Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, яку уточнила та в\~ обґрунтування уточнених\~ позовних вимог зазначала, що сторони перебували у шлюбі з 07.08.2010 року, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.12.2015 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 24.12.2015 року по справі № 211/6061/15-ц стягнуто з [PERSON] \~ на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, віку, щомісяця, починаючи з 09.09.2015 року. Після розірвання шлюбу дитина\~ мешкала разом з батьками відповідача та відповідачем за адресою: [ADDRESS] , але була зареєстрована за адресою позивача [ADDRESS] . Питання щодо проживання дитини при розірвані шлюбу не ставилось та було погоджено. Аліменти на утримання доньки сплачувалися. В кінці 2021 року [PERSON] неодноразово почала проситись переїхати жити до батька, вказуючи, що мати давно не мешкає разом з нею. Вона постійно знаходиться з бабусею та дідусем, мати живе окремим життям та не піклується про неї. Але обставини не дозволяли позивачу\~ забрати дитину, а саме: навчання у школі (переривання\~ учбового процесу в середині навчального року може не добре відобразитись на навчанні дитини). Кожні вихідні він забирав доньку до себе та вони домовились, що після навчального року донька переїде до позивача. З 09 червня 2022 року донька позивача переїхала жити до батька. При цьому мати дитини ніколи не зв`язувалась з позивачем і не суперечила цьому. Потім почалась війна, позивач\~ був призваний до лав ЗСУ. На теперішній час у позивача є інша дружина [PERSON] . Поліна поступила до 6-го класу філії «Лозуватської гімназії Лозуватського ліцею імені Т.Г.Шевченка» Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області. Таким чином, донька продовжує проживати з батьком та знаходяться на його утриманні. Відповідач,\~\~ розуміючи, що отримує щомісяця аліменти на утримання доньки, яка фактично не мешкає з нею, не відкликала виконавчий документ щодо аліментів та продовжує\~ їх отримувати до теперішнього часу. Вказує, що тривалий час позивач намагався вирішити питання з відповідачем в позасудовому\~ порядку, однак відповідач не передає отримані аліменти для дитини, ані відкликає виконавчий лист. Більш того, навіть на звернення доньки щодо коштів, які необхідні для придбання певних речей, відповіла відмовою. Зі свого боку відповідач взагалі усунулася від спілкування з донькою, жодним чином не приймає участі в її матеріальному утриманні. При цьому продовжує отримувати аліменти з позивача, які не витрачає за призначенням. Відповідач особисто не приймає участі у матеріальному утриманні дитини, добровільно не перераховує кошти отримані як аліменти, чим ставить дитину та позивача в скрутне матеріальне становище. Позивач просить суд припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його\~ заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття, стягнутих на підставі рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2015 року по справі\~ № 211/6061/15-ц, починаючи з 09 червня 2022 року та стягнути з відповідача на користь позивача\~ аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але неменше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця. Ухвалою судді від 01 березня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, призначена до підготовчого засідання (а.с. 31). 27 березня 2023 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 23). Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача,\~ позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала (а.с. 41). Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку\~ (а.с. 40). Заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, суд, враховуючи викладену в заяві представника позивача думку про можливість винесення заочного рішення, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.\~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм належну оцінку, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому\~ шлюбі з 07.08.2010 року, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.12.2015 року розірвано, про що зазначав у позовній заяві позивач та не оспорено відповідачем, яка в судове засідання не з`явилася. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 24.12.2015 року по справі № 211/6061/15-ц з [PERSON] \~ користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.09.2015 року (а.с. 28-29). Як зазначав в позовній заяві позивач, після розлучення дитина проживала з відповідачкою та її батьками за адресою: [ADDRESS] , але була зареєстрована за адресою позивача [ADDRESS] , де зареєстрована і по теперішній час,\~ що підтверджується довідкою\~ Лозуватської сільської ради\~ Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 11). З акту № 36-ЛСР\~ від 30.11.2022 , складеного депутатом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області\~ Ревуцькою Л.М., в присутності\~ мешканців [ADDRESS] вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] з 09 червня 2022 року постіно проживає за місцем реєстрації за адресою:\~ [ADDRESS] (а.с. 8). Позивач стверджує, що дочка перебуває на його повному утриманні, він сплачує відповідачу аліменти на її утримання, що не оспорено відповідачем, яка будучи повідомленою належним чином в судове засідання не з`явилася. З довідки завідувача філїї Лозуватськї гімназії\~ Лозуватського ліцею імені Т.Г. Шевченка від 29.11.2022 року слідує, що [PERSON] , [INFO] ,\~ навчається\~ в 6 класі філії Лозуватська гімназія Лозуватського\~ ліцею імені Т.Г. Шевченка» Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 10). Відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу статей 267 - 271 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] ,\~ не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини, як зазначив позивач, та проживає зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком - позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 21.02.2023 року. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. В силу ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка перебуває на утриманні батька, беручи до уваги, що відповідач у справі не подала доказів неможливості стягнення аліментів в розмірі вказаному позивачем, суд визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, виходить з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. Суд, визначаючи час,\~ з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 21.02.2023 року, а відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць. Оскільки, позов в частині припинення стягнення аліментів задоволено, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 30). Крім того, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, тому в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі\~ 1073,60\~ грн. на користь держави.\~\~

Outcome: partial