Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 14 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. Позовні вимоги мотивує тим, що з 2001 року до 14 травня 2020 року, він та [PERSON] проживали однією сім`єю на території Березнянської селищної ради, були пов`язані між собою спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство та мали спільний сімейний бюджет. У листопаді 2008 року придбали автомобіль марки Chevrolet Aveo реєстраційний номер [NUMBER] . 12 березня 2011 року за спільні кошти придбали житловий будинок по [ADDRESS] . За час проживання в житловому будинку, вони спільно виконували в ньому будівельні та ремонтні роботи. [INFO] [PERSON] померла, спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON] є її мати. Зазначає, що у встановлений законом строк він звернувся із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні, проте йому було відмовлено та роз`яснено, що Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва - не передбачена, а вказані обставини, відповідно до Закону не відносяться до категорії безспірних та потребують доведення в судовому порядку. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, встановлений факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року до 14 травня 2020 року та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] . Посилаючись на норми Сімейного кодексу України, позивач вважає, що спірний автомобіль, набутий ним та [PERSON] в період спільного проживання, є об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідачка не визнає право позивача на вказане майно, а тому він звернувся з вказаним позовом до суду. Позивач, посилаючись на статті 60-61, 63, 69-72, 74 СК України, статті 4, 174-175, 184 ЦПК України, статтю 372 ЦК України, Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99, просить: визнати право спільної сумісної власності [PERSON] і [PERSON] , яка померла [INFO] на автомобіль марки Chevrolet, модель Aveo, тип транспортного засобу - легковий седан В, VIN: [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598, рік випуску 2008, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] ; визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину автомобіля марки Chevrolet модель Aveo, тип транспортного засобу - легковий седан В, VIN: [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598, рік випуску 2008, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] , вартістю 91 778,00 грн; здійснити розподіл судових витрат (арк. с. 1-6). Відповідачка відзив на позовну заяву не подала. 2. Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Позивач, представник позивача у підготовче засідання не з`явилися. Відповідачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. 3. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що [PERSON] померла [INFO] в селищі Березна Менського району Чернігівської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (арк. с. 7). Згідно із Довідкою Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області № 1665 від 06 липня 2020 року, [PERSON] , [INFO] проживала і була прописана на день смерті [INFO] в [ADDRESS] , разом з нею проживав та був зареєстрований співмешканець [PERSON] , [INFO] (арк. с. 8). Згідно із постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року, апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково; рішення Менського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2021 року скасоване; позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності задоволено частково; встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 14 травня 2020 року; визнано за [PERSON] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; в іншій частині позовних вимог відмовлено (арк. с. 20-25). Перебуваючи в цивільному шлюбі, [PERSON] та [PERSON] у листопаді 2008 року набули у власність майно: транспортний засіб марки Chevrolet модель Aveo, тип транспортного засобу - легковий седан В, VIN: [NUMBER] , № двигуна [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 1598, рік випуску 2008, колір бежевий, реєстраційний номер [NUMBER] , реєстрація щодо якого здійснена за [PERSON] , що підтверджується Реєстраційними картками транспортного засобу (арк. с. 75-77). За заявою матері [PERSON] - [PERSON] від 06 липня 2020 року приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В. заведено спадкову справу № 138/2020 щодо померлої [PERSON] 23 жовтня 2020 року до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Ніколаєнко С.В. за №78/02-31 від 08 лютого 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майна на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] який належав померлій [PERSON] , у зв`язку з тим, що видача свідоцтва про право власності на частку в спільному майні в разі смерті однієї з осіб, які проживали однією сім`єю, але не були подружжям, Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачена (арк. с. 44-66). Згідно із Звітом з оцінки транспортного засобу від 21 лютого 2023 року, ринкова вартість автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] становить 183 556,00 грн (арк. с. 14-18). 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідачка у підготовчому провадженні надала письмову заяву про визнання позову, тому суд, відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, дійшов висновку ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно частини першої статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим відповідно до статті 74 СК України,якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Позивач довів, що майно, яке він просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності та визнати права власності на 1/2 частку, належить йому та померлій [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідачка не оспорює обставину, що майно набуте позивачем та померлою [PERSON] за час спільного проживання без шлюбу є їхньою спільною власністю, відповідачка подала заяву, у якій зазначила, що визнає позовні вимоги. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд встановив, що відповідачка до початку розгляду справи по суті подала заяву про визнання позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням положень частини 1 статті 142 ЦПК України, суд дійшов висновку стягнути з відповідачки на корить позивача 536,80 грн у відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, повернути позивачу з державного бюджету 536,80 грн судового збору. На підставі викладеного, кеpуючись статтями 263 - 265 ЦПК Укpаїни, суд

Outcome: approved