Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

10 квітня 2023 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Шишацької селищної ради про визнання за нею, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована неможливістю спадкування даного будинку в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на нього на ім`я спадкодавця. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Учасники справи в підготовче засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про те, що визнання позову відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно технічного паспорту ПП ПБТІ «Інвентаризатор» (реєстраційний номер ТІ01:3898-3541-3723-6790) від 08 березня 2023 року спірний житловий будинок садибного типу розташований по [ADDRESS] та складається з житлового будинку 1968 року побудови загальною площею 40,1 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м. (літ. А-1), літньої кухні (літ. - Б), сараю (літ. - В) (а.с. 10-14). Згідно довідки ПП ПБТІ «Інвентаризатор» № 2414 від 23.03.2023 даний будинок не є самочинно збудованим. Реєстрація права власності станом на лютий 2004 року не проводилась. Відповідно до виписки з погосподарської книги Яреськівської сільської ради № 8 за 1986-1990 роки, особовий рахунок № [NUMBER] , домогосподарство по [ADDRESS] відносилось до робітничого двору, головою та єдиним членом якого була [PERSON] (а.с.21). Згідно з довідкою Яреськівського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 03.04.2023 № 673 житловому будинку по [ADDRESS] , який належить [PERSON] , [INFO] на підставі рішення 8 сесії Яреськівської сільської ради 23 скликання від 29.02.2000 присвоєна нова адреса: [ADDRESS] (а.с.21). Згідно з довідкою Яреськівського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 03.04.2023 № 674 на підставі рішення 5 сесії Яреськівської сільської ради 7 скликання від 11.01.2016 вул. Радянська в с. Яреськи перейменована на вул. Веселкову (а.с.22). Відповідно до довідок Яреськівського старостинського округу виконавчого комітету Шишацької селищної ради від 20.09.2022 № 1998 та від 23.02.2023 № 424 земельні ділянки під житловим будинком по [ADDRESS] не приватизовані та перебувають у комунальній власності (а.с.18-19). Згідно зі ст. 5 ЦК України Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що згідно технічної документації спадковий житловий будинок та господарські приміщення побудовані в 1968 році, суд, розглядаючи спірні правовідносини, керується тими нормами права, які існували на час їх виникнення, зокрема положеннями ЦК УРСР. Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 8, особовий рахунок № [NUMBER] колишньої Яреськівської сільської ради Шишацького району Полтавської області є належним документом, що підтверджує право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] та який станом на 01.07.1990 відносився до робітничого двору. На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1968 році, введення об`єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз`яснюється процедура реєстрації об`єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року. Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його колишнім членам колгоспного двору ніким не оспорюєтся. Самочинних побудов та перепланувань представниками БТІ на момент виготовлення технічного паспорту не зафіксовано. Таким чином, одноосібним власником вищевказаного житлового будинку була [PERSON] до моменту її смерті. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). За життя вона залишила заповіт, посвідчений 12 березня 2002 року, секретарем виконавчого комітету Яреськівської сільської ради Кудіною Л.Ю., за яким все своє майно, в тому числі житловий будинок з господарськими приміщеннями, заповідала [PERSON] (а.с.20). При дослідженні спадкової справи № 17/2023 щодо майна померлої [PERSON] , яка ведеться приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Макаренко Н.О, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України є [PERSON] . Відомості про інших осіб, що претендують на спадщину відсутні (а.с. 33-57). Постановою приватного нотаріуса Макаренко Н.О. від 27 березня 2023 року № 61/02-31 спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на даний будинок на ім`я спадкодавця (а.с.8). Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На думку суду, позивач правомірно претендує в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на належний останній за життя житловий будинок по [ADDRESS] , який спадкодавець за життя не встигла оформити на своє ім`я належним чином. Отже саме відсутність правовстановлюючого документа на вказаний житловий будинок перешкоджає його спадкуванню позивачем в нотаріальному порядку та є перешкодою для реалізації нею свого права власності на спадкове майно. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Враховуючи те, що позивач на відшкодуванні судових витрат не наполягає, а також зважаючи на те, що діями відповідача жодні права позивача не порушували, а до участі у справі відповідача залучено виключно через відсутність інших спадкоємців, суд не знаходить підстав для покладення судових витрат по справі по відповідача.

Outcome: approved