Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором банківського кредиту №2020/ОВР/430-000101 від 02.12.2020 в сумі 3428,84 грн та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. У позовній заяві представник зазначив, що 02.12.2020 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір банківського кредиту №2020/ОВР/430-000101, шляхом підписання заяви-договору № 2020/І_С/430-000320, згідно якого банк встановив відповідачу ліміт кредитування в сумі 10000,00 грн на строк 12 місяців, зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 42,0 % річних. Підписанням заяви-договору між відповідачем та відповідачем укладається два договори різних цивільно-правових видів. Перший договір - банківського рахунку, другий договір банківського кредиту у формі дозволеного овердрафту по поточному рахунку клієнта. Договору банківського кредиту укладеному між позивачем та відповідачем було банком присвоєно обліковий ідентифікатор №2020/ОВР/430-000101. Станом на 17.11.2022 року, позичальником зобов`язання по поверненню отриманого кредиту належним чином не виконуються та існує заборгованість, яка складається з: простроченої заборгованості по процентах 116,30 грн; простроченої заборгованості за кредитом 2732,17 грн та заборгованості згідно ч. 2 ст.\~625\~ЦК України 580,37 грн, а всього 3428,84 грн. Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором в сумі 3428,84 грн та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. 03.04.2023 відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення адресовані відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, які повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. 02.12.2020 [PERSON] підписав Заяву-договір № 2020/І_С/430-000320, згідно якого банк встановив відповідачу ліміт кредитування в сумі 10000,00 грн на строк 12 місяців, зі сплатою процентів за користування дозволеним овердрафтом, виходячи з 42,0 % річних (а.с.5-6). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 17.11.2023 складає 3428,84 грн, з яких: 116,30 грн прострочена заборгованість по процентах; 2732,17 грн прострочена заборгованість по кредиту; 580,37 грн заборгованість згідно ч. 2 ст.\~625\~ЦК України (а.с.11). На підтвердження факту отримання кредитних коштів [PERSON] , позивачем надано виписку по особовому рахунку з 04.12.2020 по 08.08.2022 рік (а.с.12-13). Також, позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. На поштову адресу боржника відправлено вимога про дострокове повернення кредиту за кредитним договором №2020/ОВР/430-000101 від 02.12.2020 року за №2129/31529/2021, яка одержана відповідачем особисто згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 16.08.2021 року (а.с.9-10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначено в ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено в ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти (кредит), які в добровільному порядку не повернув, а також те, що у заяві-договорі, яку підписав відповідач міститься інформація про умови кредитування, а саме стосовно розміру відсотків за користування кредитними коштами, які відповідач у встановленому порядку не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення із відповідача простроченої заборгованості за кредитом та процентами в сумі 2848,47 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] 580,37 грн заборгованості згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналізуючи вказані норми закону, суд зазначає, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Як вбачається з Заяви - договору № 20210/І_С/430-000320 від 02.12.2020, договір № 2020/ОВР/430-000101 укладено на строк 12 місяців. Отже, судом встановлено, що строк дії договору закінчився 02.12. 2021 року. Відповідно до своїх вимог позивач просить стягнути з відповідача 580,37 грн заборгованості по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно розрахунку, нарахування позивачем річних здійснюється виходячи зі ставки 42% річних. Таким чином, вказаний розмір процентів повинен бути встановлений договором, укладеним між сторонами. Згідно Виписки з особового рахунку відповідача, в частині щодо нарахування 580,37 грн, наданої позивачем, графа «Дебет» містить розшифрування суми вищезазначеної заборгованості по платежах за ч. 2 ст. 625 ЦК України: 24.01.2022 390,25 грн, 16.02.2022 - 110,76 грн, 24.03.2022 79,36 грн, у графі призначення платежу зазначено "нарахування Платежів при настанні Події припинення (п. 3.3.32 Правил) по договору №2020/ОВР/430-000101 від 02.12.2020 за період з 02.12.2020 по 23.02.2022 рік. Проте, як вбачається з розрахунку заборгованості, банк розраховує заборгованість згідно ст.\~625\~Цивільного кодексу\~України в період дії кредитного договору та крім того, після закінчення строку дії кредитного договору нараховує суму боргу виходячи з розміру встановлених відсотків вказаних у договорі. При цьому, Заява-договір №2020/І_С/430-000320 не містить положень щодо розміру процентів, що нараховуються відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Водночас, Правила кредитування до позову позивачем не додані. Приймаючи до уваги те, що представником позивача обраховано суму боргу згідно ст. 625 ЦПК України, в тому числі під час дії кредитного договору, яка не відповідає вимогам закону, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] 580,37 грн заборгованості згідно ч.2 ст.625\~ЦК України задоволенню не підлягають. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №9835-254 від 20.03.2023 (а.с.3). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2227,72 грн витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial