Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, відповідно до прохальної частини позивач просить вселити його в квартиру [ADDRESS] , що належить йому на праві власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач згідно умов Договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріальногоокругу Чорногуз О.В. за реєстровим №1057 придбав квартиру [ADDRESS] . Після придбання квартири [PERSON] здійснив вихід до квартири, де виявив, щоквартири [ADDRESS] та [ADDRESS] відгородженні окремими дверима і в нього немає змоги зайти доквартири, що він придбав. Добровільно надати доступ до приміщення відповідач не бажає, у зв`язку з чим [PERSON] змушений звернутися до суду, оскільки своїми діями відповідач створює йому перешкоди в користуванні квартирою. Самоправно займаючи квартиру, перебуваючи в ній без достатніх правових підстав, Відповідач перешкоджає позивачу та його родині користуватися власністю, чим порушує його права та інтереси. Ухвалою від 10.04.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечую проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень щодо заявлених позивачем вимог, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. З матеріалів справи судом встановлено, що 10 березня 2023 року [PERSON] згідно умов Договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріальногоокругу Чорногуз О.В. за реєстровим №1057 придбав квартиру [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру за [PERSON] булозареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджуєтьсявитягом №325415067 від 10.03.3023 року (копія додається). 14 березня 2023 року [PERSON] здійснив вихід до квартири [ADDRESS] , де виявив, щоквартири [ADDRESS] та [ADDRESS] відгородженні окремими дверима і в нього немає змоги зайти доквартири, що він придбав. Через двері [PERSON] поспілкувався з жінкою, яка назвалася [PERSON] і повідомила йому, що вона живе в квартирі [ADDRESS] довгий час, [PERSON] і вважає, що квартира [ADDRESS] належить іншій особі, а [PERSON] не має право на цю квартиру і є шахраєм. В подальшому [PERSON] отримав безпосередній доступ приміщень загального користування (тамбур) квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] і повторно поспілкувався з [PERSON] , яка повторно не визнала право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , відкрити двері і пустити того в квартиру відмовилася. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач не впускає позивача проживати у його квартиру. На підтвердження цього, представник позивача надав до суду два акти за його підписом, як адвоката Шерстюка Вячеслава Євгеновича та представників охоронної фірми ТОВ «Превентивна охорона», які були залучені для охорони вказаної квартири і встановлення сигналізації, що не вдалося зробити через недопуск до квартири. Додатковими доказами перебування в квартирі саме [PERSON] є рахунок за спожитий газ за лютий 2023 року та рахунок-повідомлення станом на 01.03.2023 року щодо квартири [ADDRESS] , де зазначено, що кількість проживаючих за даною адресою - 1 особа, а споживачем газу є [PERSON] . Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника (ст. 346 ЦК України). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч. 1 ст. 383 ЦК України). Як роз`яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово усно вимагав надати йому приміщення, оскільки придбана ним квартира необхідна йому для проживання, він бажає вселитися в квартиру разом зі своєю сім`єю, але не може до сих пір цього зробити через те, що відповідач перешкоджає позивачу у користуванні правом власності, що підтверджується матеріалами справи. Оскільки відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні правом власності, тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved