Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

У березні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про визнання виконавчого напису № 57836, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 05.10.2020 р., щодо звернення коштів за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню; зобов`язання безпідставно набути кошти відповідачем повернути позивачу. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаннюна правлено для розгляду за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 03.06.2021 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Аланд» відзив на позовну заяву не подано. Третьою особою: приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем пояснення щодо позову або відзиву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про визнання виконавчого напису № 57836, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 05.10.2020 р., щодо звернення коштів за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню [PERSON] у якості письмових доказів додано: копію постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни № [NUMBER] від 24.12.2020 р., копію постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни № [NUMBER] від 24.12.2020 р., копію постанови про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової Марії Вікторівни № [NUMBER] від 24.12.2020 р, копію довідки Державної прикордонної служби України від 03.06.2015 р. про безпосередню участь особи в антитерористичній операції [PERSON] . Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed