Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що їй та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Їй належить 41/100 частини вказаного будинку, а відповідачу 59/100. Житловий будинок по [ADDRESS] , розташований наземельній ділянці площею 0,0768 га кадастровий номер: 0710100000:11:168:0013 з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. На площу земельної ділянки 0,0119 га поширюється дія безстрокового земельного сервітуту, на площу земельної ділянки 0,0030 га поширюється безстрокове обмеження у використанні земельної ділянки охоронна зона навколо інженерних споруд. Зазначає, що земельна ділянка набута нею та відповідачем у спільну часткову власність пропорційно до частин в житловому будинку 59/100 та [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2015 за № 949, а об`єкт нерухомого майна житловий будинок, зареєстрований приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Розпутняк О.В. в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності 29.09.2015 за № 737195007101. З часу набуття права власності у володінні та користуванні відповідача перебуває відокремлена частина житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка в технічному паспорті позначена як квартира [ADDRESS] , а в користуванні позивача квартира [ADDRESS] . Зазначає, що на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.09.2015 за № 949 вона набула право власності на 41/100 частини земельної ділянки площею 0,0768 га кадастровий номер 0710100000:11:168:0013. Розмір належної їй частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку становить 0,0315 га, а право власності зареєстровано на земельну ділянку площею 0,0260 га. У зв`язку з такою реєстрацією, вона позбавлена права власності на частину земельної ділянки площею 0,0055 га. Вважає, що без проведення виділу частки або поділу житлового будинку, що є у спільній частковій власності, з урахуванням вимог ст.120 ЗК України, ст.ст. 364, 367-377 ЦК України, не допускається поділ земельної ділянки. На спірній земельній ділянці відповідач без її згоди та згоди суміжного землевласника встановила металевий паркан з воротами, позбавивши проїзду (проходу) до її земельної ділянки та її обслуговування, а також частини житлового будинку. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, скасувати внесені державним реєстратором виконавчого комітету Луцької міської ради Петрочук О.Д. 22.04.2016 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно записи за номерами 14368069, 14367062 про право власності на земельні ділянки : кадастровий номер 0710100000:11:168:0019\~площею 0,0508\~га (власник\~ [PERSON] ),\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна 913748707101; кадастровий номер 0710100000:11:168:0018 площею 0,0260 га (власник [PERSON] ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913681807101. Скасувати прийняті державним реєстратором виконавчого комітету Луцької міської ради Петрочук О.Д. рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 28.04.2016, індексні номери 29465536, 29463932 про право приватної власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняка В.В. від 16.03.2020 позовну заяву залишено без руху. Позивач на виконання вимог ухвали усунула зазначені в ній недоліки у визначений строк. 28.04.2020 ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняка В.В. відкрито провадження у справі. Від відповідача державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради Петручук О.Д. надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення нею при прийнятті рішення внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно записів поділу спірних земельних ділянок та не вказано, які саме та яким чином права позивача будуть відновлені при скасуванні оспорюваних рішень. Посилаючись на викладене, просила суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив у якому просила суд відмовити у задоволенні позову. Зазначила, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2015 належить 59/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за [ADDRESS] , а також 59/100 частин земельної ділянки площею 0,0768 га. Після набуття права власності вона та позивач вирішили здійснити розподіл житлового будинку та земельної ділянки. 27.10.2015 ними було розроблено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки. 16.11.2015 подано декларацію про початок будівельних робіт. 04.01.2016 ними було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а 25.01.2016 розпорядженням Луцького міського голови № 42 присвоєно адреси квартирам. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 08.02.2016 сторони узгодили реконструкцію будинку на дві квартири, квартира [ADDRESS] [PERSON] , квартира [ADDRESS] [PERSON] , після чого за взаємною згодою двох співвласників було проведено розподіл земельної ділянки площею 0,0768 га кадастровий номер 0710100000:11:168:0013. Внаслідок поділу вказаної земельної ділянки, за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0260 га кадастровий номер 0710100000:11:168:0018,\~а за\~відповідачем на\~земельну ділянку\~площею 0,0508\~га кадастровий номер 0710100000:11:168:0019. Відтак, вважає, що посилання позивача на порушення її прав при розподілі земельної ділянки є надуманими та необґрунтованими, тому просила відмовити в задоволенні позову та застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Черняка В.В. від 09.09.2020 задоволено заяву [PERSON] , відведено суддю Черняка В.В. від розгляду даної справи. Розпорядженням керівника апарату суду призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено судді Івасюті Л.В. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Івасюти Л.В. від 14.09.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду. 13.10.2020 ухвалою суду залишено без розгляду позовну вимогу [PERSON] про виділення їй в натурі із спільної часткової власності у самостійний об`єкт нерухомого мана 41/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та 41/100 частини земельної ділянки площею 0,0768 га по [ADDRESS] , а саме приміщення в житловому будинку загальною площею 57,8 кв.м., житловою 38,2 кв.м., які складаються з коридора 2-1 площею 4,1 кв.м., кухні 2-2 площею 4,4 кв.м., коридор 2-3 площею 5,3 кв.м., санвузол 2-4 плозею 3,1 кв.м., кладова 2-5 площею 2,7 кв.м., кімнвта 2-6 площею 11,6 кв.м., кімната 2-7 площею 12,0 кв.м., кімната 2-8 площею 14,6 кв.м., погреб літ. А-4, сходи літ. А-6, гараж Б-1, та частина огорожі 1, земельну ділянку площею 0,0315 га. Повернуто судовий збір. Ухвалою суду від 12.11.2020 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом [PERSON] , до Міністерства юстиції України та [PERSON] , про скасування записів та рішень про державну реєстрацію права власності на квартири. 15.07.2022 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 19.10.2022 замінено відповідача з Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно департаменту державної реєстрації Луцької міської ради на її правонаступника - Департамент державної реєстрації Луцької міської ради та залучено до участі в справі в якості співвідповідачів виконавчий комітет Луцької міської ради та державного реєстратора Петрочук О.Д. 21.11.2022 від державного реєстратора Петрочук О.Д. надійшов відзив у якому вона просила суд відмовити у задоволенні позову з мотивів його безпідставності. Ухвалою суду від 21.02.2023 закрито підготовче провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала та просила його задовольнити з мотивів в ньому наведених. Відповідач [PERSON] та її представник, в судовому засіданні просили суд, відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві. Відповідачі Департамент державної реєстрації Луцької міської ради, виконавчий комітет Луцької міської ради, державний реєстратор Петрочук О.Д. в судове засіданні не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Відповідно до договору купівлі-продажу 59/100 часток житлового будинку від 29.09.2015 відповідач [PERSON] придбала 59/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , позивач [PERSON] придбала 41/100 частки вказаного житлового будинку. На підставі вищевказаного договору продавець [PERSON] продала у власність земельну ділянку, а покупці [PERSON] придбала у власність 59/100 часток земельної ділянки площею 0,0768 га по [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0710100000:11:168:0013 та [PERSON] придбала у власність 41/100 часток вищевказаної земельної ділянки. 27.10.2015 сторонами розроблено містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, а 16.11.2015 спільно подано декларацію про початок будівельних робіт. Згідно довідки з управління містобудування та архітектури Луцької міської Ради від 15.12.2015 року проектованим квартирам, утвореним після реконструкції житлового будинку, присвоєні нові адреси - квартира [ADDRESS] та квартира [ADDRESS] . Згідно довідки з управління містобудування та архітектури Луцької міської Ради від 16.12.2015 року вбачається, що відповідно до рішення виконкому Луцької міської Ради від 03.06.2015 року №307-1 проектованим квартирам, утвореним після реконструкції житлового будинку під двоквартирний житловий будинок по [ADDRESS] зареєстровано адреси : квартирі проектованою площею 81,3 кв.м. квартира [ADDRESS] ; квартирі проектованою площею 57,8 кв.м. квартирі [ADDRESS] . 04.01.2016 року сторонами було подано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 08.02.2016 року позивач та відповідач [PERSON] узгодили реконструкцію будинку на дві квартири. При цьому, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , а квартира [ADDRESS] позивачу. Судом встановлено, що за взаємною згодою двох співвласників було проведено розподіл земельної ділянки площею 0,0768 га, що розташована по [ADDRESS] (кадастровий номер: 0710100000:11:168:0013). Так, фізична особа-підприємець [PERSON] за заявою як [PERSON] , так і [PERSON] розробив технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. На підставі цієї документації, [PERSON] та [PERSON] подали заяву від 09.02.2016 про поділ земельної ділянки, яка нотаріально завірена, а також на підставі інших необхідних документів, було проведено поділ земельної ділянки площею 0,0768 га, що розташована по [ADDRESS] , для обслуговування житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] (кадастровий номер : 0710100000:11:168:0013). За [PERSON] на праві приватної власності 22.04.2016 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0508 га, що розташована по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд(кадастровий номер : 0710100000:11:168:0019), а за позивачем, [PERSON] , на праві приватної власності 22.04.2016 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,026 га, що розташована по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд кадастровий номер: 0710100000:11:168:0018). З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та матеріалів оглянутих судом реєстраційних справ слідує, що 22.04.2016 на підставі заяв позивача та відповідача [PERSON] державним реєстратором прав на нерухоме майно Петрочук О.Д. внесені записи за номерами 14368069, 14367062 про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 0710100000:11:168:0019\~площею 0,0508\~га за\~ [PERSON] ,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна 913748707101\~та на\~земельну ділянку кадастровий номер: 0710100000:11:168:0018 площею 0,0260 га за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913681807101. 28.04.2016 державним реєстратором прав на нерухоме майно Петрочук О.Д. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 28.04.2016, індексні номери 29465536, 29463932 про право приватної власності на земельні ділянки за [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою статті 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ст.41 Конституції України). Частиною 1 ст.319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч.1 ст.328 ЦК України). Позивач звертаючись до суду з позовом, вважає, що проведенням зазначених вище реєстраційних дій та прийняття рішення про їх вчинення, порушено її право власності на частину земельної ділянки площею 0,0055 га, відновлення якого неможливо без їх скасування. Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. В справі, що розглядається, позивач, заявляючи позов до Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, державного реєстратора Петрочук О.Д., просить суд, відновити її порушене право власності на спірну земельну ділянку шляхом скасування реєстрації права власності, як на належну їй земельну ділянку так і на земельну ділянку відповідача [PERSON] , які утворилися внаслідок розподілу земельної ділянки площею площею 0,0768 га по [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0710100000:11:168:0013. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що «[…] позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.01.2021 у справі № 753/905/18 (провадження № 61-12528св19). На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволення позову до неналежних відповідачів Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради, виконавчого комітету Луцької міської ради, державного реєстратора Петрочук О.Д., оскільки в даному випадку відповідати за позовом має особа, право чи обтяження якої зареєстровано, у даному випадку [PERSON] . Вирішуючи спір між позивачем та належним відповідачем [PERSON] , суд виходить з наступного. 22.04.2016 на підставі заяв позивача та відповідача [PERSON] державним реєстратором прав на нерухоме майно Петрочук О.Д. внесені записи за номерами 14368069, 14367062 про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: 0710100000:11:168:0019\~площею 0,0508\~га за\~ [PERSON] ,\~реєстраційний номер\~об`єкта нерухомого\~майна 913748707101\~та на\~земельну ділянку кадастровий номер: 0710100000:11:168:0018 площею 0,0260 га за [PERSON] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 913681807101, що випливає із оглянутих реєстраційних справ № 913748707101 та № 913681807101 та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, що відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Отже, чинним законодавством, що регулює порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, чітко врегульований порядок та спосіб виконання рішення суду, яким визнається неправомірна державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Вказаний порядок передбачає неможливість у судовому порядку скасовувати чи вилучати записи з Державного реєстру прав. Натомість передбачено можливість скасування рішення державного реєстратора з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав на нерухоме майно. Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03.03.2021 №913/175/20, від 18.02.2021№756/13679/16-ц. Оскільки позивачем заявлено позовну вимогу про скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, які в силу імперативних приписів ч.3\~ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~не можуть бути скасовані або вилучені, в тому числі в судовому порядку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Щодо вимог позивача про скасування рішень державного реєстратора, судом встановлено наступне. 22.04.2016 позивач [PERSON] самостійно звернулася до Центру надання адміністративних послуг у м. Луцьку з заявою про державну реєстрацію права власності, разом з якою подала наступні документи: дві квитанції про оплату послуги, копію свого паспорта та РНОКПП, нотаріально посвідчену заяву від 09.02.2016 про поділ земельної ділянки підписану нею та відповідачем [PERSON] , договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 29.09.2015, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за № НВ-0702056052016 від 18.04.2016 вбачається, що його було сформовано на підставі заяви [PERSON] , якій передувала технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, виконана на замовлення позивача та відповідача [PERSON] . На підставі\~наведеного,\~суд дійшов\~висновку,\~що позивач\~самостійно звернулася\~до державного\~реєстратора із\~заявою про\~реєстрацію за\~нею права\~власності на\~земельну ділянку кадастровий номер: 0710100000:11:168:0018 площею 0,0260 га, надавши при цьому необхідний пакет документів. Суд звертаю увагу на ту обставину, що зібрання та підготовка документів, які передували прийняттю державним реєстратором, рішення про реєстрацію права власності, здійснювалися [PERSON] за її власним волевиявленням. Із оглянутих в судовому засіданні копій матеріалів реєстраційних справ, встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] отримали в Центрі надання адміністративних послуг у м. Луцьку всі належні документи про реєстрацію земельних ділянок, про що власноруч поставили підписи. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК) . При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено із матеріалів справи, що всі реєстраційні дії здійснювалися за волевиявленням позивача, під час розгляду справи не було підтверджено порушення процедури реєстрації права власності на земельні ділянки позивача та відповідача [PERSON] , а відтак підстав для скасування рішень державного реєстратора про таку реєстрацію немає. Суд не приймає до уваги усні доводи представника позивача, які не відображені як підстави позову у заявах по суті справи, оскільки до закінчення підготовчого засідання позивач не подавала суду заяв про зміну предмету або підстав позову. Окремо, суд вважає за необхідне вказати, що прийняття державним реєстратором виконавчого комітету Луцької міської ради Петрочук О.Д. рішеннь про державну реєстрацію прав та обтяжень від 28.04.2016, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.04.2016, було вчинено у квітні 2016 року, а до суду з позовом [PERSON] звернулася в березні 2020 року, а отже після спливу трьохрічного терміну. З заявою про поновлення строку позовної давності, позивач до суду не зверталася. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, про які повідомив позивач. Такий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16. Оскільки, судом не було встановлено порушення прав позивача та дійшов висновку про відмову у позові через його необґрунтованість, то відсутні підстави для застосування позовної давності, про яке клопотала сторона відповідача [PERSON] . Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed