Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

03 січня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначає, що [INFO] народилась її донька, [PERSON] . Так як з моменту розірвання шлюбу позивачки з [PERSON] пройшло менше 9 місяців, її батьком було зазначено відповідача. Від самого народження дитини відповідач не переймався її долей, не піклувався про неї та проявляє повну байдужість, повністю нехтуючи батьківськими обов`язками, у зв`язку з чим [PERSON] просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо їх неповнолітньої доньки та стягнути на її утримання аліменти. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 16 січня 2023 відкрито загальне провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.19). У встановлений судом строк, відповідач відзиву не подав. У судовому засіданні позивач, [PERSON] , та її представник, адвокат Акрітов К.К. позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування, Юлія Кириченко, до суду подала заяву про проведення судового розгляду без участі представника. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 04 травня 2023 року, суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та її представника, представника третьої особи та покази свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є юридично батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11). Позивачка та відповідач розлучились ще до народження доньки, 30 січня 2007 року . З того часу відповідач та позивачка не проживали разом. Місце проживання [PERSON] позивачці не відоме до даного часу, що стало підставою для її звернення до правоохоронних органів із заявою про розшук особи. Довідками, виданими Опорним закладом освіти «Миргородський ліцей ім. Івана Андрійовича Зубковського» та сімейного лікаря, зафіксовано, що протягом навчання [PERSON] у відповідному навчальному закладі батько не брав участь у вихованні дитини, навчальним процесом не цікавився. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що знають позивачку вже тривалий час. З моменту народження у неї доньки [PERSON] вони жодного разу не бачили та не чули щоб [PERSON] проявляв до неї свої батьківські почуття чи виявляв турботу. Виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області як органом опіки та піклування було прийнято висновок про неможливість надання висновку про доцільність чи не доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітньої доньки, так як органі не може встановити з комунікацію. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його підготовку до самостійного життя, за таких обставин позбавлення батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.ст. 180, 181, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, позовні вимоги щодо стягнення аліментів також підлягають до задоволення, так як батько повинен надавати матеріальне утримання своїм доньки до досягнення нею повноліття, незалежно від позбавлення його батьківських прав. Судові витрати у справі складають з витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 992,40 грн.. Оскільки позов задоволений у повному обсязі, на підставі ст.ст. 139, 141 ЦПК України дані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved