Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 192 921,65 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 39 454,75 грн., 3% річних у розмірі 15 878,58 грн. та судового збору у розмірі 3 723,85 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] , у тому числі до квартири [ADDRESS] , здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідачі являються користувачами послуг та мешканцями квартири [ADDRESS] , а тому являються споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказаній квартирі. 23 липня 2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» розміщено відповідне повідомлення із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачами не укладено. Відповідачі своєчасно з квітня 2015 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з січня 2020 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 23.02.2022 у розмірі 192 921,65 грн., що складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 164 615,18 грн. та заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 28 306,47 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 39 454,75 грн. та 3% річних у розмірі 15 878,58 грн. Загальна сума заявлена до стягнення у розмірі 248 254,98 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.11.2022 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 45-47). 07 грудня 2022 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшов відзив на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що заборгованість позивачем нарахована неправомірно через не споживання ними послуг з постачання гарячої води у зв`язку із закоксованістю труб і відсутністю через це постачання гарячої води, про що на електронні адреси надсилались відповідні повідомлення, що у квартирі [ADDRESS] не користуються послугами ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» та наявністю у квартирі бойлера, також через мобільний додаток «Вайбер» надавались показники лічильників та повідомлялось про те, що гарячою водою не користуються понад десять років. Проте позивач жодним чином не відреагував на такі повідомлення та продовжував незаконно нараховувати заборгованість за послугами якими вони не користуються (а.с. 62-64, 67-75). Також відповідачами до суду подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 65-66). 05 січня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідачів надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких просять у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність, пропущення загального та спеціального строку позовної давності. Зазначено, що позивач на їх адресу не направляв вимог щодо погашення боргу за комунальними платежами та їм не було відомо про заборгованість, тому нарахування інфляційних втрат і 3% річних є безпідставним, вони не користуються послугами постачання гарячої води, а заборгованість щодо централізованого опалення є безпідставно нарахованою (а.с. 80-82). 10 січня 2023 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від представника позивача ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» Кравченко О.П. надійшла відповідь на відзив з проханням задовольнити позов, вказуючи на те, що відповідачі вартість наданих позивачем послуг мають відшкодувати в повному обсязі, оскільки не надали акту про відключення будинку чи квартири відповідачів за адресою: [ADDRESS] від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання, а також документів, які підтверджують надання позивачем послуг неналежної якості, зокрема тих, на підставі яких позивач мав здійснити перерахунок коштів за надані послуги, у тому числі актів-претензій, які б могли підтвердити, що температура наданої позивачем гарячої води становила менше +40 С чи температурні показники у примішенні під час опалювального сезону не відповідали нормі. Відповідальність за обслуговування мережі внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання несе балансоутримувач будинку КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва, а не теплопостачальна організація (а.с. 85-94). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. За нормою ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно пункту 3.3 Статуту ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», основними видами господарської діяльності товариства, серед іншого, є надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с. 23-28). Як убачається з матеріалів справи, за адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до відомостей наданих Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА № 86125119 від 10.11.2022, № 86124058 від 10.11.2022, № 86124136 від 10.11.2022, № 86124180 від 10.11.2022 та № 86124942 від 10.11.2022, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідачі по справі, зокрема: [PERSON] , [INFO] - з 15.08.2002; [PERSON] , [INFO] - з 15.08.2002; [PERSON] , [INFO] - з 15.08.2002; [PERSON] , [INFO] - з 13.01.2006 та [PERSON] , [INFO] - з 16.02.2006 (а.