Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

24 вересня 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява адвоката Равліва Мирослава Ігоровича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, у якій просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики від 10 жовтня2021 року в сумі 1 331 810,00грн. (один мільйон триста тридцять одну тисячу вісімсот десять гривень 00 копійок) та стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 11350,00 грн. (а. с. 2-4). Стислий виклад позицій сторін. Обґрунтування позивача. Позивач зазначає, що 10 жовтня 2018 року він позичив [PERSON] кошти в сумі 50 000 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США), що станом на 15.09.2021, відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 331 810,00грн. (один мільйон триста тридцять одну тисячу вісімсот десять гривень 00 копійок). Факт одержання позики було підтверджено розпискою від 10 жовтня 2018 року власноручно написаної позичальником. Позивач зазначив, що при передачі коштів та оформлення розписки був присутній [PERSON] , [INFO] , відомості про якого зазначені у розписці від 10 жовтня 2018 року. Даною розпискою передбачено строк повернення отриманих коштів до 01 жовтня 2018 року. Однак взяті на себе зобов`язання [PERSON] не виконав, отримані кошти у визначений розпискою термін не повернув. Розписка про отримання позики передана позичальником позикодавцю на зберігання та підлягає поверненню позичальнику виключно при умові повного виконання його зобов`язань. Сума основного боргу становить 1 331 810,00грн. (один мільйон триста тридцять одну тисячу вісімсот десять гривень 00 копійок), що еквівалентно 50 000 доларів США (п`ятдесят тисяч доларів США). Згідно з інформації офіційного сайту Національного банку України станом на 15 вересня 2021 року офіційний курс гривні до долара США становить 26,6362 грн. за 1 долар США. Відтак, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права, оскільки на день звернення до суду відповідачем сума боргу не повернута. 24 лютого 2023 року на електронну адресу суду представником позивача [PERSON] - адвокатом Равлівим М. І. подано додаткові пояснення, що аналогічні викладеній позовній заяві ( а. с. 140-141). Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] у встановлений, згідно ухвали судді про відкриття провадження у справі строк, письмовий відзив на позовну заву подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року задоволено заяву адвоката Равліва М. І., який діє в інтересах [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,4 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2241900646101 (а. с. 36-37). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні (а. с. 40). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2021 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Равліва М. І. про проведення підготовчого засідання у режимі відеоконференції поза приміщенням суду за допомогою сервісу Easy Con (а. с. 49). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 грудня 2021 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у вищевказаній цивільній справі, на тридцять днів. Та постановлено проводити підготовче засідання у режимі відеоконференції поза приміщенням суду за допомогою сервісу Easy Con (а. с. 54). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 січня 2022 року призначено по вказаній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а. с. 61). 11 квітня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи у справі (а. с. 69). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року провадження по справі поновлено (а. с. 70). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2022 року виправлено описку в резолютивній частині ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 27 вересня 2022 року щодо анкетних даних боржника/відповідача (а. с. 71). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 03 червня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 91). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2022 року призначено по вказаній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а. с. 117). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року провадження по справі поновлено (а. с. 132). Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його уповноважений представник - адвокат Равлів М. І. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеній позовній заяві та письмових поясненнях, просили такі задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його уповноважений представник - адвокат Буюклі В. С. заперечили позовні вимоги. Відповідач зазначив, що він дійсно писав розписку, проте грошових коштів від позивача він не отримував. Розписка, за твердженням відповідача, не була видана позивачеві, а в тексті такої були відсутні слова « [PERSON] », які на думку відповідача очевидно були дописані невідомою особою, або ж самим позивачем, коли він заволодів вказаною розпискою за невідомих для відповідача обставин. Відтак просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України). Даний позов виник із приводу виникнення зобов`язань за договором позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено із змісту розписки від 10 жовтня 2018 року, оригінал якої наданий в розпорядження суду, та котра виконана з двох сторін стандартного аркуша паперу формату А4: «відповідач [PERSON] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , паспортні дані: [NUMBER] , виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 12.10.1999, у присутності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспортні дані [NUMBER] , виданий 18.06.1996 Трускавецьким МВ УМВС України у Львівській області, отримав кошти у розмірі 50 тисяч доларів США (п`ятдесят тисяч американських доларів США)». На зворотній стороні оспорюваної розписки: «що еквівалентні один мільйон чотириста тисяч гривень, [PERSON] і зобов`язався віддати в термін 14 жовтня 2018 року (а. с. 21 (оригінал розписки у конверті а. с. 130)). 12 серпня 2022 року на адресу суду надійшла заява свідка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Папайло Н. Є. 11 серпня 2022 року та зареєстрована в реєстрі за № 1077, згідно якої свідок [PERSON] повідомив, що він дійсно був присутній, коли складалася розписка, проте при передачі коштів фізично він не був присутній, перерахунку коштів він не бачив. Підтвердити факт передачі коштів він не може ( а. с. 114). Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 3764-Е від 17 січня 2023 року встановлено, що Рукописний текст розписки від 10.10.2018 від імені [PERSON] щодо грошової позики у розмірі 50 000 доларів США, яка починається словами: «Я [PERSON] …» та закінчується словами: « [PERSON] /підпис/ [PERSON] /підпис/ 10.10.2018», крім записів « [PERSON] і» та « [PERSON] » на зворотній стороні цього ж документа, виконаний [PERSON] . Короткий рукописний запис « [PERSON] і», розташований на зворотній стороні розписки від 10.10.2018 від імені [PERSON] щодо грошової позики у розмірі 50 000 доларів США після рукописного запису «… тисяч гривень)» перед записом «зобов`язуюсь відати…», виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а. с. 123-128). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання, підтвердив обставини, викладені ним у нотаріально засвідченій заяві від 11.08.2022, вказав, що факту передачі коштів позивачем відповідачу він не бачив, відтак не може підтвердити вказаних обставин. Зазначив, що він поставив підпис на розписці як свідок, оскільки про це його попросили Сторони, зазначивши, що такий документ їм у майбутньому може знадобитись, оскільки на той момент між ним та сторонами по справі були дружні та довірливі відносини, він жодних питань на таке їхнє прохання не ставив і вчинив свій підпис. Під час тих подій передачі будь-яких коштів між сторонами не відбувалось. Свідок також повідомив, що до нього звертався [PERSON] , вимагаючи з`явитися до суду та надати конкретні показання «щоб покарати Белея Петра». Суд відмовив в допиті свідка [PERSON] , оскільки останній був присутнім в підготовчих судових засіданнях у цій справі та заявив суду, що може підтвердити ним почуте. [PERSON] , на думку суду, не може бути свідком у цій справі, так як не був видалений із зали судового засідання у відведені для цього приміщення без можливості ознайомлення з ходом судового засідання, оскільки суду не було відомо, що вказана особа є свідком. Згідно з ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,-незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1051 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Таким чином, договір позики за своєю юридичною природою є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі №6-1967цс15. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Суд враховує, що відповідач [PERSON] заперечував отримання саме у борг будь-яких коштів від позивача [PERSON] та на клопотання останнього судом призначалася судова почеркознавча експертиза. З огляду на викладене, за результатом аналізу змісту розписки, пояснень сторін щодо обставин та умов її складання, показань свідка, судом встановлено, що розписка не містить всі обов`язкові реквізити боргового документу, а характер розписки не свідчить про існування між сторонами саме боргового зобов`язання. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Дослідивши розписку, суд виявивши її справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, приходить висновку, що між сторонами договір позики не укладався. В постанові Верховного Суду від 8 липня 2019 року (справа №524/4946/16-ц) зазначено, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі№ 6-1967цс15. За таких обставин, суд вважає, що позивачем [PERSON] у судовому розгляді не доведений факт отримання відповідачем [PERSON] 10 жовтня 2018 року в борг коштів в сумі 50 000 доларів США, що станом на 15 вересня 2021 року, відповідно до офіційного курсу НБУ становить 1 331 810,00 грн. (один мільйон триста тридцять одну тисячу вісімсот десять гривень 00 копійок). Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , боргу за договором позики від 10 жовтня 2021 року у розмірі 1 331 810,00грн. є безпідставними, та не підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат у справі: Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] понесені судові витрати у розмірі 7550,80 гривень (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят гривень 80 копійок) вартості проведеної у справі судової почеркознавчої експертизи, згідно квитанції 9287-4402-3686-3658 від 14.11.2022 (а. с. 121). Відтак, з Позивача на користь Відповідача слід стягнути суму судових витрат в розмірі 7550,80 грн. здійсненої оплати за проведену у справі експертизу.

Outcome: approved