Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 06.02.2023 року [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Шаркевич Віктор Трофимович, звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , матеріальну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, моральну шкоду в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує зокрема тим, що 11 вересня 2022 року приблизно о 20 годині 20 хв. в с. Стара Царичанка, Білгород-Дністровського району Одеської області, біля будинку [ADDRESS] житель с. Стара Царичанка [PERSON] безпричинно, з хуліганських мотивів, побив неповнолітнього мешканця цього ж села [PERSON] , [INFO] . В результаті побиття у [PERSON] діагностували струс головного мозку, контузію легкого ступеню правого ока, травматичний конюктивіт правого ока, субкон`юнктивальний крововилив правого ока. [PERSON] знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. 03 листопада 2022 року згідно ст. 214 КПК України даний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування. В ході досудового слідства [PERSON] визнав себе винним в безпричинному побитті неповнолітнього [PERSON] . Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2022 року [PERSON] було визнано винним за ст. 125 КК України та призначено йому покарання. Витрати на лікування, постійний догляд, посилене харчування, витрати на проїзд автобусом з с. Стара Царичанка в м. Білгород- Дністровський і назад склали суму в розмірі 10 000 гривень. Умови, при яких [PERSON] вчинив побиття неповнолітнього [PERSON] , викликали у [PERSON] почуття страху, страждання та неповноцінності, які здатні призвести до відчаю, що с порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме «нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність». Злочинні дії [PERSON] призвели до моральних страждань [PERSON] , втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду сторона позивача оцінює в 20 000 гривень. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.02.2023 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 08.05.2023 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився. Однак представник позивача адвокат Шаркевич Віктор Трофимович, подав до суду заяву, відповідно до якої просив суд розглядати справу без участі позивача та його представника. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду та оголошення про виклик, яке було розміщено на офіційному веб-порталі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. Судові повістки, які надсилалася відповідачу за адресою його реєстрації: [ADDRESS] , на судові засідання, були повернуті до суду з відміткою: «одержано особисто». Таким чином суд здійснив все залежне від нього задля повідомлення відповідача. Згідно з ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно\~ч.1\~ст. 223 ЦПК України, у порядку\~ст.\~ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності умов, передбачених\~ч.1\~ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Фактичні обставини встановлені судом та нормативно правове обґрунтування. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). З матеріалів кримінального провадження внесеного в ЄРДР № 12022166240000419 від 04.11.2022 року судом було встановлено, що 10 вересня 2022 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, обвинувачений [PERSON] , знаходячись біля будинку [ADDRESS] , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з мотивів раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] , підійшов до нього та умисно наніс декілька ударів відкритою долонею лівої руки в область правої частини обличчя та ока потерпілого, точну кількість ударів в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, чим спричинив останньому наступні тілесні ушкодження: Закрита черепно мозкова травма, струс головного мозку, гематома під лівим оком, контузія правого ока легкого ступеню, травматичний кон`юктивіт правого ока, субкон`юктивальний крововилив правого ока., чим спричинив тілесні ушкодження які, відповідно п.п. 2.3.2, 2.3.3. та п 4.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України, від 10.01.1995 р., кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 року по справі № 495/9612/22 судом було: [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України та на підставі санкції даної статті призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого [PERSON] від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк в 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засудженого [PERSON] наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи. Як зазначає сторона позивача в результаті побиття у [PERSON] діагностували струс головного мозку, контузію легкого ступеню правого ока, травматичний конюктивіт правого ока, субкон`юнктивальний крововилив правого ока. [PERSON] знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що відповідно до оригіналів чеків наявних в матеріалах справи, вбачається, що позивачем було понесені витрати пов`язані з лікування в загальній сумі на 2139 грн. 80 коп. Разом з тим, суд не знаходить підтвердження понесених витрат у розмірі 10000 грн., які були заявлені стороною позивача. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи визначений ч.6 ст.82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач в силу того, що його цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження не розглядався, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] , і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. Як зазначає сторона позивача умови, при яких [PERSON] вчинив побиття неповнолітнього [PERSON] , викликали у останнього почуття страху, страждання та неповноцінності, які здатні призвести до відчаю, що с порушенням ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме «нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність». Злочинні дії [PERSON] призвели до моральних страждань [PERSON] , втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду сторона позивача оцінює в 20 000 гривень. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд керується ст.ст. 23, ч.1 ст.1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України, згідно з якими моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З приводу визначення розміру відшкодування моральної шкоди Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зазначила, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення в необхідному чи повному обсязі. Суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого при визначення розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить із доведеності її заподіяння [PERSON] , внаслідок протиправних діянь з боку засудженого [PERSON] , що виявились у немайнових втратах, спричинених заподіяною шкодою здоров`ю, тривалості часу та зусиль для відновлення нормальних функцій організму, що були порушенні внаслідок отриманих тілесних ушкоджень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого [PERSON] , правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача на користь [PERSON] , в сумі 9000 грн.. Розподіл судових витрат Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо позовних вимог [PERSON] , до [PERSON] , стосовно стягнення понесених ним витрат на правничу допомогу. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 01.10.2018 року по справі №569/17904/17 підтвердженням платної правової допомоги є розрахунок погодинної вартості правової допомоги. Судом встановлено, що 30.01.2023 року між адвокатом Шаркевичем В.Т., та позивачем [PERSON] , було укладено договір про надання правової допомоги, на підставі якого позивачем було сплачено 10000,00 грн. за надання правової допомоги, на підтвердження чого надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 8 від 30.01.2023 року. Разом з тим, в матеріалах справи присутній детальний опис робіт та затраченого часу. Таким чином, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат пов`язаних з наданням правової допомоги, в сумі 10000 грн. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору за подачу позову згідно вимог чинного законодавства, а його позовні вимоги задоволені частково, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1073.60 грн.

Outcome: partial