Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - Компанія) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором. Ухвалою від 27.10.2022 року роз`єднано позовні вимоги Компанії до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором; виділено з цивільної справи № 382/1117/22 позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №3159600097/310467 від 20.09.2020 року в окреме провадження; передано роз`єднані матеріали позовної заяви Компанії про стягнення заборгованості за кредитним договором №3159600097/310467 від 20.09.2020 року для здійснення реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. У межах цієї справи № 382/1117/22 зареєстрована позовна заява Компанії до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 9365751 від 12.09.2020 року. Позов в частині стягнення заборгованості за договором позики № 9365751 від 12.09.2020 року обґрунтований тим, що 12.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (далі - Агентство) та [PERSON] укладено договір позики № 9365751, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику ( [PERSON] ) у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. В подальшому, як зазначає позивач, 14.06.2021 між Компанією (фактор) та Агентством (клієнт) укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 14.06.2021 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, Компанія набула права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 9365751 від 12.09.2020 року в сумі 23 212,80 грн, з яких 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 212,80 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 14.06.2121 позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. З урахуванням цього, оскільки відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] (далі - Відповідач) на користь Компанії 23 212,80 грн заборгованості. Ухвалою від 05.12.2022 року відкрито провадження у справі № 382/1117/22, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд зазначає таке. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України). Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2)день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року). Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Відповідачу направлялися судові повістки на судові засідання, які він отримав особисто. Тож відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи тож мав цікавитися її розглядом. Будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про прававідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 12.09.2020 року між Агентством (позикодавець) та Відповідачем укладено договір позики № 9365751 (далі - Договір), відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1 Договору). Підписанням цього Договору відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця на його послуги, що передбачена ст. 12 Законм України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. п. 4.1. п. 4 Договору). А також погодився, що до моменту підписання Договору вивчила цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ та їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (п. п. 4.2. п. 4 Договору). Правила надання грошових коштів у позику Агентства перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті www.mycredit.ua. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Відповідно до п. 5 Договору цей договір укладено дистанційно, в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно з п. 6 Договору він укладений в результаті зваженого рішення сторін, на взаємовигідних умовах, на принципах ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим Договором. В подальшому, 14.06.2021 року між Компанією (фактор) та Агентством (клієнт) укладено договір факторингу № 14/06/21 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого клієнт передає (відступає) фактору за плату належні йому права вимоги, а фактор приймає належні клієнту права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1 Договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 від 14.06.2021 року до Договору факторингу Компанія набула право грошової вимоги до Відповідача. Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до Відповідача в сумі 23 212,80 грн, з яких 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 212,80 грн - сума заборгованості за відсотками. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов договорів. Правовою підставою заявлених Компанією вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Так, відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 цього Кодексу визначає, щодо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, Відповідач не надав доказів повної або часткової сплати заборгованості за договором, не спростував розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості та власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. Отже, на підставі оцінки викладених у позовній заяві аргументів, наданих позивачем доказів та вищенаведених положень законодавства суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог Компанії у повному обсязі. Позов підлягає задоволенню. З огляду на результат розгляду справи, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на Відповідача сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved