Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, в розмірі 8994,52 дол США та судових витрат, у розмірі 4932,59 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 13.09.2007 року було укладено кредитний договір HEH3GK00000148 на суму 19280,00 доларів США на термін до 13.09.2027 року. Погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав, видав відповідачу кредит у розмірі 19280,00 доларів США, але відповідач погашення кредиту у встановленому порядку та строки не здійснив, сума боргу складає 8994,52 доларів США. Також, як вказав представник позивача, на забезпечення виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором 13.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Як вказав представник позивача, заходи досудового врегулювання спору не проводились. Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість у загальному 8994,52 дол США, яка складається з 7787,44 дол США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 887,08 дол США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 320,00 дол США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просив розглянути справу у відсутності представника позивача, про що надав письмове клопотання. Відповідачі до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (а. с. 36, 37). Проте, будь-яких заяв чи клопотань до суду від них не надійшло. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 13.09.2007 року було укладено кредитний договір HEH3GK00000148 на суму 19280,00 доларів США на термін до 13.09.2027 року (а. с. 12 14). Згідно до умов договору, погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав, видав відповідачу кредит у розмірі 19280,00 доларів США (а. с. 15) Відповідач погашення кредиту у встановленому порядку та строки не здійснив. На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Згідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом складає 8994,52 дол США, з яких: 7787,44 дол США заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 887,08 дол США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 320,00 дол США заборгованість по комісії за користуванням кредитом (а. с. 6 11). На забезпечення виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором 13.09.2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки (а. с. 16). Отже, в порушення умов договору, ст. 625 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором та законом належним чином не виконує. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору, та є підставою для стягнення передбачених ст.625 ЦК України трьох процентів річних від простроченої суми. У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За своєю правовою договір поруки є додатковим зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови його існування, відтак у поручителя не виникає власних зобов`язань перед кредитором, він несе виключно солідарну відповідальність за неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором. За змістом ст. ст. 553, 554 ЦК України, обсяг відповідальності поручителя встановлюється умовами договору поруки, виходячи із умов основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, адже обсяг зобов`язань поручителя перед кредитором не може бути більшим, ніж обсяг зобов`язань боржника. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 4932,59 грн. (а. с. 25), тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved