Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

02.03.2023 позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 08.08.2013 вона з відповідачем уклала шлюб. Подружнє життя не складалося, а відносини погіршувались. У них з відповідачем різні світогляди і абсолютно різне бачення їхнього подальшого сімейного майбутнього. За останній рік, між ними почали виникати непорозуміння, які були зовсім безпричинними та завершувались окремим проживанням. Сторони фактично припинили сімейні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивачка зазначає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, а тому просить розірвати шлюб. 22.03.2023 у даній справі було відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи на 19 квітня 2023 року. 19 квітня 2023 року сторони у судове засідання не з`явилися. Позивачка 29.03.2023 подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без неї. Від відповідача 27.03.2023 надійшла заява, у якій останній просив про розгляд справи у його відсутності, а також зазначив, що визнає позовні вимоги у повному обсязі. Разом з тим, відповідач у судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомлений про розгляд справи належним чином. Щодо заяви відповідача про визнання позову суд зазначає наступне. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як зазначалося вище, від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та про визнання позову. Така заява надійшла на електронну пошту суду, разом з тим, вона не містить обов`язкового реквізиту, тобто не підписана електронним цифровим підписом, відтак у суду відсутні відомості, що така заява надіслана до суду відповідачем особисто. Таким чином, суд оцінює вказану заяву критично та не приймає до уваги. Відтак, суд не приймає таке визнання позову, оскільки це потенційно може порушити права відповідача. Як передбачено ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки повне рішення виготовлено 27 квітня 2023 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 19 квітня 2023 року, датою ухвалення рішення є саме 27 квітня 2023 року в силу ч.5 ст. 268 ЦПК України. Відповідно до ст. ст. 104 - 105 СК України шлюб може припинятися внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 серпня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 08.08.2013, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис №229 (а. с. 5). З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не пов`язані спільним побутом, спільне життя у них не склалося, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, таке визнання не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачеві відомі та зрозумілі. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя в сторін не склалося, у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння та довіри між ними, погляди на життя та характери сторін відрізняються. Відповідачка особистим життям позивача не цікавиться. Позивач зазначив, що відновлення стосунків між сторонами, як подружжя та збереження сім`ї є неможливим. Він вважає, що їх сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним, на примирення та збереження шлюбу позивач не згідний. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім`ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак, шлюб між ними слід розірвати. Разом з цим, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача у її користь в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved