Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У лютому 2023 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної лінії про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами 18 квітня 2019 року було укладено кредитний договір кредитної лінії № В43/063/19/56/08С3 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15 000 грн 00 коп. 18 квітня 2019 року між сторонами було укладено додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 15 000 грн 00 коп, за наслідками видачі якого сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору про транш № 1 складає 15 000 грн 00 коп. Позивач виконав умови кредитного договору кредитної лінії, додаткового договору про транш № 1 та перерахував кошти в сумі згідно його заяви від 18 квітня 2019 року на зарахування коштів у сумі 15 000 грн 00 коп на цільовий внесок у додатковий капітал. До того ж 18 квітня 2019 року від [PERSON] надійшла заява про повернення цільового внеску в додатковий капітал у сумі 15 000 грн 00 коп. Позивач повернув [PERSON] добровільний цільовий внесок у додатковий капітал. Також 18 квітня 2019 року між Кредитною спілкою «Центр фінансових послуг», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки за № В43/063/19/56/08С3, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед позивачем за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором кредитної лінії № В43/063/19/56/08С3 від 18 квітня 2019 року. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору поруки поручитель відповідає перед кредитодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків. Внаслідок порушень умов договору станом на 17 лютого 2023 року виникла заборгованість перед позикодавцем у розмірі 27 917 грн 32 коп, з яких: 9\~963 грн 23 коп - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту; 17 954 грн 09 коп - сума несплаченої заборгованості по процентам за період з 15 березня 2020 року по 17 лютого 2023 року. На підставі викладеного, Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору кредитної лінії в сумі 27 917 грн 32 коп та судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2 684 грн 00 коп. Ухвалою судді від 28 лютого 2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду письмовій заяві просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, що підтверджується даними рекомендованого повідомлення, наявного у матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв та клопотань не надіслала, відзив на позов не подала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із повідомлення Сахновецької сільської ради Хмельницької області № 8 від 24 лютого 2023 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 27 квітня 2023 року на 09 год. 00 хв. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, суд вважає, що останній повідомлений належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 квітня 2019 року між сторонами укладено кредитний договір кредитної лінії № В43/063/19/56/08С3, згідно умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит по типу кредитної лінії з кредитним лімітом (загальним розміром) у сумі 15 000 грн 00 коп на умовах строковості, зворотності, цільового використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Як визначає п. 3.1 договору, кредит мав надаватися відповідачу [PERSON] в національній валюті України після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на цільовий внесок в додатковий капітал за його заявою. Крім цього, 18 квітня 2019 року було укладено додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії № В43/063/19/56/08С3 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до п. 1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 15 000 грн 00 коп, за наслідками видачі якого сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору № 1 складає 15 000 грн 00 коп, а також погоджено відповідний графік платежів. Надання відповідачу [PERSON] чергового траншу в сумі 15 000 грн 00 коп за кредитним договором № В43/063/19/56/08С3 від 18 квітня 2019 року в межах ліміту підтверджується її заявою від 18 квітня 2019 року. Як встановлено судом, на підставі заяви відповідача від 18 квітня 2019 року суму коштів у розмірі 15 000 грн 00 коп за кредитним договором № В43/063/19/56/08С3 від 18 квітня 2019 року зараховано на цільовий внесок у додатковий капітал. У подальшому на підставі заяви відповідача від 18 квітня 2019 року [PERSON] повернуто цільовий внесок в додатковий капітал у сумі 15 000 грн 00 коп, що підтверджуються копією видаткового касового ордера № 82/31 від 18 квітня 2019 року. Суд констатує, що умовами договору, передбаченими у п. 3.2, визначено, що нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Пункт 3.3 кредитного договору встановлює змінюваний тип процентної ставки та в разі дотримання позичальником графіку платежів становить 84 процентів річних. Натомість п. 3.4 договору визначає право позивача збільшувати та зобов`язання зменшувати змінювану процентну ставку не частіше ніж один раз на місяць. У відповідності до п.п. 10 п. 2.4 кредитного договору відповідач зобов`язаний проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 18-го числа, вказаного в додатковому договорі про транш. Як визначає п. 3.7 кредитного договору, прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Також судом встановлено, що 18 квітня 2019 року між сторонами було укладено договір поруки за № В43/063/19/56/08С3, відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед позивачем за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором кредитної лінії № В43/063/19/56/08С3 від 18 квітня 2019 року. Відповідно до п. 2.1 зазначеного договору поруки поручитель відповідає перед кредитодавцем у тому ж обсязі, що і позичальник за повернення кредиту, сплату відсотків, можливих штрафних санкцій та відшкодування збитків. Як убачається із матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, натомість відповідачі зобов`язання виконують неналежним чином, у зв`язку з чим станом 17 лютого 2023 року виникла заборгованість у загальному розмірі 27 917 грн 32 коп. Згідно розрахунків позивача по кредитному договору кредитної лінії № В43/063/19/56/08С3 від 18 квітня 2019 року вбачається, що допущена заборгованість перед позивачем, яка станом на 17 лютого 2023 року складає: 9\~963 грн 23 коп - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту; 17 954 грн 09 коп - сума несплаченої заборгованості по процентам за період з 15.03.2020 року по 17.02.2023 року. Відповідно до ст.\~526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530\~ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст.\~553\~ЦК України за договорами поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно з ч. 1 ст.\~554\~ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів. Договорами поруки субсидіарної відповідальності поручителів не передбачено. Відповідно до ч. 2 ст.\~554\~ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зі змісту статті 1054\~ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором. Аналізуючи норми чинного законодавства та встановлені судом обставини справи, суд зазначає, що суть солідарного обов`язку полягає у тому, що кредитор має право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так від поручителя. Враховуючи, що порука є особливим забезпечувальним зобов`язанням, поручитель несе відповідальність як за основним (кредитним договором) та і за забезпечувальним (договір поруки) зобов`язаннями. При цьому строки виконання зобов`язання визначені основним кредитним договором, а тому факт порушення таких строків є підставою для виконання зобов`язань поручителем. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] допущено порушення умов кредитного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, тому у позивача виникло право вимоги до [PERSON] щодо повернення кредитних коштів. З огляду на викладене вище, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості в сумі 27 917 грн 32 коп. Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив 2 684 грн 00 коп судового збору, який на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на його користь з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved