Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 09.07.2008 року Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 6. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 09.07.2008 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 6. Підставою для розірвання шлюбу є те, що подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства; шлюбні стосунки фактично припинені; шлюб існує лише формально, оскільки особисті відносини між сторонами мають негативний характер, нормальне спілкування відсутнє. Позивач не бажає продовжувати шлюбні відносини; надання строку на примирення не виправить шлюбних відносин. Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позивач звернулась до суду з указаним позовом. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.03.2023 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.03.2023 року відкладено розгляд справи на 15.05.2023 року. Позивач у судове засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав заяву у якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 09.07.2008 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 6 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після шлюбу змінено на [PERSON] . Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , про що 09.07.2008 року складено відповідний актовий запис № 10, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.07.2008 року Переволоцькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області України. Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач подала до суду заяву, у якій зазначила, що проти розірвання шлюбу не заперечує. За положеннями ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і сторін. Як визначено у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи викладене, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Отже, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 СК України, визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією № 60 від 22.11.2022 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 992,40 грн у відшкодування судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved