Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 24 березня 2023 року [PERSON] звернувся до Іллічівського міського суд Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 25 березня 2022 року, Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 263. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вже з кінця 2022 року вони з відповідачем не проживають разом, між ними було припинено будь-які сімейні та шлюбні відносини. Життя яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові, дружби та поваги, у них немає. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвело до поступового погіршення взаємовідносин і як наслідок до фактичного припинення шлюбних стосунків між ними. В серпні 2022 року намагались примирится,але в подальшому виявилось неможливість зберігти стосунки та шлюб. Дітей від шлюбу немає. Спор про поділ майна подружжя відсутній. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 17 квітня 2023 року постановлена ухвала про прийняття справи до свого провадження та відкриття провадження, та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 квітня 2023 року. Також відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечує. Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з таких підставах. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до свідоцтва (серія [NUMBER] видане Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 25 березня 2022 року) вбачається, що 25 березня 2022 року між сторонами укладено шлюб. (а.с. 23). Мотивувальна частина\~та застосовані\~судом правові норми. Статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно до\~ст.\~105\~Сімейного Кодексу\~України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 110 Сімейного Кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч.\~3\~ст.\~115\~Сімейного Кодексу\~України встановлено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. У відповідності до вимог ч.\~3\~ст.\~200\~Цивільного процесуального\~кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Висновок суду. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу - є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя, та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати. Згідно з ч. 1 ст.\~142\~Цивільного процесуального\~кодексу України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути 536.80 грн. з державного бюджету, 50 відсотків судового збору сплаченого при подачі позову згідно квитанції, інша частина судового збору залишається за рахунок позивача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed