Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що 05 вересня 1998 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Середнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя, на виховання дітей, на ведення спільного господарства та різний склад характерів. Вказує, що між ними втрачені взаємопорозуміння, любов та повага. Зазначає, що більше чотирьох років проживають з відповідачем окремо. Просить суд не надавати строк для примирення. Зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дітей, офіційного доходу не має, отримує мінливі високі заробітки, має на праві власності житловий будинок у с. Вовкове, Ужгородського району. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Середнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №2; стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився проте подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково, а саме проти розірвання шлюбу не заперечує та згідний сплачувати аліменти в сумі до трьох тисяч гривень на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Як встановлено по справі, 05.09.1998 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після одруження [PERSON] ) Середнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження 05.09.1998 року зроблено запис за №2, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] від 05.09.1998 року. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 22.08.2008 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.12.2009 року, [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів (№ витягу: 10057192 від 24.06.2011) та Витягу про державну реєстрацію прав (Номер витягу: 30582792 від 12.07.2011 року), [PERSON] є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що діти перебувають на повному утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своїх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 гривень щомісячно на кожну дитину. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. Оскільки з позовом позивач звернулася 31.03.2023 року, то аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Крім того, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial