Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають в шлюбі з 02.11.2018 року. Від сумісних стосунків мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Між сторонами сімейне життя не склалось, стосунки погіршились, у зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим. Сторони фактично припинили шлюбні відносини. Позивач просила шлюб розірвати. Окрім того, позивач зазначає, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. А тому, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. 21.03.2023 року ухвалою Бродівського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Ковальчук А.Л. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився. Представник відповідача - адвокат Онищук Т.Н. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши докази, які наявні в матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.11.2018 року виконавчим комітетом Комарівської сільської ради Бродівського району Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 7 ( а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про народження, сторони значаться батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 2 ( а.с. 8). Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам сторін, тому суд приходить до висновку, що шлюб підлягає розірванню. Окрім того, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1ст.80 СК України,аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихст.184 СК України. Відповідно до ч.1,2, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання дитини, суд враховує загальне матеріальне становище сторін та потреби дітей даного віку, а також те, що в наданих до суду в матеріалах позивач довела необхідність отримання аліментів на дитину саме в розмірі, заявленому в позові. На підставі викладеного, з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно дост.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно дост.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положенняст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved