Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 30.03.2023 звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. В поданій до суду позовній заяві позивач посилався на те, що відповідачам надані послуги з центрального опалення і гарячого водопостачання в квартиру [ADDRESS] , за період з 01.05.2017 по 01.12.2021 існує заборгованість в розмірі 7158,09 грн. Також вважає, що відповідачі мають сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. В своїй позовній заяві просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги за відповідний період з урахуванням індексу інфляції та твоїх відсотків річних в розмірі 10826,81 грн. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 31.03.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] 02.05.2023 подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] та систематично, добросовісно сплачує за отримані послуги. Вказувала, що за період з 01.05.2017 по 1.12.2021 заборгованість відсутня. Також вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності. В задоволенні позовних вимог просила суд відмовити повністю. Відповідач [PERSON] 04.05.2023 подав до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що він не є співвласником квартири [ADDRESS] та не є споживачем послуг позивача, зареєстрований та фактично проживає за іншою адресою. В задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі. Відповідач [PERSON] просив суд проводити розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, які зазначені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.05.2017 по 01.12.2021 надавав послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується відповідачем [PERSON] . Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про на спадщину за заповітом від 07.02.2014 та договору купівлі-продажу від 29.11.2016 є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи споживачем послуг теплопостачання, своєчасно та в повному обсязі плату за отримані послуги не вносила, існує заборгованість за період з 05.01.2017 по 01.12.2021, що є межами позовних вимог, в розмірі 7158,09 грн. При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Оскільки відповідач покладені на неї як на споживача обов`язки належним чином не виконувала, за отримані послуги не сплачувала, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання, отримані за адресою [ADDRESS] , за період з 01.05.2017 по 01.12.2021 в розмірі 7158,09 грн. Посилання відповідача в судовому засідання на ту обставину, що заборгованість відсутня, своєчасно та систематично в повному обсязі сплачувала за отримані послуги спростовано дослідженими в справі доказами. Зокрема, судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27.11.2017 в справі № 552/4783/17 апеляційну скаргу\~ [PERSON] задоволено частково, рішення Київського\~районного суду м. Полтави від 29 серпня 2017 року скасовано та постановлено нове рішення, позовні вимоги\~Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задоволено частково, стягнуто з\~ [PERSON] на користь\~Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 вересня 2013 року по 01 травня 2017 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних 10473 грн. 23 коп. та 769 грн. 23 коп. понесених судових витрат зі сплати судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Натомість, в даній справі предметом розгляду є заборгованість за отримані послуги за період з 01.05.2017 по 01.12.2021. Судом встановлено, що за саме зазначений період відповідач своєчасно та в повному обсязі за послуги не сплачувала. За період з 01.05.2017 по 01.12.2021 всього відповідач мала б сплати за послуги відповідно до затверджених тарифів 113496,93 грн, а сплатила 106338,84 грн, різниця складає 7158,9 грн. Твердження відповідача про своєчасну та систематичну сплату спростовано дослідженими в справі доказами. Зокрема, в період з 01.05.2017 по квітень 2018 мала місце лише оплата в розмірі 600 грн, матеріали справи не містять даних про своєчасну оплату відповідачем поточних нарахувань (а не заборгованості) за послуги з теплопостачання за період починаючи з травня 2017 року по квітень 2018 року. Також встановлено, що 17.04.2018 між сторонами по справі було укладено договір (а.с. 62), згідно з яким сторони передбачили, що заборгованість, яка склалася станом на 01.04.2018 за період з 01.05.2017 в сумі 26271,54 грн, відповідач зобовязується сплатити до 01.10.2019. Як вбачається з наданих до суду квитанції, відповідач на виконання зазначеного договору дійсно рівними платежами в сумі 1459,53 грн погашала наявну заборгованість (а.с. 65-69). Судом встановлено, що останній платіж на виконання умов договору від 17.04.2018 про погашення заборгованості, що існувала станом до 01.04.2018 відповідач сплатила 20.09.2019. Натомість, починаючи з квітня 2018 року відповідач своєчасно поточні платежі не сплачувала, що підтверджено наданими нею квитанціями. Починаючи з квітня 2018 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за наступний період. Так, сума заборгованості за період з 01.05.2017 по 31.01.2019 склала 6892,51 грн. Сума заборгованості за період з 01.01.2020 по 01.12.2021 склала 265,58 грн. Всього борг складає 7158,09 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Тому з відповідача [PERSON] на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" підлягає стягненню сума заборгованості за послуги теплопостачання, отримані за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.05.2017 по 01.12.2021 в розмірі 7158,09 грн та 3 % річних в сумі 1104,74 грн, нарахований індекс інфляції в розмірі 2599,98 грн, а всього 10862 грн 81 коп. Оскільки відповідач [PERSON] 29.11.2016 не є власником та/чи користувачем квартири [ADDRESS] , не є споживачем послуг позивача за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до відповідача [PERSON] заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Посилання відповідача на пропуск позивачем строків позовної давності є безпідставним. За нормами ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідачем [PERSON] протягом періоду з травня 2017 року по листопад 2021 року вчинялися дії щодо сплати заборгованості з отримані послуги з теплопостачання, отже, вчинялися дії, що свідчать про визнання боргу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 2684 грн.

Outcome: partial