Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

[PERSON] \~ звернулась\~до суду\~із вищезазначеним\~позовом,\~в якому\~просила :\~поділити спільне\~майно подружжя,\~визнавши за\~нею право\~власності на\~ \~частину \~квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що вищевказане майно придбано сторонами в період шлюбу, оформлено, однак, тільки на ім`я відповідача. На час звернення до суду відносини між сторонами не склалися, від вирішення спірного питання в досудовому порядку шляхом укладення нотаріального договору відповідач ухилився. Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавала. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: В судовому засіданні встановлено, що сторони з 06.08.2004 року перебувають у шлюбі. Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис номер 480. Від шлюбу у сторін від є діти : - неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.02.2017 року ) -малолітня донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 01.11.2016 року) . За час шлюбу подружжям придбана квартира [ADDRESS] . Зазначене підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.11.2016 року № 74035115. Право власності оформлено на ім`я відповідача та зареєстровано на підставі : -договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 14.01.2015 року, №6/135-12/2\~ - додаткової угоди №1 до договору від 28.08.2015 року - акту прийому-передачі від 19.09.2016 року - технічного паспорта ТОВ «Благо консалт» від 28.10.2016 року Домовленості про поділ майна в досудовому порядку сторони не дійшли. Так, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими\~статтями 69-72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Згідно частин 1, 2\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно пункту 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~від 21.12.2007\~року №\~11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Поширення цього правового режиму на кожну набуту у шлюбі річ (презумпція права спільної сумісної власності) існує доти, доки у суді не доведено інше кимось із подружжя. Згідно ч.2\~ст. 65 СК України\~при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Разом із тим, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. (ч.2\~ст. 70 СК України). За постанова Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2021 року у справі № 264/2232/19 презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу може бути спростована, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуте подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується із ч. 1 ст. 81 процесуального закону України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~є дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами до доказів є їх належних, допустимих, достовірних та достатність. Підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ч. 2\~ст. 70 СК України\~судом не встановлено. Доказів на спростування презумпція спільності права власності подружжя відповідачем не надано. Поділ спільного майна подружжя за змістом СК України може бути здійснено ще під час перебування у шлюбі, так і в процесі його розірвання, а також після розірвання шлюбу. При вирішенні спору суд враховує, що за\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Зазначене узгоджується із\~статтею 5 ЦПК України, за якою суду надано право в межах позовної вимоги визначення у своєму рішенні такого способу захисту, який не суперечить закону. Так, способом захисту, який є ефективними та таким, що відповідає його змісту та системі права є визнання судом за сторонами права власності на спірне майно в порядку поділу майна подружжя в розмірі по частки за кожним. Відповідно до статей\~21,\~24,\~41 Конституції України, статей\~319,\~358 ЦК України\~громадяни є рівними у своїх правах, рівні умови забезпечуються, зокрема і в захисті спільної часткової власності.

Outcome: approved