Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Заявленими вимогами позивачка просить суд ухвалити рішення, яким змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь спільної дитини. В обґрунтування заявленого суду повідомила, що наразі її майновий та сімейний стан змінився, що дає підстави для звернення до суду із даним позовом. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, однак такий порядок змінено на спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання. У судове засідання з`явився представник позивача, який вимоги підтримав і просив задовольнити з підстав викладених у позові й з урахуванням наявних у справі доказів. Відповідач, будучи належним чином й завчасно поінформованим про дату час та місце проведення засідання не з`явився і причин неявки суду не повідомив. Направленим відзивом заперечував задоволення позову через відсутність підстав для цього. Заслухав пояснення представника позивача, позицію відповідача, дослідив надані суду матеріали і усталену судову практику у даних правовідносинах судом встановлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Позивачка є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області й отримувала код платника податків. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] [INFO] . 28 грудня 2016 року позивач уклала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Чоловік позивачки є інвалідом армії ІІІ групи з 31 липня 2022 року. Родина позивачки є багатодітною, про що наявні відповідні документи. [INFO] у позивача народилась [PERSON] , а [INFO] [PERSON] . Станом на січень 2023 року відповідач має борг із сплати аліментів на [PERSON] в розмірі 18 604 гривні. 9 березня 2019 року відповідач уклав шлюб із [PERSON] , а [INFO] у подружжя народилась [PERSON] , яка відповідно до довідки від 31 січня 2023 року потребує домашнього догляду. Відповідач працевлаштований та отримує стабільний дохід. Рішенням суду від 8 липня 2016 року вирішено змінити розмір стягуваних аліментів на утримання спільного сина сторін [PERSON] й визначено стягувати їх у твердій грошовій сумі 750 гривень щомісячно. Даний судовий акт містить згадування про первісне рішення суду 2011 року про стягнення аліментів в розмірі 1\\4 частину заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму в місяць на спільну дитину сторін [PERSON] . Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів на утримання дитини, визначений судовим рішенням, не вважається незмінним, про що, зокрема, вказував і Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 643/11949/10. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим стаття 182 СК України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, згідно із частиною першою цієї статті, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджені судом матеріали, на переконання суду, свідчать про зміну майнового та сімейного стану позивачки, як стягувача аліментів з часу їх присудження за рішенням суду тобто з 8 липня 2016 року, що вимагає наразі актуалізувати їх розмір. На переконання суду та з урахуванням конкретних обставин справи, на даному етапі життя дитини, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде визначення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тим самим, суд вирішує позов задовольнити часткового та визначити розмір аліментів в частці від доходу відповідача, але не менше ніж визначено мінімально законодавством та не більше за верхній поріг таких стягнень. Приймаючи рішення у даній справі, суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки досліджені судом і зазначені раніше матеріали спростовують такі твердження. Більше того, наявність заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] , яка утворилась протягом тривалого проміжку часу через здійснення щомісячної оплати не у повному обсязі свідчать про ухилення батька від виконання обов`язків щодо майнового забезпечення дитини в достатньому рівні. Результати вирішення спору дають підстави стягнути з відповідача на користь держави судові витрати за розгляд даної справи. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial