Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до Державного підприємства «Санаторій «Збруч» про стягнення втраченого заробітку. Згідно прохальної частини просить стягнути з відповідача в його користь 96527 грн. 91 коп. втраченого заробітку, що полягає в компенсації втрати доходів. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він з 24 травня 2017 року працює в ДП «Санаторій «Збруч» на посаді охоронника території. Починаючи з травня 2017 року ДП «Санаторій «Збруч», не виплачував йому заробітну плату. У зв`язку з цим у 2019 році він звертався до Гусятинського районного суду щодо стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати за період із травня 2017 року по грудень 2018 року і суд вирішив: судовим наказом від 13.03.2019 року стягнув із ДП «Санаторій Збруч» у мою користь 9201,48 грн. заборгованості із заробітної плати; рішенням від 07.05.2019 року - стягнув 3674,41 грн. компенсації втрати частини доходів, однак вказані судові рішення залишилися невиконаними та заборгованість продовжує зростати. Оскільки компенсація втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період із травня 2017 року має розраховуватись по інших критеріях, він змушений повторно звернутись до суду із позовними вимогами про стягнення компенсації, розрахунок якої здійснено за період із 24.05.2017 року по 31.01.2023 року. Ухвалою судді Гусятинського районного суду від 23 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви, поданої через канцелярію суду, про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Від представника відповідача - Державного підприємства «Санаторій «Збруч» Шмонової О.Є. надійшла письмова заява про розгляд справи у відсутності їх представника, проти заявлених вимог не заперечують. На підставі вимог ст.ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] від 24.05.2017 року, 24.05.2017 року на підставі Наказу №4 від 23.05.2017 року [PERSON] прийнято на посаду охоронника території Державного підприємства «Санаторій «Збруч». (а.с.6) Судовим наказом Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13.03.2019 року (справа №596/456/19) з ДП «Санаторій «Збруч» на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі у розмірі 9201, 48 грн.. Судовий наказ набрав законної сили. Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 травня 2019 року, яке набрало законної сили вирішено стягнути з Державного підприємства «Санаторій «Збруч» на користь [PERSON] ( [INFO] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , жителя с. Васильківці, Гусятинського району, Тернопільської області) 3 674 (три тисячі шістсот сімдесят чотири) грн. 41 коп. компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати, з утриманням всіх належних податків та зборів. Відповідно довідки Державного підприємства «Санаторій «Збруч`Державного управління справами № 10 від 22.03.2023 року, виданої [PERSON] про розрахунок суми компенсації втрати частини доходів, нарахованих із травня 2017 року по грудень 2018 року у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати станом на 31.01.2023 року (заробітна плата станом на 31.01.2023 року не виплачена) сума компенсації з врахуванням податків та зборів становить 100202,32 грн.. Із врахування рішення суду від 07.05.2019 року, де сума компенсації становила 3674,41 грн., тому станом на 31.01.2023 року належить до виплати 96527, 91 грн. Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Частинею першою статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці», ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з положеннями ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі Закон №2050-ІІІ). Статтею 1 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до вимог статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), що передбачено статтею 3 Закону № 2050-ІІІ. Грошова компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків виплати є гарантією прав робітника на компенсацію втрати її частини, санкцією за несвоєчасну виплату заробітної плати, обов`язок з нарахування та сплати якої, згідно ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», покладено на підприємство, яке зобов`язано виплатити громадянам суми компенсації у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону). Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Із абз. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» вбачається, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду із позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу, за відповідний місяць (після утримання податку й обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом та є загальновідомими. Згідно роз`яснень п. 22 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вбачається, що у справах, пов`язаних із вирішенням спорів про індексацію заробітної плати або компенсацію працівникам втрати її частини у зв`язку із затримкою її виплати, суди мають враховувати, що: індексація заробітної плати провадиться згідно з ст. 33 Закону України «Про оплату праці» між переглядами Верховною Радою України розміру мінімальної заробітної плати і здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і тих положень Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 1998 року № 663 (з внесеними змінами та доповненнями), котрі йому відповідають, підприємством, установою чи організацією, які виплачують заробітну плату, при її нарахуванні починаючи з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який перевищив 103 відсотків (величину порога індексації). За наявності зазначених умов у тому ж порядку індексації підлягає присуджена за рішенням суду сума заробітної плати, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення. Сума компенсації втрати частини доходів [PERSON] відповідачем не оспорюється та підтверджується довідкою Державного підприємства «Санаторій «Збруч`Державного управління справами № 10 від 22.03.2023 року, а тому він приймається судом, як достовірний. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України. Суд вважає порушеними права позивача на своєчасне отримання заробітної плати та інших виплат, та оскільки ДП «Санаторій «Збруч» не виплачено належну позивачу заробітну плату, а тому приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, з утриманням всіх належних податків та зборів в розмірі 96527 грн. 91 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved