Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати із [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на неї (дружину) в розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. В обґрунтування\~позову зазначала,\~що з\~23\~січня 2021\~року вона\~перебуває у\~шлюбі із\~ [PERSON] , від шлюбу вони мають\~дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки добровільно їй не надає, хоча працює слюсарем у Приватному акціонерному товаристві КВРЗ та отримує заробітну плату, тому позивач вважає, що відповідач має можливість та зобов`язаний забезпечувати дочці умови життя, необхідні для її гармонійного розвитку. Враховуючи той факт, що вона перебуває у відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трирічного віку, вона як дружина, з якою проживає їхня дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини, до досягнення дочкою трьох років. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Терещенко С.І. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без їхньої участі позов підтримує, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, за зареєстрованим місцем проживання про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що з 23 січня 2021 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, їхня малолітня дочка [PERSON] проживає разом із матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги малолітній дочці та дружині, з якою проживає їхня дитина, добровільно не надає. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №\~789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із\~ст.\~141\~СК України\~мати,\~батько мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо дитини,\~незалежно від\~того,\~чи перебували\~вони у\~шлюбі між\~собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства від 26 квітня 2001 року №\~2402-III встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За змістом абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У ч. ч. 8, 9 і 10 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України в абз. 3, 4 п. 17 постанови №\~3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] як батько добровільно матеріальної допомоги малолітній дочці [PERSON] , [INFO] , та позивачу, як дружині, з якою проживає їхня дитина, не надає, а також те, що обов`язок по утриманню дитини законом покладено на обох батьків у рівній мірі, відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру аліментів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. У ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі в сумі 1816 грн., за кожну вимогу по 908 грн., згідно із ст. 141 ЦПК України. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved