Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування. Свої вимоги мотивував тим, що 20 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.19.2499405, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Nissan» д/н [NUMBER] . 29 листопада 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Nissan» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , та транспортного засобу марки «Daewoo» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність, якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО Україна». Згідно рахунку-фактури № СЧ-0012166 від 09 грудня 2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля марки ««Nissan» д/н [NUMBER] становить у розмірі 124 120,10 грн. 03 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. 15 січня 2020 року постановою Солом`янського районного суду міста Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП. Згідно звіту про оцінку № 1362 від 22 січня 2020 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Nissan» д/н [NUMBER] становить у розмірі 126 827,41 грн. Згідно страхового акту № 3.19.3405-1 від 15 січня 2020 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.19.2499405 від 20 листопада 2019 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 121 178,60 грн. Згідно платіжного доручення № ЦО00285 від 15 січня 2020 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр «Голосіївський» страхове відшкодування в сумі 121 178,60 грн. 11 березня 2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО Україна» перераховано на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 22 178,60 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом) та страховою виплатою (121 178,60 грн.- 99 000,00 грн.) та судові витрати. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 20 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.19.2499405, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб марки «Nissan» д/н [NUMBER] (а.с. 10-16, 17-18, 19). 29 листопада 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Nissan» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] , та транспортного засобу марки «Daewoo» д/н [NUMBER] під керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність, якого застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО Україна» (а.с. 22, 47, 48). Згідно рахунку-фактури № СЧ-0012166 від 09 грудня 2019 року вартість ремонтних робіт автомобіля марки ««Nissan» д/н [NUMBER] становить у розмірі 124 120,10 грн. (а.с. 38, 39-40, 41-42). 03 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 43). 15 січня 2020 року постановою Солом`янського районного суду міста Києва відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП (а.с. 23). Згідно звіту про оцінку № 1362 від 22 січня 2020 року вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу «Nissan» д/н [NUMBER] становить у розмірі 126 827,41 грн. (а.с. 24-37). Згідно страхового акту № 3.19.3405-1 від 15 січня 2020 року заявлена подія є страховим випадком за Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.19.2499405 від 20 листопада 2019 року, виплата страхового відшкодування підлягає у розмірі 121 178,60 грн. (а.с. 32). Згідно платіжного доручення № ЦО00285 від 15 січня 2020 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр «Голосіївський» страхове відшкодування в сумі 121 178,60 грн. (а.с. 46). 11 березня 2020 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ІНГО Україна» перераховано на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн. (а.с 49). Позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди (відновлювальним ремонтом) та страховою виплатою у розмірі 22 178,60 грн. (121 178,60 грн.- 99 000,00 грн.). Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, а тому предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Представник позивача на підтвердження позовних вимог посилався на скоєння відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальних збитків. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії. б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України). в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Відповідно до частини 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що відповідача визнано винним вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки ««Nissan» д/н [NUMBER] , який належить [PERSON] . 15 січня 2020 року позивачем перераховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр «Голосіївський» страхове відшкодування в сумі 121 178,60 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ІНГО Україна», ліміт відповідальності за шкоду майну становить у розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. (а.с. 47). Отже, при розрахунку суми збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування суд виходить із вартості відновлювального ремонту у розмірі 121 178,60 грн. та суми страхової виплати у розмірі 99 000,00 грн, та приходить висновку, що збитки, понесені позивачем у результаті виплати страхового відшкодування становлять у розмірі 22 178,60 грн. (121 178,60 грн.- 99 000,00 грн.). За наведених обставин, суд приходить обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до [PERSON] про відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування повністю: стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», код ЄДРПОУ 36086124, юридична адреса: просп. Степана Бандери, 22, м. Київ, у відшкодування збитків, понесених у результаті виплати страхового відшкодування у розмірі 22 178 (двадцять дві тисячі сто сімдесят вісім) грн. 60 коп. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2481 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved