Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

В лютому 2023 року до Яготинського районного суду Київської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю) із Ірпінського міського суду Київської області надійшла цивільна справа № 367/4849/22 із ухвалою цього суду від 02.01.2023. Відповідно до матеріалів справи, в листопаді 2022 року Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" (далі - АТ "Райффайзен Банк") звернулося до Ірпінського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення 72 751,31 грн заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.07.2014 року відповідач звернувся до позивача і підписав заяву про акцепт публічної пропозиції/угоди № PDV2-467821 та прийняв/акцептував публічну пропозицію позивача про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк", що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті позивача. 17.02.2021 року між АТ "Райффайзен БанкАваль" та [PERSON] укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту "Кредитна картка" № 010/9449/82/1008828 від 17.02.2021 року, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту 56 100 грн та максимального ліміту 500 000 грн строком на 48 місяців під 48 % річних, а відповідач зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договорута тарифів кредитора,та виконати всі іншізобов`язання в порядку та строки, визначені заявою-договором. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 09.08.2022 року має перед позивачем заборгованість за вказаним договором на загальну суму 72 751,31 грн, яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 65 623 грн, заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 7 128,31 грн, в тому числі прострочена заборгованість з обов`язкового щомісячного внеску 16 610,72 грн. З метою стягнення кредитної заборгованості АТ "Райффайзен Банк" звернулося до суду із даним позовом. Ухвалою від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим суд зазначає таке. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України). Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2)день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України). Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року). Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Відповідачу направлялися судові повістки на судові засідання, яку він отримав особисто. Тож відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про прававідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що АТ "Райффайзен Банк" є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль". 04.07.2014 року відповідач звернувся до позивача і підписав заяву про акцепт публічної пропозиції/угоди № PDV2-467821 та прийняв/акцептував публічну пропозицію позивача про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк", що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті позивача. 17.02.2021 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту "Кредитна картка" №010/9449/82/1008828 від 17.02.2021 року, згідно умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту 56 100 грн та максимального ліміту 500 000 грн строком на 48 місяців під 48 % річних, а відповідач зобов`язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договорута тарифів кредитора,та виконати всі іншізобов`язання в порядку та строки, визначені заявою-договором. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно дост. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями ст. ст. 6, 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу користуватись кредитними коштами, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі наданими позивачем розрахунком та випискою по рахунку. Разом з тим, у порушення умов кредитного договору та вищевказаних положень законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утмоврення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості по картковому кредиту за договором № 010/9449/82/1008828 від 17.02.2021 року, станом на 09.08.2022 року відповідач має перед позивачем заборгованість за вказаним договором на загальну суму 72 751,31 грн, яка складається з: заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 65 623 грн, заборгованості за недозволеним овердрафтом у розмірі 7 128,31 грн. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, відповідач не надав доказів повної або часткової сплати заборгованості за кредитним договором, не спростував розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості та власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved