Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Свою вимогу позивач мотивує тим, що 20.05.2011 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. 14.06.2018 року відбулася державна реєстрація та було змінено повне найменування позивача з Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими банком умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 28000,00 грн. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. В добровільному порядку відповідач не погашає борг. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом станом на 05.03.2023 року у розмірі 36695,36 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 29869,99 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 6825,37 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором 0,00 грн., та понесені судові витрати у розмірі 2684 грн. Ухвалою від 24.04.2023 року постановлено відкрити провадження у вказаній справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом до суду учасників справи. Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак просив справу розглядати у його відсутності, про що зазначив у позовній заяві. В судове засідання, що було призначено на 12.05.2023 року відповідач не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, тільки в частині стягнення з неї тіла кредиту, нараховані відсотки та судовий збір не визнала. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.05.2011 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У анкеті-заяві від 20.05.2011 року зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contrakt», «Універсальна Gold», Витяг з «Тарифів» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» в редакції, що діяла на момент підписання заяви. Згідно з наданими банком розрахунками, заборгованість відповідача станом на 05.03.2023 року становить 36695,36 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 29869099 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 6825,37 грн. та підтверджує рух коштів по рахунку відповідача. Згідно копії довідки АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] за договором № б/н отримала кредитні картки, останню 15.02.2021 року за № [NUMBER] з терміном дії до січня 2025 року. Копія довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] підтверджує, що з моменту підписання анкети-заяви умови кредитування змінювались банком неодноразово, останній раз 26.12.2022 року. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Згідно вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження умов кредитування представником АТ КБ «ПриватБанк» надано суду копію анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості та виписку за договором за період з 20.05.2011 року по 13.03.2023 року. Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі. Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, не містять підпису відповідача. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Посилання позивача на Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 09.02.2021 року, суд відхиляє, оскільки виходячи зі змісту Паспорту, викладена у ньому інформація, в т.ч. щодо розміру відсоткової ставки, зберігає чинність та є актуальною до 24.02.2021 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Як встановлено вище, анкета-заява, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. Із паспорту споживчого кредиту не зрозуміло, чи стосується він укладеного 20 травня 2011 року сторонами договору про надання банківських послуг. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг судом до уваги не приймається. Враховуючи, що Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана відповідачу, була актуальною лише до 24.02.2021, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у підписаній відповідачем анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Паспорт споживчого кредиту, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року, прийнятій у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), за результатами перегляду в касаційному порядку рішень судів першої та апеляційної інстанції, ухвалених за наслідками розгляду спору у подібних правовідносин. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві [PERSON] , яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Слід також зазначити, що у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, залишаючи без змін судові рішення щодо відмови у задоволенні вимог банку про стягнення боргу, Об`єднана палата відступила від цілої низки висновків Верховного Суду, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом. При цьому Об`єднана палата в постанові зазначила, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту і його підписання споживачем свідчить виключно про виконання кредитодавцем переддоговірного обов`язку по наданню споживачу передбаченої законом інформації та не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, бо в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Таким чином, позовні вимоги банку у частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками не підлягають задоволенню з підстав відсутності доказів погодження між сторонами у встановленому законом порядку умов договору щодо строків, розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті суд вважає, що, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05.03.2023 року заборгованість за тілом кредиту становить 29869,99 грн. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме стягнення з відповідача тіла кредиту. Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн., який він просить стягнути з відповідача на свою користь. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги наведені норми закону, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому судові витрати з оплати судового збору в пропорційному відношенні до задоволених вимог складають 2184,77 грн. (29869,99 грн. ? 2684 грн. ? 36695,36 грн.) Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] виданого 13.09.2018 року та копії довідки серії 10ААВ № 776320 від 17.06.2015 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом другої групи, а тому звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial