Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 травня 2020 року о 02 год. 30 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ ВІДА», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом «Vauxhall Vektra», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди загинув пасажир транспортного засобу «ЗАЗ ВІДА», держаний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] . Відповідно до Вироку Любомльського районного суду Волинської області справа №163/1265/18 від 09.12.2019 року відповідач винний за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України. Відповідно до Рішення Любомльського районного суду Волинської області по справі №163/3355/20 від 11.05.2021 року, суд ухвалив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь [PERSON] 138\~461,91 грн. страхового відшкодування. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана в порядку регресу позивача завдану шкоду. Таким чином, з урахуванням норм чинного законодавства з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 138461,91 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 138461,91 грн. Також просить стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі\~2481, 00 грн. Ухвалою суду від 16.11.2022 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, зобов`язано третіх осіб надати відповідні відомості, необхідні для розгляду даної справи. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Третім особам роз`яснено право подати пояснення щодо позову чи відзив на позовну заяву. Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.29-30), до суду повернувся конверт з копією цієї ухвали, як не вручений у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с.33). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд розглянувши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Стаття 12\~ЦПК\~України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3\~ст. 13 ЦПК України). Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 19 травня 2020 року о 02 год. 30 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ ВІДА», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом «Vauxhall Vektra», державний номерний знак « [NUMBER] ». Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди загинув пасажир транспортного засобу «ЗАЗ ВІДА», держаний номерний знак « [NUMBER] », [PERSON] . Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 09 грудня 2019 року [PERSON] визнано винним за\~ст. 286 ч. 2 КК України. 24.09.2020 року Ухвалою Волинського Апеляційного суду Вирок Любомльського районного суду Волинської області від 09 грудня 2019 року змінено в частині призначеного покарання (а.с.4-9). У відповідності з ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.18). \~ \~ \~ \~ \~ На\~підставі наказу\~№ Моторного\~(транспортного)\~страхового бюро\~України [PERSON] було здійснено виплату в розмірі 138461,91 грн. (а.с.22), що підтверджується платіжним дорученням №1105361 від 05 жовтня 2021 року (а.с.23). Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2\~ст.1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~Моторне (транспортне)\~страхове бюро\~України відшкодовує\~у встановленому\~цим Законом\~порядку оцінену\~шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої особи. У відповідності з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~та п. 38.2.1.\~ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода,\~завдана особі\~чи майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~підлягає відшкодуванню\~в повному\~обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Судом достовірно встановлено, що дана ДТП мала місце з вини відповідача. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 138461,91 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved