Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 08.03.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить: - Визнати незаконними та скасувати наказ регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.01.2023 року №175/ОС та наказ (розпорядження) №52/ОС від 25.01.2023 року виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса-Сортувальна" про звільнення [PERSON] з посади начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" 25.01.2023 року за угодою сторін (відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). - Поновити [PERSON] на посаду начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця". - Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення [PERSON] на посаду начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця". - Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 25.01.2023 року і по день ухвалення рішення суду. - Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь [PERSON] судові витрати по сплаті послуг з надання професійної правничої допомоги у розмірі 40000,00 грн. - Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь [PERSON] завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 50000,00 грн. Ухвалою від 09.03.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 05.04.2023 року від АТ "Українська залізниця" до суду надійшов відзив на позов, заява про розгляд справи з повідомленням сторін та заява про виклик свідка. При цьому в заяві представник АТ "Українська залізниця" зазначає, що для повного і всебічного встановлення обставин справи, з метою реалізації гарантованого права на захист відповідачем, вважає необхідним просити суд викликати та допитати як свідка заступника директора регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" з рухомого складу [PERSON] , оскільки він може пояснити обставини, за яких 25.01.2023 року відбулася розмова з позивачем та інші обставини, що мають значення для справи. При цьому представники відповідача стверджують, що виклик та допит свідка неможливі без розгляду справи у судовому засіданні. Ухвалою суду від 06.04.2023 року клопотання представників відповідача Акціонерного товариства\~"Українська\~залізниця" адвокатів Ротаря Ігоря Валерійовича та [PERSON] про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін залишено без задоволення. 18.04.2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив. 27.04.2023 року від Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу по суті за наявними матеріалами справи. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах представник позивача [PERSON] посилається на те, що [PERSON] наказом регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" від 01.04.2021 №271/ОС призначено за безстроковим трудовим договором на посаду начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна". За період роботи [PERSON] на вказаній посаді, жодних нарікань або претензій до нього з боку керівництва не було. Під час перебування на вказаній посаді [PERSON] своїми управлінськими діями та рішеннями створив сприятливі умови для праці у трудовому колективі, кількість працівників якого налічувала біля однієї тисячі осіб. В результаті зазначених управлінських дій та рішень [PERSON] досягнуто високі морально-психологічні настрої у трудовому колективі, що в свою чергу мало наслідки у вигляді високих виробничих показниках. Трудовий колектив під керівництвом [PERSON] нагороджено дипломом за зайняття першого місця у огляді-конкурсі локомотивів. Водночас 25.01.2023 року [PERSON] викликав до себе заступник директора регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" [PERSON] , який одразу перейшов на підвищений тон розмови, почав пред`являти [PERSON] безпідставні претензії щодо виробничих питань, ображати його своїми висловлюваннями та у подальшому залякувати фізичною розправою та притягненням до кримінальної відповідальності. Аргументи [PERSON] про відсутність підстав пред`являти йому будь-які претензії, пов`язані з виробничою діяльністю зони його відповідальності [PERSON] не приймались, він не бажав розбиратись, проводити відповідні перевірки та службові розслідування, а ще більше дратувався та вчиняв тиск у вигляді різноманітних залякувань. У ході розмови [PERSON] поставив [PERSON] ультиматум, чи він наразі пише заяву про звільнення за угодою сторін, чи у іншому випадку він одразу реалізує усі висловлювані ним погрози. Отже в результаті застосування з боку [PERSON] стосовно [PERSON] примусу, психологічного тиску та погроз, він написав та подав заяву про звільнення за угодою сторін. При цьому станом на 25.01.2023 року [PERSON] не мав наміру звільнятись з займаної посади з власної ініціативи та угодою із роботодавцем. Вказану заяву [PERSON] написав та подав проти своєї волі. В момент написання заяви між роботодавцем та [PERSON] не було досягнуто домовленості про звільнення, в зв`язку з чим звільнення [PERSON] є незаконним. В результаті вказаних дій [PERSON] отримав психологічну травму, перебував у важкій депресії, з якої вийшов за допомогою відповідних спеціалістів. 30.01.2023 року [PERSON] подав заяву про відкликання своєї заяви від 25.01.2023 року про звільнення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) з посади начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця". Однак зазначена заява була проігнорована, будь-якої відповіді позивач не отримав та не був допущений до виконання своїх службових обов`язків. Окрім того, позивач [PERSON] у відповідності до ст. 214 КПК України подав 17.02.2023 року заяву до відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області по факту вчинення стосовно нього злочину. 05.04.2023 року від АТ "Українська залізниця" до суду надійшов відзив на позов [PERSON] , в якому представники відповідача посилаються на те, що 25.01.2023 року позивачем на ім`я директора філії подано заяву про звільнення з роботи за угодою сторін. Зазначена заява написана позивачем власноруч, має дату написання, в ній визначено бажану дату звільнення, крім того заява містить резолюцію директора філії "НЗК/до наказу", що свідчить про досягнення домовленості між відповідачем та позивачем про звільнення саме у строк, який просить позивач - 25.01.2023 року. Заяву про відкликання заяви про звільнення позивачем датовано 30.01.2023 року (через 5 днів після звільнення) та направлено на адресу відповідача кур`єрською доставкою. Відповідачем зазначена заява отримана 07.02.2023 року (зареєстровано 08.02.2023 року) та на неї надано відповідь листом від 14.02.2023 року №НЗК-902/3 щодо відсутності законних підстав для скасування домовленості про звільнення за угодою сторін. Зазначений лист було направлено на адресу позивача засобами Укрпошти, проте з невідомих причин позивачем не отримано. Також представники відповідача у відзиві зазначають, що твердження позивача про вчинення щодо нього психологічного тиску під час написання заяви про звільнення за угодою сторін є необгрунтованим та недоведеним. Про відсутність тиску свідчать: особисте написання позивачем заяви на звільнення; відсутність будь-яких скарг щодо вчинення тиску на ім`я директора філії, який приймає відповідне рішення про звільнення, як після написання заяви до видання наказу про звільнення, так і на наступний день; видання позивачем наказу про звільнення від 25.01.2023 року №52/ОС; відсутність будь-яких зауважень, заперечень, скарг під час ознайомлення з наказами про звільнення №175/ОС та №52/ОС; заяву до правоохоронних органів про вчинення тиску подано лише 17.02.2023 року (за 4 дні до звернення до суду), а не 25.01.2023 року або наступний день, або будь-який інший день до 17.02.2023 року. Відповідно до п. 1.3. посадової інструкції начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса-Сортувальна" від 31.05.2021 року № Т-ПІ-043/2, з якою позивач ознайомлений 01.06.2021 року, начальник депо призначається на посаду та звільняється з посади наказом директора регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" відповідно до норм чинного трудового законодавства України. Зазначене свідчить, що уповноваженим органом у трудових відносинах з позивачем зі сторони роботодавця є директор регіональної філії "Одеська залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", а до компетенції заступника директора регіональної філії вирішення питань щодо прийому на роботу або звільнення з роботи позивача не віднесене. У відповіді на відзив адвокат Зубрицький О.О. посилається на те, що позивач написав та подав заяву від 25.01.2023 року про звільнення за угодою сторін виключно через те, що стосовно нього з боку [PERSON] застосовано примус, психологічний тиск та погрози. Підставою такої поведінки з боку [PERSON] було нібито те, що [PERSON] та його підлеглі привласнили чи розтратили дизельне паливо у кількості 250 тон. При цьому, пред`являючи таку претензію, [PERSON] не мав документальні докази цьому та була відсутня будь-яка перевірка. Вже тільки після того, як [PERSON] його змусив звільнитись, то ініціювали перевірку, у тому числі службову, за результатами якої будь-яких фактів нестачі, розтрати, привласнення дизельного палива виявлено не було. Отже [PERSON] виключно на підставі якихось чуток почав пред`являти необгрунтовану претензію до [PERSON] , його підлеглих, не вислухав їх, не впевнився в дійсності певних фактів, почав ображати, висловлюватись нецензурною лайкою, психологічно тиснути, залякувати фізичною розправою, залякувати притягненням до кримінальної відповідальності лише задля того, щоб позивач та його підлеглі звільнилися та у подальшому не змогли поновитись на займаних посадах. З моменту написання заяви про звільнення позивач перебував у депресії та переживаннях, оскільки внаслідок протиправних дій з боку відповідача чотири малолітні дитини позивача залишились без джерела існування. Представник позивача вказує, що висновок психолога є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета позову, є допустимим доказом, оскільки жодним законом не передбачено порядок звернення до психолога та отримання від нього висновку, є достовірним доказом, оскільки встановлює дійсність обставин справи. Доводи сторони відповідача про відсутність підстав виплати [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу не відповідають вимогам чинного законодавства та судової практики. Представник позивача наголошує на тому, що позивач написав та подав заяву про звільнення від 25.01.2023 року перебуваючи у стані афекту, чому передувало вчинення на нього тиску із висловлюваннями фраз нецензурної лайки, в тому числі психологічного тиску, вчинення стосовно нього залякувань та погроз з боку [PERSON] . Свідками факту вчинення зазначених протиправних дій з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , від яких 10.04.2023 року відібрано адвокатом відповідні пояснення. В результаті зазначених незаконних дій [PERSON] отримав психологічну травму та тривалий час перебував у депресії. На теперішній час позивач вимушений вживати додаткових зусиль задля відновлення порушених прав у судовому порядку. Все вищезазначене спричинило позивачу моральну шкоду, яку він оцінює в 50000,00 грн. В запереченні на відповідь на відзив представник АТ «Укрзалізниця» посилається на те, що підставою для зустрічі [PERSON] з позивачем [PERSON] дійсно стала інформація щодо виявлення можливої розтрати майна АТ «Укрзалізниця» посадовими особами виробничого підрозділу служби локомотивного господарства Локомотивне депо Одеса-Сортувальна, яка надійшла від Одеського територіального управління апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця». Відповідач зазначає, що психологічний та фізичний тиск 25.01.2023 року відносно позивача не вчинявся, зустріч відбулася виключно для попереднього з`ясування обґрунтованості наданої підрозділом безпеки інформації. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було висловлено пропозицію про припинення трудового договору з ним за згодою сторін з 25.01.2023 року, про що зазначено в його заяві від 25.01.2023 року, яка була прийнята та погоджена роботодавцем 25.01.2023 року про що свідчить відповідна резолюція. Якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Також представник відповідача зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є зацікавленими особами, оскільки також мають спір з відповідачем, що стало предметом судових справ №523/4542/23 та №523/4541/23, крім того вони не були безпосередньо присутні під час розмови позивача та [PERSON] ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 25.01.2023 року [PERSON] написав заяву на ім`я директора регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , згідно з якою просив звільнити його з роботи за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України) 25.01.2023 року. Зазначена заява містить напис «Погоджую» НЗТ О.І. Петренко. Відповідно до Наказу від 25.01.2023 року №175/ОС за підписом директора регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звільнено [PERSON] з посади начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" 25.01.2023 року за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. З наказом [PERSON] ознайомлений 25.01.2023 року. 30.01.2023 року [PERSON] написав на ім`я Директора регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" Нікуліна С.С. заяву про відкликання заяви від 25.01.2023 року про звільнення за угодою сторін з посади начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса-Сортувальна" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця", в якій [PERSON] вказав, що зазначену заяву про звільнення він написав та подав в результаті застосування стосовно нього примусу, психологічного тиску та погроз з боку заступника директора регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" [PERSON] . В результаті вказаних незаконних дій отримав психологічну травму. Станом на 25.01.2023 року не мав наміру звільнятись із займаної посади з власної ініціативи та угодою із роботодавцем. Вищевказану заяву написав та подав проти своєї волі. В момент написання вищевказаної заяви про звільнення не було досягнуто домовленості про звільнення. Враховуючи вищевикладене, звільнення є незаконним, тому необхідно відкликати заяву від 25.01.2023 року та скасувати наказу №175/ОС від 25.01.2023 року. Заява зареєстрована в Приймальні НЗК Регіональної філії «Одеська залізниця» 08.02.2023 року. 14.02.2023 року Регіональною філією «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» підготовлено відповідь на заяву [PERSON] про відкликання заяви від 25.01.2023 року про звільнення за угодою сторін, яку відправлено на адресу позивача 16.02.2023 року. Згідно з вказаною відповіддю задовольнити прохання [PERSON] щодо відкликання заяви від 25.01.2023 року про звільнення за угодою сторін з посади начальника депо та скасування наказу філії від 25.01.2023 року №175/ОС «По особовому складу» не вбачається за можливе. 17.02.2023 року [PERSON] . Начальнику відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області Барба В.Є. подано заяву про вчинення кримінального правопорушення (у порядку статті 214 Кримінального процесуального кодексу України), якою просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування стосовно заступника директора регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця" [PERSON] , який знаходиться за адресою: [ADDRESS] за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком чотирьох дітей: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Судом досліджено Трудову книжку, серії [NUMBER] , видану [PERSON] 14.04.2008 року, з якої вбачається, що позивач [PERSON] 09.04.2008 року був прийнятий на посаду помічника машиніста електровоза до Одеського локомотивного депо "Одеса-Сортувальна" та в подальшому до 25.01.2023 року працював в регіональній філії "Одеська залізниця" на різних посадах. 02.04.2021 року [PERSON] призначено на посаду начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Укрзалізниця". Також суду надані документи про освіту позивача [PERSON] , що підтверджують належну кваліфікацію для роботи на займаній посаді, а також Диплом колективу виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса - Сортувальна" регіональної філії "Одеська залізниця" за І місце у огляді-конкурсі локомотивів. Судом досліджено висновок, наданий психологом, кандидатом психологічних наук [PERSON] за результатами дослідження [PERSON] від 02.02.2023 року /а.с.60-86/. Відповідно до вказаного висновку дослідження показало, що випробуваний є лідером з соціальним типом поведінки, мотивованим на вирішення складних завдань. В змінившихся обставинах (війна) [PERSON] актуалізував весь свій потенціал на підтримку колектива, перебудову умов та режиму роботи при збільшенні навантаження в обставинах, що критично змінилися. 10 місяців психічного, фізичного, емоційного та інформаційного навантаження, постійний стрес та перенесене захворювання призвели до нервового виснаження та емоційного вигоряння, що виявилось в поганому самопочутті, безсонні, роздратованості та ускладненні раціонально оцінювати ситуацію. В такому стані людина не здатна критично оцінювати ситуацію, відстоювати свої інтереси. А в ситуації необгрунтованих обвинувачень та тиску на неї, рівень тривоги підвищується, що призводить до позамежного збудження, а в поєднанні з індивідуальними особливостями, до стану дезорієнтації та афективним проявам, що і виявилося в момент підпису заяви. Стороною позивача до відповіді на відзив додані пояснення [PERSON] та [PERSON] , надані адвокату Зубрацькому О.О. за їх згодою. [PERSON] пояснив, що в березні місяці 2021 року був переведений на посаду начальника бази цеху №20 основного депо Одеса-Сортувальна Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця». [PERSON] пояснив, що з кінця липня місяця 2020 року розпочав працювати у виробничому підрозділі «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на посаді бригадира підприємств залізничного транспорту 6 розряду. Керівником [PERSON] та [PERSON] був позивач [PERSON] [PERSON] та [PERSON] пояснили, що 25.01.2023 року у денний час доби їх разом з [PERSON] викликав до себе заступник директора регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , який несподівано одразу перейшов на підвищений тон розмови, почав пред`являти безпідставні претензії щодо виробничих питань, ображати співробітників своїми висловлюваннями та у подальшому залякувати фізичною розправою та притягненням до кримінальної відповідальності за якийсь злочин, який нібито вчинили [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] був у рознервованому стані під час вищевказаних висловлювань, пред`являв претензії, які не відповідали дійсності. Поведінка [PERSON] була великою несподіванкою, оскільки будь-яких підстав для цього не існувало. В свою чергу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] намагались привести аргументи щодо відсутності підстав пред`являти будь-які претензії, але [PERSON] вони не приймались, він не бажав розбиратись, проводити відповідні перевірки та службові розслідування, а ще більше дратувався та вчиняв тиск у вигляді різноманітних залякувань, в тому числі організуванням кримінального переслідування. Під час зазначеної розмови [PERSON] спочатку почав схиляти [PERSON] , а потім і [PERSON] з [PERSON] на те, що потрібно добровільно звільнитись із займаних посад, а у разі відмовио, він реалізує усі висловлювані ним погрози та організує, щоб [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] притягнули до кримінальної відповідальності та щоб вони перебували за гратами, не зважаючи на те, що вони нічого протиправного не вчиняли у тому числі будь-якого злочину. Відтак, в результаті застосування з боку [PERSON] стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] примусу, психологічного тиску та погроз, були написані відповідні заяви про звільнення за угодою сторін. Стороною відповідача до заперечення на відповідь на відзив додано письмове опитування заступника директора регіональної філії «Одеська залізниця» з рухомого складу [PERSON] від 24.04.2023 року, відібраного адвокатом [PERSON] в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру». [PERSON] пояснив адвокату, що від Одеського територіального управління апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ «Укрзалізниця» надійшла інформація щодо виявлення можливої розтрати майна АТ «Укрзалізниця» посадовими особами виробничого підрозділу служби локомотивного господарства Локомотивне депо Одеса-Сортувальна. [PERSON] 25.01.2023 року викликав [PERSON] як безпосереднього керівника зазначеного підрозділу для попереднього з`ясування отриманої інформації. Щодо [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] жодного психологічного або фізичного тиску щодо написання заяви про звільнення за угодою сторін не вчинялося. 25.01.2023 року жодних зустрічей між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не було. [PERSON] зазначає, що вказані працівники не підпорядковані йому, він не знає як вони виглядають. Під час зустрічі з [PERSON] [PERSON] ознайомив його з попередньою інформацією, що надійшла по його підрозділу, та запитав щодо обґрунтованості виявлених фактів. [PERSON] чіткої відповіді надати не зміг. Розмова відбувалася в режимі бесіди, без застосування будь-яких заходів психологічного або фізичного впливу. Щодо погрози кримінальною відповідальністю, на яку посилається [PERSON] , [PERSON] вказує, що просто запитав, чи відомо йому, що у разі підтвердження виявлених фактів розтрати майна АТ «Укрзалізниця» ним або будь-яким іншим працівником депо, відповідні матеріали перевірки будуть передані до правоохоронних органів для проведення досудового розслідування та вжиття відповідних заходів щодо притягнення до кримінальної відповідальності, а, у разі підтвердження факту та причетності [PERSON] до розтрати майна АТ «Укрзалізниця» вироком суду, звільнення з роботи вже буде за відповідною статтею. На думку [PERSON] . [PERSON] 25.01.2023 року під час їх зустрічі не перебував в неосудному стані, стані афекту або будь-якому іншому неврівноваженому психологічному стані, за якого людина не розуміє своїх дій та не усвідомлює їх наслідків. [PERSON] здавався цілком врівноваженим, більш менш спокійним та адекватним. За результатами зазначеної зустрічі [PERSON] з [PERSON] дійшли згоди про його звільнення за згодою сторін. При цьому [PERSON] зауважив, що «юридично» він може і не обирати такий спосіб звільнення як «згода сторін», проте [PERSON] все ж вирішив написати відповідну заяву, після чого надав її [PERSON] на погодження. [PERSON] зазначає, що хоча він не є керівником, який приймає рішення щодо звільнення [PERSON] , проте враховуючи стратегічну важливість локомотивного депо, начальником якого був [PERSON] , враховуючи його ініціативу щодо звільнення за угодою сторін, [PERSON] погодив відповідну заяву, при цьому роз`яснивши, що рішення щодо досягнення згоди на звільнення за угодою сторін може прийняти виключно директор регіональної філії та, у разі недосягнення згоди, таке звільнення може не відбутись. Звинувачення [PERSON] у вчиненні психологічного тиску стали для [PERSON] несподіванкою, є необґрунтованими та безпідставними. Згідно з Довідкою про середню заробітну плату (дохід) (для розрахунку виплат на випадок безробіття), виданою 27.01.2023 року [PERSON] , який працював у Виробничому підрозділі «Локомотивне депо Одеса-Сортувальна» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», заробітна плата, що враховується для розрахунку середньої заробітної плати за період липень-грудень 2022 року відповідає 176007,18 грн. Середньоденна заробітна плата становить 1000,40 грн. /а.с.58/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Однією із підстав припинення трудового договору є угода сторін (пункт 1 статті 36 КЗпП України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України\~"Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Частиною 8 ст. 235 КЗпП України визначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Судом встановлено, що позивача [PERSON] 25.01.2023 року на підставі наказу регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.01.2023 року №175/ОС, наказу (розпорядження) №52/ОС від 25.01.2023 року виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса-Сортувальна" було звільнено з посади начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" 25.01.2023 року за угодою сторін, тобто відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Суд зазначає, що угода - це дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і розуміє під собою вільне волевиявлення обох сторін. Волевиявлення - це засіб, яким особа має намір досягти певних юридичних результатів і пов`язується із вчиненням фактичних дій. Дія - це зовнішнє вираження волі і свідомості людей. Отже, припинення трудового договору за угодою сторін відрізняється від розірвання такого договору з ініціативи працівника або адміністрації насамперед волевиявленням обох сторін та домовленістю про його припинення. Ухвалюючи рішення по суті спору, суд приймає до уваги висновок, наданий психологом, кандидатом психологічних наук [PERSON] за результатами дослідження [PERSON] від 02.02.2023 року, з якого зокрема вбачається, що в момент підпису заяви [PERSON] перебував в стані дезорієнтації та афекту. Про відсутність угоди між сторонами свідчить і той факт, що позивач відкликав свою заяву та звертався з цього приводу до правоохоронних органів. Доводи сторони відповідача щодо неналежності та недопустимості висновку психолога як доказу суд відхиляє, оскільки вказаний доказ містить інформацію щодо предмета доказування та підтверджує викладені в позові обставини. У суду відсутні підстави не довіряти висновку, наданому психологом, кандидатом психологічних наук [PERSON] , фах якої підтверджено відповідними документами про освіту. При цьому суд зазначає, що в даному випадку мова не йде про висновок психолога як висновок судового експерта за результатами проведення відповідної судової психологічної експертизи. Наданий стороною позивача висновок психолога суд оцінює поряд з іншими письмовими доказами. Про відсутність угоди сторін щодо звільнення [PERSON] свідчать і письмові пояснення [PERSON] , надані адвокату Миргородовій О.Ю. Зокрема [PERSON] в поясненнях вказує: «що хоча він не є керівником, який приймає рішення щодо звільнення [PERSON] , проте враховуючи стратегічну важливість локомотивного депо, начальником якого був [PERSON] , враховуючи його ініціативу щодо звільнення за угодою сторін, [PERSON] погодив відповідну заяву». Отже судом достеменно встановлено, що заяву про звільнення за угодою сторін [PERSON] написав після спілкування з [PERSON] , не спілкуючись безпосередньо з роботодавцем, який має повноваження на укладення з робітником угоди щодо звільнення. При цьому суд враховує, що свідчення [PERSON] щодо наявності інформації про розтрату майна та наслідки в вигляді вироку суду та звільнення по іншій статті узгоджуються з доводами позивача та висновком психолога. За таких обставин, суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] відбулося не за угодою сторін, в зв`язку з чим наказ регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" від 25.01.2023 року №175/ОС та наказ (розпорядження) №52/ОС від 25.01.2023 року виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса-Сортувальна" про звільнення [PERSON] з посади начальника депо виробничого підрозділу служби локомотивного господарства "Локомотивне депо Одеса Сортувальна" регіональної філії Одеська залізниця акціонерного товариства "Українська залізниця" 25.01.2023 року за угодою сторін є незаконними та підлягають скасуванню, а відповідні позовні вимоги - задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] щодо поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги щодо визнання незаконними та скасування наказів, в зв`язку з чим також підлягають задоволенню. Компенсація вимушеного прогулу розраховується як множення середньоденної заробітної плати на фактичну кількість робочих днів в періоді, який підлягає обрахунку, в зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 75030,00 грн. (1000,40х75). Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд погоджується з тим, що незаконним звільненням [PERSON] було спричинено моральну шкоду, проте вважає визначений позивачем розмір відшкодування завищеним. Враховуючи обставини справи та письмові докази на підтвердження позовних вимог суд вважає обґрунтованою та достатньою суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 25000 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача, який відповідно до чинного законодавства звільнений від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Враховуючи, що на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 40000,00 грн. стороною позивача надані належні докази (договір про надання правової допомоги, рахунок-фактура, квитанція щодо отримання адвокатом грошових коштів у вказаній сумі), суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial