Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за Договором № 2324348 від 27.04.2020р. у сумі 26 896,00 гри. На обґрунтування своєї заяви представник позивача вказав, що 27.04.2020р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було укладено Договір № 2324348 про надання споживчого кредиту, згідно якого товариством надано позивачу кошти в розмірі 8 200 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Перед укладенням кредитного договору товариство шляхом розміщення на власному Веб-сайзі надало Клієнту доступ до інформації, необхідної для укладення кредитного договору, де, серед іншого.) міститься інформація про тарифи, ціни та умови надання фінансових послуг, порядок їх надання, розміщені Правила та примірний кредитний договір, що планується до укладення. Клієнт заповнив заявку на отримання кредиту на сайті Товариства, вказавши особисті дані, банківську платіжну картку для перерахування кредитних коштів, строк та суму кредиту. Товариство повідомило клієнта про прийняття заявки на отримання кредиту шляхом відповідного інформаційного повідомлення у особистому кабінеті. Після отримання заявки товариство здійснило оцінку кредитоспроможності Клієнта та достовірності наданої клієнтом інформації за допомогою багаторівневої автоматизованої системи прийняття кредитних рішень. Після аналізу, наявної інформації товариство прийняло рішення про можливість укладання з клієнтом кредитного договору, про яке повідомило клієнта шляхом відправки відповідного інформаційного повідомлення. В особистому кабінеті клієнт отримав для ознайомлення паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію та положення, що вимагаються чинним законодавством України, та пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі кредитного договору, що містить усі істотні умови. Клієнт повідомив про готовність прийняти пропозицію (оферту), натиснувши відповідну клавішу перевірено у особистому кабінеті, після чого товариство надіслало клієнту засобами зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді коду. В нашому випадку на номер телефону [NUMBER] , код [NUMBER]. Введенням одноразового ідентифікатора, що є його електронним підписом. Клієнт підтвердив, що ознайомився до укладення кредитного договору з паспортом споживчого кредиту, умовами кредитного договору та підписав їх. Товариство після одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) відправило клієнту його примірник кредитного договору у формі електронного документу на електронну адресу. Грошові кошти товариством було перераховано 27.04.2020 р. на банківський рахунок відповідача № [NUMBER] , відкритий в АТ «Приват Банк» який вказано відповідачем особисто в заяві на отримання Кредиту. Відповідно, товариство належним чином виконало свої зобов`язання, передбачені умовам кредитного договору та здійснило перерахунок коштів на вказані відповідачем в заявці реквізиті банківської картки, однак відповідачем належним чином не було виконано договірні зобов`язання, А саме; не повернуто кошти в строк на умовах, встановлених кредитним договором та не сплачене відсотки. Разом з цим, сторони погодили істотні умови договору, а саме: сума кредиту - 8200 грн. 00 коп. (п. 1.З.); строк договору - зо днів (п.1.4.). Відповідно до вище викладеного, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, станом на дату звернення із позовною заявою, заборгованість Відповідача перед товариством (нарахування заборгованості здійснювалось виключно відповідно до умов кредитного договору), складає 26 896,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 00 коп., а саме: 8200 грн.- заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 18696, 00 грн. - сума заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, строком за 120 днів, нарахування процентів здійснено відповідно до п. 1.5.2., п. 3.1. Договору. Представник позивача направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності та підтримання позову. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що він договір не підписував та коштів не отримував. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що 27.04.2020р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , було укладено договір № 2324348 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору, товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 8200грн., на строк 30 днів, на умовах зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. П.п.2.1, 2.2 договору визначено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій форм шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладення договору, а у наступні календарні дні, графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, моменту надання коштів. Новий графік платежів розміщується товариством в особистому кабінеті. На підтвердження заборгованості по договорі відповідачем, до суду надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2324348 від 27.04.2020 року, відповідно до якого у відповідача існує борг в розмірі 26 896,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто шість) гривень 00 коп., а саме: 8200 грн.- заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 18696, 00 грн. - сума заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно дост.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем на підтвердження перерахування кредитних коштів відповідачу [PERSON] суду надано інформаційну довідку ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 24.01.2023 року про успішні транзакції типу видача кредиту, в т.ч. 27.04.2020 року, на суму 8200грн. № 4731хххх8236 . При цьому вказана довідка не містить відомостей, щодо особи, якій належить вказана картка, та відповідно до умов якого договору здійснювався такий переказ і ким. Не підтверджують обставин надання кредитних коштів відповідачу і надані суду розрахунки заборгованості за кредитними договорами первісних кредиторів, оскільки вони достовірно не підтверджують перерахування коштів саме на банківський рахунок відповідача. Вказані розрахунки заборгованості за договорами є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, на підтвердження передачі позичальнику коштів в кредит. Отже, ТОВ «Авентус Україна» не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів згідно вищевказаних кредитних договорів та договору позики. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №2324348 від 27.04.2020 року слід відмовити.

Outcome: dismissed