Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

27.12.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: шлюб, зареєстрований 21 лютого 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, актовий запис № 107, розірвати. На обґрунтування позову зазначено, що з 21.02.2000 сторони перебувають в шлюбі, від якого спільних дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини припинили близько 12,5 років тому через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, втрату фізичного та духовного зв`язку. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 06.03.2023 прийнято та відкрито провадження у справі у відкритому судовому засіданні в залі суду на 04.04.2023 о 09:00 год. 04.04.2023 сторони на судовий розгляд не з`явилися, у зв`язку з чим судовий розгляд відкладено до 10:15 год. 01.05.2023. 01.05.2023 сторони повторно на судовий розгляд не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , який повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у судове засідання не прибув, про причини повторної неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якого не надійшли заява про судовий розгляд за його відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечувала позивач. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради 21.02.2000, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.02.2000. (а. с. 3) Із копії паспорта, виданого Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 02.08.1995, вбачається, що [PERSON] зареєстрована такою, що проживає за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 4). Судом установлено, що шлюбні стосунки та виконання обов`язків подружжя, передбачених статтями 54, 55 Сімейного кодексу України, фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. За таких обставин, оскільки позивач [PERSON] у заяві наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач [PERSON] відзиву проти позовної заяви не надав, чим виявив байдуже ставлення до збереження сім`ї, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач понесла документально підтверджені витрати зі сплати судового збору (а. с. 1), які, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved