Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Остапенко І.С., звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 28 серпня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Спільних дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 27 лютого 2021 року вони спільно не проживають. Під час перебування в шлюбі подружжя придбало легковий автомобіль марки Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску. Після припинення шлюбних відносин відповідач забрав автомобіль та документи на нього. Позивач даним автомобілем не користується, не має до нього ніякого доступу. Спроби вирішити питання щодо користуванням даним транспортним засобом ні до чого не призвели, відповідач не бажає добровільного поділу майна, у користування позивачеві автомобіль також не надає. Тому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заявленої в судовому засіданні 23 березня 2023 року, сторона позивача просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON] право власності на автомобіль марки Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску; стягнути з [PERSON] грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску, в сумі 79470,00 грн., замість її частини у праві спільної сумісної власності; стягнути з [PERSON] судові витрати, які складаються із суми судового збору та витрат на отримання консультації щодо вартості автомобіля. Представник позивача зменшені заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні 27 березня 2023 року зменшені позовні вимоги визнав частково, заперечивши щодо стягнення з нього судових витрат. У судових дебатах представник відповідача висловила недовіру суду й заперечення щодо дій головуючого судді Білопольської Н.А. в ході розгляду справи, оскільки вважає, що суддя, скориставшись юридичною необізнаністю відповідача [PERSON] , в цілому порушила його процесуальні права, й, крім того, порушила порядок розгляду заяви про відвід від 06 травня 2023 року та не розглянула ряд заявлених клопотань сторони відповідача, зокрема щодо повернення до попередньої стадії позовного провадження. Суд, заслухавши позицію учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази, приходить до наступного. Після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами у судовому засіданні 27 березня 2023 року під час судових дебатів 10 травня 2023 року суд не знайшов підстав для повернення до з`ясування обставин у справі в порядку ст. 243 ЦПК України. Під час ухвалення рішення у суду також не виникло потреби у з`ясуванні будь-якої обставини або вчинення певної процесуальної дії у відповідності до положень ст. 244 ЦПК України. При розгляді справи судом встановлено, що 28 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що зроблено відповідний актовий запис за № 1210 (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Після одруження дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». Неповнолітніх дітей у сторін немає, сімейних та подружніх стосунків не підтримують. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Стаття 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач визнав позовну вимогу про розірвання шлюбу. При цьому сторони вважають, що строк для примирення не потрібний, оскільки сім`ю зберегти неможливо. За таких обставин суд вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення, оскільки сім`я розпалась остаточно, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, подальше збереження сім`ї неможливе, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за вих. № 31/23/703 від 20 червня 2022 року автомобіль Toyota Corolla Verso, 2007 року випуску, зареєстрований за [PERSON] 11 квітня 2019 року. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-22/14143-АВ від 23 лютого 2023 року ринкова вартість автомобіля марки Toyota Corolla Verso, державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, станом на момент проведення експертизи (22 лютого 2023 року) становить 158938,19 грн. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо), самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділу його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Згідно з роз`ясненнями у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. З аналізу вказаних вище норм матеріального закону слідує, що за загальними правилами змагальності цивільного процесу предметом доказування в справах про поділ спільного майна подружжя є наявність спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи його вартість, час його придбання і джерело походження коштів. Як встановлено судом, згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-22/14143-АВ від 23 лютого 2023 року ринкова вартість автомобіля марки Toyota Corolla Verso, державний номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, станом на момент проведення експертизи (22 лютого 2023 року) становить 158938,19 грн. Сторони погодилися з даною сумою, відповідач шляхом визнання позову в цій частині, позивач зменшивши суму позовних вимог. Що стосується способу поділу даного майна шляхом стягнення грошової компенсації, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що при поділі спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16. Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У п. 30 цієї постанови Пленуму судам роз`яснено, що у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Аналогічний висновок містить постанова Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 462/1868/15-ц. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: partial