Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить шлюб зареєстрований 01.09.2020 року у Арцизькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №66 - розірвати. Короткий зміст та обґрунтування позову 01.09.2020 року сторони зареєстрували шлюб у Арцизькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №66, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2020 року. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.2017 року, актовий запис №93 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.10.2019 року, актовий запис №596. З серпня 2022 року шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки зникло взаєморозуміння і взаємоповага, непорозуміння через різні характери та погляди на життя, це призвело до втрати почуття довіри, поваги та любові, зробило їх спільне життя неможливим, фактично сім`я припинила своє існування. Подружні відносини між сторонами фактично припинені, кожен живе окремим життям, своїми інтересами, шлюб носить лише формальний характер. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.05.2023 року підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та заперечувала проти надання терміну на примирення з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу не визнав та просив надати термін на примирення. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до наступних висновків. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування 01.09.2020 року сторони зареєстрували шлюб у Арцизькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №66, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2020 року. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.02.2017 року, актовий запис №93 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.10.2019 року, актовий запис №596. В судовому засіданні позивач пояснила, що з серпня 2022 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне проживання з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні цінності, внаслідок чого почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до того, що вони почали проживати окремо. Їхній шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. В судовому засіданні відповідач просив суд надати строк на примирення, оскільки бажає зберегти сім`ю та спільний побут. Позивач просила відмовити в наданні строку на примирення та наполягала на тому, що надавати строк для примирення є недоцільно, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки до шлюбу не допускається, Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Беручи до уваги категоричне заперечення позивача щодо надання строку на примирення подружжю та при цьому, суд звертає увагу на положення ст.24 СК України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу, а отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд вважає що надання такого строку на примирення буде суперечити інтересам позивача та моральним засадам. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В роз`ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Поряд з цим у відповідності до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З цієї норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд вважає поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачем і вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Норма ст.113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч.8 ст.294 ЦПК України, які на підставі ч.9 ст.10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір змінити прізвище, яке вона змінила при реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність змінити прізвище позивача на дошлюбне « [PERSON] ». Висновки за результатами розгляду справи Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved