Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

У жовтні 2021 року до суду звернулося Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 та згідно Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 № 34. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання, а отже [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідачка від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилася. Разом з цим, відповідачка своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2018 складає 56 155,47 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 25 308,17 грн. та 30 847,3 грн. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води). На підставі договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації), «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» прийняв право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 61 000,00 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 21 000,00 грн. та 40 000,00 грн. - заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води) З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 21 000,00 грн.; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 000,00 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 25 308,17 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 30 847,3 грн.; - витрати сплачені позивачем за подання позовної заяви у розмірі 2 270 грн. судового збору. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2021 головуючим суддею по розгляду даної справи визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2021 відкрито провадження в справі, призначено справу до розгляду. 09.12.2021 від представника позивача - Банецького Б.І. надійшла заява про ухвалення заочного рішення, в якій просить задовольнити позовні вимоги до відповідача у повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. 16.05.2022 та 07.07.2022 на електронну адресу канцелярії суду надійшла заява відповідачки про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що знаходиться поза межами країни. 07.07.2022 від представника позивача - Банецького Б.І. надійшла заява про ухвалення заочного рішення, в якій просить задовольнити позовні вимоги до відповідача у повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. 19.09.2022 та 15.11.2022 на електронну адресу канцелярії суду надійшла заява відповідачки про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що знаходиться поза межами країни та у зв`язку із укладенням мирової угоди. 15.11.2022 від представника позивача - Банецького Б.І. надійшла заява про ухвалення заочного рішення, в якій просить задовольнити позовні вимоги до відповідача у повному обсязі, розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. 23.01.2023 та 27.02.2023 на електронну адресу канцелярії суду надійшла заява відповідачки про відкладення розгляду справи у зв`язку із укладенням мирової угоди. 28.03.2023 від представника позивача - Банецького Б.І. надійшла заява, в якій повідомляє, що за період розгляду справи заборгованість по справі №754/15843/21 зменшилась та складає 77 894,02 грн. з них: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 21 000,00 грн.; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 35 292,39 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 21 601,63 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 00,00 грн.; Таким, чином просить прийняти до уваги, що сума боргу відповідача перед позивачем зменшилася з 117 155,47 грн. на 77 894,02 грн. та просить приєднати новий розрахунок заборгованості до матеріалів справи та врахувати його при винесенні рішення. 05.04.2023 на електронну адресу канцелярії суду надійшла заява представника позивача - Банецького Б.І. про відкладення розгляду справи. 19.04.20223 на адресу суду надійшла заява від представника позивача - Банецького Б.І. в якій повідомляє про значне зменшення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води спожитих з 01.05.2018 на загальну суму: 6 685,48 грн. (з них централізоване опалення складає 6 685,48 грн.; централізоване постачання гарячої води 0,00 грн.). Строки позовної давності вважає продовженими до березня 2017 року з огляду на п.12 Перехідних положень ЦК України. Враховуючи заявлення строків позовної давності та п.12 Перехідних положень ЦК України, вважає що суд може затвердити до стягнення наступну суму: - з централізованого опалення 2 888,61 грн.; - з централізованого постачання гарячої води в розмірі 7 337, 19 грн. Таким чином, просить задовольнити вимоги позивача у повному обсязі. 25.04.2023 до суду надійшло клопотання відповідачки - [PERSON] про застосування строків позовної давності по справі №754/15843/21, в якому просить: - застосувати строки позовної давності з централізованого опалення спожиті до 01.03.2017 в розмірі 18 111,39 грн. та централізоване постачання гарячої води спожиті до 01.03.2017 року в розмірі 27 955,20 грн. - задовольнити вимоги КП "Київтеплоенерго" про стягнення заборгованості в розмірі яка утворилася з 01.04.2017 року по 01.05.2018 за період діяльності ПАТ "Київенерго" за централізоване опалення в розмірі 2 888,61 грн., та за централізоване постачання гарячої води в розмірі 7 337,19 грн.; - задовольнити вимоги КП "Київтеплоенерго" про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в розмірі 6 685,48 грн. за спожиті послуги з 01.05.018 року по 11.08.2021 рік. В судовому засіданні представник позивача Банецький Б.І. просив задовльнити позовні вимоги враховуючи розрахунки зі зменшення заборгованості, що містяться у матеріалах справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Вислухавши сторону представника позивача у судовому засіданні, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідачка є власником квартири [ADDRESS] . Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». 11 жовтня 2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку № 1 та додатку № 2 до цього договору. Відповідно до договору від 11.10.2018 № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги відносно [PERSON] по стягненню заборгованості за послуги з централізованого опалення та заборгованості за послуги гарячого водопостачання в розмірі 61 000,00 грн. Відповідно до наданого КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» розрахунку відповідачка має заборгованість по оплаті наданих їй послуг: за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 25 308,17 грн.; за спожиті з 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 30 847,3 грн.; за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21 000,00 грн.; за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 40 000,00 грн. що разом складає - 117 155,47 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Договір складений на підставі типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та є договорами приєднання, а отже такий договір може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. За таких обставин, вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону відповідачка [PERSON] є власником квартири та споживає послуги, що надавалися ПАТ «Київтеплоенерго», а тому зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року, визначено, що власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Разом з тим, письмові матеріали справи, а саме клопотання відповідача та заперечення на клопотання відповідача про застосування строків позовної давності містять інформацію про зменшення боргу відповідачки, а саме: зменшення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води спожитих з 01.05.2018 на загальну суму: 6 685,48 грн. (з них централізоване опалення складає 6 685,48 грн.; централізоване постачання гарячої води 0,00 грн.). А також, згідно строків позовної давності позивач та відповідач, вважають що суд може затвердити до стягнення наступну суму: - з централізованого опалення 2 888,61 грн.; - з централізованого постачання гарячої води в розмірі 7 337, 19 грн. Відповідно до положень ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Пунктом 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення"Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено на всій території України карантин з 12.03.2020. Таким чином, строк позовної давності слід відраховувати з березня 2020 року і таким чином, виходить що 3-х річний термін припадатиме на березень 2017 року. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за період з 01 травня 2018 року до 01 березня 2023 року за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 6 685,48 грн., а також враховуючи заявлення строків позовної давності та п.12 Перехідних положень ЦК України, суд вважає за можливе затвердити до стягнення заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року: - з централізованого опалення 2 888,61 грн.; - з централізованого постачання гарячої води в розмірі 7 337,19 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП (КМДА) «Київтеплоенерго» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial