Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати припиненими трудові відносини його як директора ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ» (далі Підприємство), виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про нього як керівника Підприємства. В обґрунтування позову зазначав, що 10.03.2021 року його призначено\~директором зазначеного\~ Підприємства, та в даний час має намір звільнитись з посади за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, про що ним на адресу одноособового засновника Підприємства [PERSON] , а також до загальних зборів подані відповідні заяви, про те такі не розглядаються, що унеможливлює його звільнення з роботи, а тому він звернувся до суду. 14.11.2022 року засобами поштового зв`язку ним було направлено на адресу одноособового засновника ДП «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ» [PERSON] заяву про звільнення з посади директора ДП «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ», конверт повернуто відправнику з відміткою « за закінченням терміну зберігання». 19.12.2022 року позивачем направлено на адресу одноособового власника ДП «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ» [PERSON] клопотання про прийняття рішення про звільнення директора Підприємства та заяву про звільнення за власним бажанням, які також по суті не розглянуті, а відтак вирішення питання припинення з ним трудових відносин можливе лише в судовому порядку. Згідно ухвали суду від 10 квітня 2023 року у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу та третім особам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками. Відповідач та треті особи, у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву не подали. В судовому засіданні представник позивача адвокат Сімейко А.М. вимоги позову підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з`явились. Тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд, проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд зазначає про таке. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 10.03.2021\~року рішенням одноособового засновника Дочірнього підприємства «АГРОС-2» українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОС» [PERSON] [PERSON] , було призначено директором Дочірнього підприємства «АГРОС-2» українсько-німецького товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОС». 29.10.2021\~року рішенням одноособового\~власника ТОВ\~«АГРОТЕРРАІНВЕСТМЕНТ» [PERSON] була змінена назва Дочірнього підприємства «АГРОС-2» українсько-німецького \~ \~ \~ \~товариства \~ \~ \~ \~з обмеженоювідповідальністю «АГРОС» на ДП «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ». 14.11.2022 року [PERSON] направив на адресу одноособового засновника ДП «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ» [PERSON] заяву про звільнення з посади директора ДП «АГРОТЕРРА ІНВЕСТМЕНТ», яка за відомостями зазначеними у поштовому відправлені «повернуто за закінченням терміну зберігання». 19.12.2022 року позивач\~подав на\~ім`я\~одноособового власника\~ДП «АГРОТЕРРА\~ІНВЕСТМЕНТ» [PERSON] \~клопотання про\~прийняття рішення\~про звільнення\~його як\~директора підприємства, та заяву про\~звільнення за\~власним бажанням. Проте, по поданих заявах позивача про звільнення з роботи відповідачем будь-якого рішення не прийнято. Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За приписами\~ст. 22\~КЗпП України та відповідно до\~Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при припиненні трудового договору залежно від роду і характеру занять не допускається. Згідно\~зі ст. 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору Власник зобов`язаний звільнити також працівника за власним бажанням у строки, які вказав сам працівник, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю або умови колективного чи трудового договору з цих питань. За відсутності причин, які свідчать про неможливість продовження працівником роботи, сторони трудового договору вправі домовитися про будь-який строк звільнення після подання працівником заяви про це в межах двотижневого строку. Отже, відповідно до трудового законодавства України, директор дочірнього підприємства, як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства, так як дочірнє підприємство контролюється іншим підприємством. Дочірнім є\~підприємство, єдиним засновником і власником якого є інше підприємство. Тобто дочірнє підприємство - це підприємство, яке стовідсотково є залежним від іншого підприємства. А, відтак, незважаючи на те, що право на працю безумовно є правом, а не обов`язком, для належної реалізації свого права на звільнення за власним бажанням керівник товариства має не тільки написати заяву про звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України та подати/надіслати її всім учасникам товариства, а й за власною ініціативою, як виконавчий орган товариства, скликати загальні збори учасників товариства, на вирішення яких і поставити питання щодо свого звільнення. У разі відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, йому з метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду з вимогою про визнання трудових відносин припиненими. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 справі №758/1861/18. Тобто, директор товариства не має самостійних повноважень щодо вирішення питання про своє звільнення, тому він повинен повідомити всіх учасників про звільнення та скликати збори у встановленому порядку. Відповідно до\~ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та ч. ч. 1, 3\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин [PERSON] з Підприємством у зв`язку із звільненням із займаної посади директора на підставі частини першої\~статті 38 КЗпП України,\~оскільки не вирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці Станом на момент розгляду даної справи рішення про звільнення позивача з посади директора за його власним бажанням на підставі його заяви, не проведено та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань досі містяться відомості про позивача як директора відповідача, тому вважає доводи позовної заяви обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, тому позов підлягає задоволенню. Згідно до ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved