Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину посилаючись на те, що у період часу з 2013 року по 2020 рік сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, оскільки працездатний, фізично здоровий, аліментних зобов`язань на користь інших осіб не має. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11.04.2023 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у день судового розгляду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги про стягнення аліментів визнає частково в частині стягнення частини усіх видів заробітку, починаючи з 01.05.2023 року . До заяв додав квитанції про добровільну сплату аліментів . Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Щодо визначеного позивачем розміру аліментів на утримання доньки у розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, суд вважає необхідним зазначити, що позивачем не наведено обґрунтування вказаного розміру. Згідно зі\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на зазначене, суд встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов до висновку про те, що позивач не надала суду доказів на підтвердження того, що відповідач відповідно до свого майнового становища має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, а також не наведено з якого розрахунку вона виходила визначаючи такий розмір аліментів. Однак, враховуючи що малолітня донька потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати доньку, а також з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з засад рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково і розмір аліментів визначити в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, однак, не менше, як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини захистить права дитини та не буде надмірним тягарем для відповідача, або таким, що поставить його у скрутне матеріальне становище. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідачем надавалась допомога позивачу на утримання дитини, що підтверджується наданими квитанціями, у тому числі і в березні - квітні 2023 року, тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 01 травня 2023 року. Згідно\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України позивач звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial