Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 4 222 891, 13 грн., суму трьох відсотків річних у розмірі 39 220, 82 грн., суму втрат від інфляції у розмірі 145 167, 58 грн., а всього 4 407 279, 53 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно Договору позики грошових коштів від 19.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорєловим Броніславом Сергійовичем, 19.09.2017 року [PERSON] позичила у нього 4 222 891, 13 грн., що еквівалентно 135 000, 00 євро з кінцевим терміном повернення до 19.11.2017 року. Відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання щодо повернення отриманої суми позики. У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникненням відповідачем мирного вирішення спору, позивач був вимушений звернутись до суду з даним позовом. Так, згідно з положеннями процесуального закону, та врахувавши пункти 1-8 частини 3 статті 274 ЦПК України, при вирішенні питання визначення порядку розгляду позовного провадження, вбачається можливість розгляду справи у загальному позовному провадженні. Так, ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 04.06.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 17-18). Ухвалою суду від 13.02.2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд Дарницькому районному суду м. Києва (а.с. 39, 41-42). Постановою Київського апеляційного суду від 24.04.2019 року, ухвалу Печерського районного суду від 13.02.2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.78-80). 02.10.2019 року на адресу суду надійшла заява від адвоката Жуковської Т.Р., яка діє в інтересах [PERSON] , про збільшення позовних вимог, згідно якої просили стягнути з [PERSON] суму боргу 4 222 891,13 грн., суму 3% річних у розмірі 236 019,12 грн., суму втрат від інфляції 629 639, 23 грн., судові витрати (а.с. 114-115). Ухвалою суду від 10.09.2020 року в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти [PERSON] , відмовлено (а.с. 131-132). Ухвалою суду від 14.11.2022 року закрито підготовче засідання та призначено цивільну справу до судового розгляду. У засіданні представники позивача [PERSON] , Жуковська Т.Р. позовні вимоги підтримували в повному обсязі, просили їх задовольнити. В засідання, призначене на 25.04.2023 року, позивач та його представник не з`явилися, направили на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в засідання не з`явився, повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 19.09.2017 року [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошову суму в розмірі 4 222 891, 13 грн., що підтверджується договором позики грошових коштів, який укладений між сторонами 19.09.2017 року та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорєловим Б.С. (а.с. 10-11). За умовами п. 3 Договору відповідач зобов`язався повернути грошові кошти за строком 19.11.2017 року. У передбачений договором строк, відповідач не повернув позичені грошові кошти. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Так, згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Крім того, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги той факт, що відповідач не надав доказів щодо підтвердження своєї позиції та заперечень на позицію позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 8 810, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved