Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власницею житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Даний житловий будинок вона придбала в попереднього власника 23.12.2014. В належному їй житловому будинку зареєстрований відповідач [PERSON] , який є чоловіком матері позивача [PERSON] , однак, на даний час мати позивача звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. В квітні 2021 року відповідач [PERSON] , покинув місце своєї реєстрації та забравши всі свої речі, переїхав проживати в інше місце та адресу свого проживання та засобів зв`язку позивачу не повідомив. Тому [PERSON] не має можливості зв`язатись з ним та запропонувати знятись з реєстрації в добровільному порядку. Оскільки відповідач вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту та не є членом сім`ї позивача, не вносить плати за користування будинком і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню будинку, вважає, що відповідач втратив право на користування житловим будинком. Ухвалою судді від 14.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Галько Р.В. подав до суду заяву у якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити, розгляд справи проводити у відсутності позивача та представника, не заперечує проти винесення заочного рішення по даній справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~що підтверджується\~наявними в\~матеріалах справи\~поштовим відправленням\~рекомендованої кореспонденції.\~Відповідач,\~також повідомлявся\~через оголошення\~на офіційному\~веб-порталі\~судової влади\~України,\~проте від\~нього не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву. Зі згоди сторони позивача, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки 25.04.2023 у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст.269 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) перебуває у шлюбі з [PERSON] зареєстрованому 29.09.2018, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29.09.2018. [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Юзва Н.В., є власницею будинку житлового будинку [ADDRESS] . Також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права вланості вбачається, що житловоий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Також встановлено, що в вказаному житловому будинку значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] , що стверджується ксерокопією будинкової книги. Крім того,\~відповідно до\~копії \~акту про\~встановлення місця\~проживання 20.07.2023, затвердженого старостою Рогізненського старостинського округу Близняк О.С., підписаного особисто сусідами [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований та фактично не проживає вже тривалий час з квітня 2021 року по даний час [PERSON] та його особисті речі в житловому будинку відсутні. Як вбачається з копії довідки №937 від 25.07.2022, складеної виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , також за зазначеною адресою зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За змістом частин першої та другоїстатті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 317ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та другастатті 319 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, яке включає право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею ст.64 Житлового кодексу України визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2ст.405 ЦК України, член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Припинення права користування житловим приміщенням колишнього члена сім`ї власника житлового будинку може бути підтверджено у судовому порядку, якщо це право пов`язане із захистом права власності відповідно до статті 391 ЦК України, за змістом якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (постанова Верховного Суду від 13.10.2020 року в справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у житловому будинку та не користується ним з квітня 2021 року, тобто понад установлений законом строк, суд дійшов висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом підлягає до задоволення, враховуючи, що реєстрація відповідача в зазначеному житловому будинку створює перешкоди позивачу, як власнику домоволодіння, у вільному користуванні та розпорядженні належним їй майном. Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved