Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] у травні 2023 року звернулася до суду з указаною заявою, яку мотивувала тим, що [INFO] в м. Маріуполь, яке є тимчасово окупованою територією України, померла її рідна сестра [PERSON] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Маючи в наявності свідоцтво про смерть [PERSON] , видане 01 серпня 2022 року так званим «Міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки», лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] від 20.06.2022 за № 2610, видане так званим «Республіканським бюро судово-медичної експертизи міністерства охорони здоров`я донецької народної республіки» та фотознімок з місця поховання [PERSON] заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій не можливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом ДРАЦС для здійснення реєстрації смерті, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Також заявниця вказала, що встановлення факту смерті її рідної сестри на тимчасово окупованій території України, має для неї юридичне значення, оскільки вона є спадкоємицею після її смерті за законом. Посилаючись на указані обставини, заявниця просить суд встановити факт смерті [INFO] в м. Маріуполь Донецької області [PERSON] , яка на час смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08.05.2023 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд. У судовому засіданні представник заявниці підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився та надав заяву в якій просив суд справу розглянути без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що заявниця [PERSON] ,\~ [INFO] є\~рідною сестрою\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що вбачається\~зі свідоцтва\~про народження,\~свідоцтва про\~шлюб,\~Витягу з\~Державного реєстру\~актів цивільного\~стану громадян\~про державну\~реєстрацію народження\~(а.с.\~8-10). 28.05.2022 слідчим відділенням ВП № 1 ( м. Тростянець) Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області було відкрито кримінальне провадження за № 12022200540000237 за ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом смерті [PERSON] (а.с. 13). Згідно п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно частини 1 статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Отже установлення факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення, оскільки остання є спадкоємицею після її смерті за законом. На підтвердження факту смерті [INFO] [PERSON] ум.\~Маріуполь Донецької області заявниця надала свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 серпня 2022 року «Міським відділом ЗАГС Маріупольського міського управління юстиції міністерства юстиції донецької народної республіки», лікарське свідоцтво про смерть від 20.06.2022 за № 2610, видане так званим «Республіканським бюро судово-медичної експертизи міністерства охорони здоров`я донецької народної республіки», а також фотознімок з місця поховання [PERSON] (а.с. 11-12, 14). Вказане свідоцтво про смерть та лікарське свідоцтво про смерть видані незаконними органами на тимчасово окупованій території. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Частиною 1 статті 18 указаного Закону передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія міста Маріуполя Донецької області є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (статті 2 та 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Згідно із статтею 17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану»державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Проте, Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» і «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Ураховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне як виняток взяти до уваги документи про смерть осіб, видані на окупованій території України, і оцінити їх разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки можливість збору доказів смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженою, у той час як встановлення цього факту має юридичне значення для реалізації прав заявниці як спадкоємиці померлої. З огляду на викладене, ураховуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для установлення факту смерті на тимчасово окупованій території [PERSON] , оскільки законом не передбачено іншого порядку установлення цього факту. На підставі\~пункту 8\~частини 1\~статті 430\~ЦПК України сліддопустити негайне виконання рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved