазначає,\~що відповідно\~до п.\~18\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України,\~у період\~дії в\~Україні воєнного,\~надзвичайного стану\~та у\~тридцятиденний строк\~після його\~припинення або\~скасування у\~разі прострочення\~позичальником виконання\~грошового зобов`язання\~за договором,\~відповідно до\~якого позичальнику\~було надано\~кредит (позику)\~банком або\~іншим кредитодавцем\~(позикодавцем),\~позичальник звільняється\~від відповідальності,\~визначеної ст.\~625\~цього Кодексу,\~а також\~від обов`язку\~сплати на\~користь кредитодавця\~(позикодавця)\~неустойки (штрафу,\~пені)\~за таке\~прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє і на даний час. Крім того, в п. 15 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із долучених до позовної заяви документів, позивачем обраховано інфляційні втрати та пеню за період з 24.01.2020 р. по 09.01.2023 р., що не узгоджується з вищевикладеними нормами ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у загальній сумі 34\~987, 30 грн., з яких: 24\~382, 40 грн. заборгованість за тілом кредиту, 1\~590, 75 грн. заборгованість за відсотками, 3\~742, 20 грн. заборгованість за комісією, інфляційні втрати за період невиконання зобов`язання з 24.01.2020 р. по 23.02.2022 р. у розмірі 4\~545, 85 грн. та пеню за прострочення виконання зобов`язання за період з 24.01.2020 р. по 11.03.2020 р. 726, 10 грн. Згідно ст. 141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий у сумі 2\~133, 04 грн.

Outcome: partial