Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

20 грудня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «ГАЗ» нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 12\~173,48 грн за період липень серпень 2021 року, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 150 916,80 грн за період з 13 серпня 2021 року по 16 грудня 2022 року. На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначив, що з 29 грудня 2018 року по 12 серпня 2021 року він працював наповнювачем балонів у ТОВ «ГАЗ». При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку із заробітної плати, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою Ніжинського\~міськрайонного суду\~Чернігівської області\~від 03\~січня 2023\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами спрощеного\~позовного провадження з викликом сторін; судове засідання призначено на 07 лютого 2023\~року 14-00 год. У подальшому судові засідання неодноразово відкладалися з різних причин, востаннє на 03 травня 2023 року 14-00 год. У відзиві на позовну заяву від 11 квітня 2023 року представник відповідача адвокат Корж В. В. зазначив, що на цей час заборгованість із заробітної плати перед [PERSON] погашена повністю, отже, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то сума в розмірі 150\~916,80 грн завищена та несправедлива порівняно з основним боргом у сумі 9705,86 грн, оскільки позивач не вказав, які майнові втрати понесені ним через невчасні виплати з боку відповідача. У справі міститься заява позивача про розгляд справи без його участі, підтримання позовних вимог. Представник відповідача адвокат Корж В. В. подав заяву про розгляд справи без його участі з урахуванням відзиву на позовну заяву. Згідно із ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що [PERSON] з 29 грудня 2018 року по 12 серпня 2021\~року працював на посаді наповнювача балонів ТОВ «ГАЗ», що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] . 12 серпня 2021 року [PERSON] звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України згідно з наказом № 36/1 (а. с. 5). Згідно з відомостями з реєстру застрахованих осіб Держаного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-7) сума нарахованої заробітної плати [PERSON] у липні 2021\~року становить 8173,02 грн, у серпні 2021 року 7970,46 грн (а. с. 6). При звільненні з позивачем не проведено повного розрахунку з виплати нарахованої заробітної плати за липень, серпень 2021 року. Станом на час розгляду справи в суді відповідач виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати в загальному розмірі 9705,86 грн, на підтвердження чого представник відповідача надав копії платіжних інструкцій АТ\~«СЕНС БАНК» №\~16504582225 та № 1650458300 від 20 березня 2023 року на суму 3289,64 грн та 6416,22 грн. Спору щодо отриманих сум у сторін немає. Відповідно до довідки ТОВ «ГАЗ» № 1 від 27.03.2023 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 303,31 грн (а. с. 36). Таким чином, після звернення позивача до суду з указаним позовом, 22.03.2023 року відповідач виплатив йому заборгованість із заробітної плати, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Факт проведення розрахунку і розмір отриманої заробітної плати не заперечувався позивачем. Отже, оскільки заборгованість із заробітної плати виплачена, між сторонами відсутній спір щодо розміру заборгованості із заробітної плати, то суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати. Вирішуючи позов у частині вимог про стягнення середнього заробітку, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За правилами ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців. Частиною 2 статті 117 КЗпП України визначено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. \~ Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1\~ст. 117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Розрахунок середнього заробітку за весь час затримки проводиться на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, згідно з п. 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). З урахуванням викладеного можна зробити висновок, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 55\~809,04 грн (184 робочий день х 303,31 грн (середньоденний заробіток). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 55\~809,04 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 558,08 грн судового збору (36,98 % х 1509,16 = 558,08).

Outcome: partial