Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

23.05.2022 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами, які 25.10.2022 року уточнила та просила визнати дійсним договір № 6764 купівлі-продажу нерухомого майна домоволодіння з незавершеним будівництвом, готовністю 90% (дев`яносто) відсотків, який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений Одеською товарною біржою 28.11.2001 року та визнати її правонаступником прав та обов`язків забудовника [PERSON] , померлого [INFO] на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка якого відведена рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 08.09.1982 року № 480, під будівництво. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.11.2001 року Одеською товарною біржою посвідчено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 6764, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер її батько [PERSON] , за життя заповіт він не залишив, позивач являється спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Гіренко М.М., яким заведено спадкову справу № 51/2021, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, оскільки за життя спадкодавцем не здійснено заходів щодо визнання угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок у судовому порядку, не проведено державну реєстрацію права власності на ім`я спадкодавця. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, якими просять справу розглянути за їх відсутністю, щодо задоволення позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 6764, посвідченого 28.11.2001 року Одеською товарною біржою, як об`єкт незавершеного будівництва. Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис. Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею». При укладенні договору всі вимоги, передбачені\~ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір. Отже, реєстрація за [PERSON] права власності житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , як об`єкта незавершеного будівництва, здійснена відповідно до діючого на той час законодавства. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що на підставі технічного паспорту, виданого ФОП [PERSON] 12.05.2021 року, інвентаризаційна справа № 3663, та довідки КП «Ізмаїльське міжміське БТІ» № 179 від 18.05.2021 року, об`єкти побудовані без дозвільних документів відсутні. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця - замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17). Подібні висновки Верховний Суд зробив також у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18). Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.05.2021 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 68416990 від 07.02.2022 року, наданого приватним нотаріусом Гіренко М.М., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] , являються: -\~дружина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.12.1987 року; -\~донька\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~ народження\~серії [NUMBER] від 23.06.2006 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.06.2006 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; -\~донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16.01.1988 року, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07.02.2022 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 07.02.2022 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; -\~донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.02.1989 року, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.05.2021 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.05.2021 року, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину (спадкова справа № 51/2021). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк відповідно до ст. 1273 ЦК України звернулись до нотаріуса із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено заявами від 18.05.2021 року, 20.05.2021 року та 11.06.2021 року відповідно, посвідченими приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Гіренко М.М. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Гіренко М.М., яким заведено спадкову справу № 51/2021, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, оскільки за життя спадкодавцем не здійснено заходів щодо визнання угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок у судовому порядку, не проведено державну реєстрацію права власності на ім`я спадкодавця. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved