Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 03 березня 2023 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини, в якій позивач просив суд визначити місце проживання дитини, а саме: [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за його місцезнаходженням. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилався на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року шлюб між ним та відповідачкою було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Сторони за взаємною згодою вважають за необхідне визначити місце проживання дитини разом із батьком за його місцезнаходженням (а.с.1-4). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 03 березня 2023 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. (а.с.26). Ухвалою судді від 06 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини (а.с.27-28). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.30). До суду 30 березня 2023 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.34). 28 березня 2023 року від [PERSON] до суду надійшла заява про визнання позову (а.с.32-33). Ухвалою судді від 30 березня 2023 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом \~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради про визначення місця проживання дитини та призначено справу до судового розгляду (а.с.38). Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу без участі позивача та його представника та задовольнити позовні вимоги. Від представника адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради до суду надійшла заява, в якій остання зазначила, що в матеріалах справи відсутні документи, необхідні для визначення проживання дитини. Станом на 30 березня 2023 року відсутні відомості про проживання дитини [PERSON] на території Соборного району м. Дніпра, у зв`язку з чим адміністрація Соборного району ДМР не має можливості розглядати питання про визначення місця проживання дитини, [PERSON] та надання відповідного висновку до суду (а.с.40). Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 18 грудня 2009 року, який був зареєстрований Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №1054 (а.с.15). Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.19). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року шлюб, зареєстрований 18 грудня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції за актовим записом №1054, між [PERSON] і [PERSON] було розірвано (а.с.16-18). Як зазначає позивач у позовній заяві, сторони за взаємною згодою вважають за необхідне визначити місце проживання дитини разом із батьком за його місцезнаходженням. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що першочерговим критерієм визначення місця проживання дитини, яка досягла десяти років, є спільна згода батьків та самої дитини. (ст. 160 СК України). І тільки у випадку наявності спору між батьками та/або дитиною щодо місця проживання малолітньої дитини, такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161СК України). Натомість, зі змісту позовної заяви [PERSON] вбачається, що між сторонами відсутній будь-який спір щодо місця проживання їхньої малолітньої дитини. Про вказане також свідчить заява відповідача про визнання позовних вимог. В той же час, за відсутності між сторонами відповідного спору, суд позбавлений можливості вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) зокрема, в суді. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. Відповідно ч.ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами, дитина залишилася проживати разом з батьком [PERSON] , знаходиться на його утриманні, тривалість такого. На підставі викладеного, у задоволенні позову слід відмовити з підстав вищенаведеного. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed