Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 16.02.2023 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, та в якому позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі твердої грошової суми 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до закінчення сином навчання, але не більше ніж до 23 років. В обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] вказує, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який рішенням Міжгірського районного суду від 06.10.2015 року у справі №302/1017/15 було розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилися троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з нею, позивачкою [PERSON] , в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.03.2009 року, у справі №2-116/2009 відповідач з\~12.02.2009 року сплачував на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення повноліття [PERSON] та 1/4 частини до повноліття дитини [PERSON] , починаючи з 12.02.2009 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] досяг повноліття і з цього часу припинено виконання рішення суду про стягнення аліментів на його утримання. У позові [PERSON] також зазначає, що в 2022 році син [PERSON] вступив на навчання до Ужгородського національного університету за освітньою програмою «Готельно-ресторанна справа», за денною формою навчання. Період навчання у даному навчальному закладі становить з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року, загальна вартість освітньої послуги становить 80000 гривень, відповідно 20000 гривень за навчальний рік. Крім того, вартість проживання [PERSON] в гуртожитку в м.Ужгороді у зв`язку зі стаціонарною формою навчання, становить 6200 грн. за 12 місяців. Безпосередньо нею було внесено оплату за проживання сина у гуртожитку, у серпні та листопаді, в загальній сумі 2500 гривень. Позивачка зазначає, загальні витрати на рік на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, становлять 74200 грн., або 6183,33 грн. на місяць. Щомісячно на утримання повнолітнього сина [PERSON] вона витрачає в середньому 4000 грн. на місяць, зокрема: витрати на харчування - 2000 грн; одяг, засоби гігієни, книги, шкільне приладдя, заняття спортом, поповнення мобільного телефону, громадський транспорт, тощо - 2000 гривень. У зв`язку з тим, що повнолітній син [PERSON] навчається у місті Ужгород, у навчальному закладі на денній формі навчання, матеріального чи фінансового забезпечення не отримує, і через постійну зайнятість у навчальному процесі він не взмозі мати самостійний заробіток, а тому потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності. Вказує, що відповідач має регулярні самостійні доходи, працює офіційно викладачем у шкільному закладі освіти та вважає, що відповідач може брати участь, співмірно із нею, в утриманні їх повнолітнього сина [PERSON] , але добровільно надавати кошти на утримання сина, відповідач не бажає, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , - в розмірі твердої грошової суми 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до закінчення сином навчання, але не більше, ніж до досягнення ним 23-х років. Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27.02.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу [PERSON] в ухвалі суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з позовною заявою і доданими до неї матеріалами надіслана відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до позову документами відповідач [PERSON] отримав особисто 05.03.2023 року, однак відзив на позовну заяву у строки, встановлені ухвалою суду про відкриття провадження у справі, і до теперішнього часу відзив не подав, позовні вимоги не заперечив. Отже, станом на час розгляду справи 28.04.2023 року відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подано, заперечень відповідача на заявлені [PERSON] позовні вимоги суду не надано. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд цивільної справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини по справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними тадослідженими матеріалами даної цивільної справи № 302/340/23, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 29.08.2002 року перебували у шлюбі та від подружнього життя мають сина [PERSON] , який народився04січня 2005 року, батьківство щодо якого відповідачем не оспорено. Як вбачається з довідки, виданої Ужгородським національним університетом за № 350 від 27.04.2023 року, [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання, факультет туризму та міжнародних комунікацій Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» ІV рівня акредитації. Навчається на контрактній основі. Термін навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року (а.с.12). Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Пилипецькою сільською радою Хустського району Закарпатської області за вих.№124 від 03.02.2023 року, вбачається, що позивачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: син- [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Як вбачається з Договору про навчання від 22.08.2022 року, загальна вартість освітньої послуги за період навчання [PERSON] у навчальному закладі ДВНЗ «Ужгородський національний університет» становить 80\~000 грн., за строком дії договору з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року, оплата за навчання вноситься безготівково, кожного семестру (п.5.2 Договору), копія якого є в матеріалах справи (а.с.10-11). Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з обов`язку батька утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, та регулюються ст.ст.198-199 Сімейного кодексу України. Відповідно до\~положень статті 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. За змістом статті 199 СК України законодавцем визначено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатись, тобто на весь період навчання, який охоплює період від вступу до закінчення чи відрахування з навчання. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання та зобов`язані утримувати повнолітніх дітей до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітню доньку, яка навчається, не може бути перекладено винятково на одного з батьків дитини. Хоча суд не виключає таку обставину за об`єктивної неможливості в силу певних обставин іншого з батьків надавати таку матеріальну допомогу (важка хвороба, каліцтво, інші життєві обставини). У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Суд оцінив наявні у справі докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позовних вимог. Як встановлено судом, повнолітній [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] , позивачки у справі, тому остання має право на отримання аліментів від відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , який продовжує навчання, а відповідач [PERSON] має можливість надавати певну матеріальну допомогуна утримання повнолітнього сина, який навчається в Ужгородському національному університеті, оскільки вказані обставини відповідачем не спростовані та не надано суду жодних доказів протилежного. При визначенні розміру аліментів з одного\~з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суду не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача [PERSON] можливості надання в повному обсязі утримання повнолітньогосина, який продовжує навчання. Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її\~організму\~та збереження її\~здоров`я\~ потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору\~продуктів харчування, а також мінімального набору\~непродовольчих товарів\~та мінімального набору\~послуг, необхідних для задоволення основних\~потреб\~людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч.3 ст.82 ЦПК України). Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках однією особою іншої, яка потребує цього. Хоминець [PERSON] потребує утримання, підстави для цього Законом передбачені, втім, відповідач не виконує вказаного обов`язку щодо матеріального утримання сина, який продовжує навчання, та суду не було надано доказів на підтвердження існування у відповідача будь-якої обставини, яка унеможливлювала би виконання ним батьківського обов`язку. Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав позивачки з боку відповідача та\~у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання\~ сина, який продовжує навчання, а саме в розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісяця, що забезпечуватиме відповідне грошове утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ефективну участь відповідача в матеріальному забезпеченні сина у зв`язку з необхідністю здійснення витрат, пов`язаних із продовженням навчання, узгоджуватиметься з вимогами Закону, відповідатиме його інтересам і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням наданих позивачкою доказів на підтвердження заявлених вимог та відсутність заперечень проти цих вимог, переконливість та достатність наданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 3 000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23-х років. При цьому,\~суд вважає,\~що вказаний\~розмір аліментів\~буде справедливим,\~співмірним,\~реальним,\~достатнім і\~відповідатиме потребам\~повнолітнього [PERSON] та\~платоспроможності відповідача\~ [PERSON] ,\~який є\~працездатною особою, здоровий, має можливість працювати, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, особою з інвалідністю не являється, оскільки дані обставини стороною відповідача не спростовані, а тому суд вважає, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу, а повнолітній син [PERSON] потребує такої допомоги. Також суд враховує, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не взмозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, а також приймаючи до уваги ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання повнолітнього сина [PERSON] , угоди про його матеріальне забезпечення між сторонами не досягнуто, внаслідок чого повнолітній [PERSON] опинився у скрутному матеріальному становищі та самостійно забезпечувати належний матеріальний рівень для продовження навчання та здобуття освіти, гідного розвитку та існування на період навчання у обраному ним вищому навчальному закладі, [PERSON] не в змозі, а тому суд вважає за необхідне, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] не оспорив зазначений у позові розмір аліментів, тому з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі - 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше ніж до досягнення останнім 23-х років. Крім того, відповідно до положень 141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру, розмір якого з 01.01.2023 року становить 1073,6 грн., оскільки позивачка [PERSON] по даній категорії справ про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів з відповідача у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved