Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

30.01.2023 позивач [PERSON] , через свого представника, звернулась до суду з позовом до відповідача Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка до дня смерті проживала в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складала. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] , як голови колгоспного двору, оскільки даний будинок мав статус колгоспного двору, і вона за її життя, станом на 15.04.1991 була головою колгоспного двору, а єдиним членом колгоспного двору була позивач. Інших спадкоємців немає. Після смерті спадкодавця позивач в порядку передбаченому чинним законодавством звернулась до державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого було відкрито спадкову справу за №93/2022. В подальшому, постановою нотаріуса вих. №02-31/458 від 23.11.2022, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом. Підставою для відмови стало те, що нотаріусу, як правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, було надано свідоцтво № [NUMBER] про право особистої власності на будинковолодіння, видане виконкомом Новоприлуцької сільської ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області 23.12.1989 року, на підставі рішення винкому Липовецької районної Ради народних депутатів №131 від 30.05.1985 та рішення виконкому Новоприлуцької сільської Ради народних депутатів №21 від 15.06.1989. Право власності зареєстровано в Комунальному підприємстві "Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" 23.12.1989. У вищевказаному свідоцтві зазначено, що житловий будинок [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого була мати позивача - [PERSON] , яка померла [INFO] . Однак з цього документа неможливо встановити, яка частка вищезазначеного майна належала [PERSON] . В позовній заяві позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок - «А» (загальною\~площею -\~48,5\~кв.м.,\~житловою площею\~31,6\~кв.м.);\~ганок;\~літню кухню - «Б»; сарай - «В»; сарай - «в1»; сарай - «в2» погріб - «п/Б»; шию погреба - «ш/п»; ганок; вбиральню - «в»; вольєр - «Г»; огорожу - «№1» та «№6»; криницю - «№2», вигрібну яму - «№3»; хвіртку - «№4»; ворота - «№5», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 01.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Також, за клопотанням представника позивача було витребувано матеріали спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] . Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак у своїй заяві представник просила суд про розгляд справи за її відсутності, а при вирішенні позовної вимоги покладалась на розсуд суду. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 30.03.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак останній у своїй заяві просив суд про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази в цілому, встановив, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Новоприлуцької сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.5). Родинні стосунки підтверджуються свідоцтвом про народження позивача (а.с. 6) та свідоцтвом про шлюб, відповідно до якого позивачка змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась із права власності на житловий будинок із погосподарськими спорудами, розташований в [ADDRESS] , як члена колгоспного двору, оскільки даний будинок мав статус колгоспного двору, і вона за її життя, станом на 15.04.1991 була головою колгоспного двору, а єдиним членом колгоспного двору [PERSON] , в підтвердження чому є довідка Турбівської селищної ради (а.с.15). Право власності спадкодавця на вказаний вище житловий будинок підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 23.12.1989, виданим на підставі рішення виконкому Новоприлуцької сільської Ради народних депутатів №21 від 23.12.1989, зареєстровано в БТІ та записано в реєстрову книгу за №101 від 23.12.1989 (а.с. 8), а також підтверджується технічним паспортом, складеним від 21.10.2022 (а.с. 9-11). Згідно довідки виданої Турбівською селищною радою від 26.09.2022 за №1694 (а.с.33) слідує, що померла [PERSON] , [INFO] на день смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] , [INFO] за вказаною адресою були зареєстровані та постійно проживали слідуючі особи: [PERSON] , [INFO] , зять; [PERSON] , [INFO] , онук; [PERSON] , [INFO] , онучка; [PERSON] , [INFO] , онучка та позивач [PERSON] , [INFO] - донька. З іншої довідки Турбівської селищної ради від 26.09.2022 за №1695 слідує, що склад сім`ї померлої [INFO] [PERSON] був наступний: донька [PERSON] , [INFO] та донбка [PERSON] , 1950 р.н. (а.с. 14). З матеріалів спадкової справи №93/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , що надійшла на адресу суду 14.02.2023 слідує, що після смерті спадкодавця до Липовецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини відповідного змісту звернулась позивач [PERSON] , яка являється донькою померлої (а.с.24). Інші спадкоємці, а саме онуки спадкодавця [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, про що надали заяву відповідного змісту (а.с.25). Донька померлої - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 20.01.2014 виконавчим комітетом Яришівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.32) Позивач спадщину прийняла, утім не взмозі її оформити, оскільки позивачу нотаріусом було відмовлено, оскільки даний будинок належить до колгоспного двору, а тому належить його членам на праві спільної сумісної власності, отож встановити, яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцю не представляється можливим, в підтвердження чому є наявна в матеріалах цивільної справи постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 34). Такі обставини стали підставою для звернення позивача до суду з метою захисту її прав у судовому порядку. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як зазначено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 120 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. На підставі ст.ст. 121, 123 Цивільного кодексу Української PCP 1964 р. володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2005 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до п.п. "а" п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами свідчать про те, що житловий будинок за [ADDRESS] належить до суспільної групи колгоспний двір. Як вбачається із довідки органу місцевого самоврядування станом на 15.04.1991 єдиним членом колгоспного двору, до якого належав даний будинок була позивач [PERSON] , [INFO] . З матеріалів спадкової справи №93/2022 заведеної до майна померлої [PERSON] , що були витребувані судом, встановлено, що після смерті спадкодавця відкрилась спадщина. Позивач своїм правом на спадкування скористалась, будучи донькою спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Утім оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку на житловий будинок, що увійшов до складу спадкової маси позбавлена можливості за обставин, незалежних від її волі. Однак, в силу припису ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позову. Суд, оцінюючи надані позивачами докази вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються позивачі та які не оспорює відповідач. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved