Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У квітні 2022 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог вказала, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей не мають. Позивач вказує, що понад 6 місяців не підтримує з відповідачем сімейних відносин, вони не ведуть спільне господарство, а шлюб існує лише формально, у зв`язку з цим позивач вважає, що збереження шлюбу неможливе. 04.04.2023 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 11.04.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)\~ учасників справи, копії ухвали надіслані сторонам. 10.05.2023 року позивач засобами поштового зв`язку подала до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 15.05.2023 від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. 05.05.2023 та 16.05.2023 року від відповідача до суду надійшли заяви з проханням провести розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує, в цій частині позов визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 22.05.2021 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 489, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Матеріали справи не містять доказів наявності у сторін спільних дітей. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм та визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 536,80 грн., іншу частину сплаченого збору повернути позивачу.

Outcome: approved