с. 41- 44). Отже, споживачами послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, які надавалися позивачем у спірний період являються відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири, серед іншого, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно частини 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. За повідомленням позивача, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свої зобов`язання зі сплати послуг з надання централізованого опалення та гарячого водопостачання не виконували, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 23.02.2022 року у розмірі 192 921,65 грн., що складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 164 615,18 грн. та заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 28 306,47 грн., на підтвердження чого позивачем надано помісячний розрахунок суми заборгованості. Також за повідомленням позивача до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачами не укладено. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 ст. 11 ЦК України). Згідно статті 4 ЦК України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. За нормою ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. На час спірних правовідносин діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 зі змінами (далі - Правила). Пунктами 11, 14 Правил визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно пунктів 18, 20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Верховний Суд у постанові від 22.01.2022 по справі № 201/11406/20 зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У поданому до суду відзиві на позов відповідачі зазначають, що вони не користувались послугами з постачання гарячої води через зашлакованість труб, з приводу чого шляхом направлення через електронну пошту листів зверталися до ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» із повідомленнями про наявність бойлеру та з вимогою викликати службу перевірки для документування факту неналежного стану труб гарячого водопостачання. На підтвердження наведених у відзиві на позов заперечень, відповідачами до відзиву додано фотознімки встановлених бойлерів, чотирьох лічильників, скріншоти листування через електронну пошту та скріншоти з мобільного додатку «Viber» (а.с. 67-70). Однак, вказані текстові роздруківки та фотозображення не є належними, достовірними та достатніми доказами на доведення факту не користування відповідачами послугами з гарячого водопостачання, з них неможливо з`ясувати адресата звернень, фотознімки не ідентифікують адреси приміщення де вони були зроблені та дати зображення на них. При цьому суд також враховує наявні розбіжності між даними показників лічильників зображених на фото та відомостями показників лічильника які передавалися Евро Реконструкція - «827» за допомогою мобільного додатку «Viber», що суттєво відрізняються, до того ж не доведено які саме лічильники обліковують постачання гарячої води у квартиру відповідачів, поряд з цим відсутні будь які докази на підтвердження щодо прийняття на облік лічильників, проходження їх повіки стосовно належного функціонування тощо. За нормою п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, який був чинний до 01.05.2019 р., виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Відповідно положень ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV, який був чинний на час спірних правовідносин до 01.05.2019 р., у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з`явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Вищевказана норма закону кореспондується зі ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, що введений в дію з 01.05.2019 року, якою встановлено порядок оформлення претензій споживачів, зокрема частинами 5, 6, 7 визначено, що акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості. У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем). Факт встановлення у квартирі відповідачів бойлерів не виключає можливості користування системою гарячого водопостачання, та враховуючи, що відповідачами не надано належних доказів про звернення до позивача у визначеному законом порядку для оформлення претензій споживачів та не доведено обставин ненадання чи надання не в повному обсязі або неналежної якості позивачем комунальних послуг, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягненні з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 28 306,47 грн. за період з 01.01.2020 по 23.02.2022, що підтверджується помісячним розрахунком заборгованості, який відповідачами не спростований (а.с. 13, 14). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також позивач просить стягнути з відповідачів з 01 квітня 2015 року станом на 23.02.2022 заборгованість з постачання теплової енергії (централізованого опалення) у розмірі 164 615,18 грн. Відповідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції від 24.06.2004 № 1875-IV зі змінами, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Разом з тим, суд приймає до уваги подану відповідачами заяву про застосування строку позовної давності. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позов поданий до суду 03.11.2022. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з 12.03.2020 установлено карантин. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 657 від 23.06.2021, № 677 від 29.06.2021, № 787 від 28.07.2021, № 855 від 11.08.2021, № 889 від 18.08.2021, № 954 від 13.09.2021, № 1003 від 20.09.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1066 від 11.10.2021, № 1096 від 20.10.2021, № 1102 від 25.10.2021, № 1240 від 24.11.2021, № 1237 від 29.11.2021, № 1246 від 02.12.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 1407 від 29.12.2021, № 1432 від 30.12.2021, № 1435 від 30.12.2021, № 1 від 12.01.2022, № 140 від 09.02.2022, № 229 від 23.02.2022, № 249 від 11.03.2022, № 311 від 18.03.2022, № 318 від 19.03.2022, № 369 від 26.03.2022, № 372 від 26.03.2022, № 488 від 29.04.2022, № 594, від 17.05.2022, № 597 від 17.05.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 97 від 04.02.2023 та № 336 від 18.04.2023. Отже, з урахуванням дії карантину з 12.03.2020, що до дати подачі позову - 03.11.2022 становить 2 роки 7 місяців 22 дні, позовна давність від дати 03.11.2022 продовжуються на строк дії такого карантину, відповідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, тому позовну давність слід рахувати з 12.03.2017. За період у межах строку позовної давності з 12.03.2017 до часу заявлених позовних вимог - 23.02.2022, враховуючи відомості помісячного розрахунку заборгованості за несплату отриманих послуг з централізованого опалення, борг відповідачів за становить у розмірі 126 852,24 грн. (з 12.03.2017 по 31.12.2017 - загальна суму боргу 13 100,32 грн., за 2018 рік - 22 780,89 грн., за 2019 рік - 24 384,22 грн., за 2020 рік - 26 120,67 грн., за 2021 рік - 30 351,30 грн., з 01.01.2022 по 23.02.2022 - 10 114,84 гр.) (а.с. 9-12). Відповідачами не надано жодних доказів, що за вказаний період ними проводилась оплата таких послуг, також не подано контррозрахунку заборгованості та не спростовано складених позивачем нарахувань комунальних послуг. Відтак, вимоги у частині стягнення заборгованості по сплаті послуг з централізованого опалення підлягають задоволенню частково. У частині вимог стосовно стягнення заборгованості за послуги з гарячого водопостачання, суд зазначає, що заборгованість позивачем розрахована починаючи з 01 січня 2020 року, а відтак спірний період не виходить за межі строку позовної давності. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідачів за послуги з постачання гарячої води та послуг з централізованого опалення, що підлягає стягненню з відповідачів становить 155 158,71 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 126 852,24 грн. та за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 28 306,47 грн.). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13, від 16.12.2015 року у справі № 6-2023цс15. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Посилання відповідачів, що у частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних слід застосувати спеціальну позовну давність терміном в один рік, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, є безпідставними, оскільки ці вимоги не є стягненням неустойки (штрафу, пені), їх відшкодування визначене вищенаведеною нормою частини 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно правового висновку викладеного Верховним Судом України по справі № 6-68цс12 від 20.06.2012 р., по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 р., по справі № 6-2023цс15 від 16.12.2015 р., закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Суд також не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що на їх адресу позивач не направляв вимог про погашення боргу та їм не було відомо про заборгованість, оскільки зазначені обставини не є такими, що звільняють споживачів від обов`язку оплати комунальних послуг та від відповідальності за порушення грошового зобов`язання у виді інфляційних втрат і трьох відсотків річних. Позивачем заявлено до стягнення з відповідачів 3% річних у розмірі 15 878,58 грн. та інфляційну складову боргу у розмірі 39 454,75 грн. Однак, позов у цій частині слід задовольнити частково, оскільки виходячи із розміру заборгованості 126 852,24 грн. у межах позовної давності за послуги з централізованого опалення, 3% річних становить у розмірі 11 493,67 грн. та інфляційні втрати у розмірі 28 494,96 грн. На суму боргу за послуги з постачання гарячої води у розмірі 28 306,47 грн. інфляційна складова становить 2 448,31 грн., 3 % річних - 951,73 грн. Отже, загальна сума інфляційних нарахувань складає 30 943,27 грн., 3 % річних - 12 445,40 грн. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягає частковому задоволенню, а саме в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 126 852,24 грн., за послуги з постачання гарячої води у розмірі 28 306,47 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 30 943,27 грн. та 3 % річних у розмірі 12 445,40 грн. Загальний розмір заборгованості, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача складає 198 547,38 грн. У іншій частині позову слід відмовити. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що розмір заборгованості, що підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача становить 198 547,38 грн., сума судового збору складає 2 978,21 грн. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі по 595,64 грн. із кожного з відповідачів.

Outcome: partial