Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальний збиток, заподіяний власнику колісного транспортного засобу в розмірі 106979,41 та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачу належав транспортний засіб -автомобіль марки Chevrolet, модель Nubira, тип - легковий універсал, 2005 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 24.04.2019 року. Чоловік позивача [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, здаючи автомобілі в оренду [PERSON] надала згоду останньому для використання вказаного транспортного засобу в підприємницькій діяльності. У зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності [PERSON] 20.12.2019 уклав з [PERSON] договір оренди легкового автомобіля. Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування строком на 3 роки транспортний засіб, а саме автомобіль марки Chevrolet, модель Nubira, тип - легковий універсал, 2005 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 24.04.2019 року для здійснення орендарем поїздок з допомогою додатку Uber, зареєструвавшись в партнерському аккаунті Uberworks. 01.01.2020 о 15 год. 50 хв. на а/д Р-03 (ПСО м. Києва), поблизу с. Лозівка, Бориспільського району, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Chevrolet Nubira, реєстраційний номер [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та виїхавши на узбіччя допустив наїзд на дерев`яні насадження, що призвело до пошкодження транспортного засобу позивача. Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 28/01-20 від 22.01.2020, виготовленого ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку складає 106 979,41 грн. На день звернення до суду відповідач збитки не відшкодував, відтак позивач просить позов задовольнити. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Сторони у судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду. Від представника позивача - адвоката Головатюка В.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника. Просить клопотання про виклик свідків та витребування доказів залишити без розгляду, крім того долучає копію постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Також зазначає, що проти винесення заочного рішення не заперечують. Третя особа [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання. Подання заяви про залишення без розгляду клопотання про виклик свідків та витребування доказів є правом позивача, яке не може бути обмежено судом. Відтак поданні клопотання залишаються без розгляду. Щодо позовних вимог, судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2015, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу: [PERSON] . Згідно з копією листа від 25.04.2019, [PERSON] надала згоду своєму чоловіку [PERSON] , який є ФОП, на використання спільної сумісної власності - автомобіля марки Chevrolet, модель Nubira, тип - легковий універсал, 2005 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 24.04.2019 на ім`я позивача, у підприємницькій діяльності. Враховуючи копію договору оренди легкового автомобіля від 20 грудня 2019 року, ФОП [PERSON] (орендодавець) та [PERSON] (орендар) уклали договір оренди легкового автомобіля. Відповідно до п. 1.1 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування строком на 3 (три) роки транспортний засіб, а саме автомобіль марки Chevrolet, модель Nubira, тип - легковий універсал, 2005 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 24.04.2019 року для здійснення орендарем поїздок з допомогою додатку Uber, зареєструвавшись в партнерському аккаунті Uberworks. Згідно з п. 7.4 договору орендар зобов`язується, крім іншого, усувати наслідки аварій та пошкоджень автомобіля, що виникли під час експлуатації його орендарем за власний рахунок або відшкодовувати витрати орендодавця на усунення пошкоджень автомобіля завданих під час експлуатації його орендарем; по закінченню строку дії цього договору повернути автомобіль орендодавцю у справному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з урахуванням фізичного зносу за актом прийомупередачі; негайно повідомляти орендодавця та страхову компанію у випадку ДТП. У копії висновку від 22.01.2020 інспектором СРПП № 1 Бориспільського ВП Цвілій І. зазначено, що 01.01.2020 року до Бориспільського ВП ГУНП в Київській області надійшли матеріали по факту ДТП. В ході перевірки даних матеріалів стало відомо, що 01.01.2020 о 15.50 год на ПСО м. Київ гр. [PERSON] , під час руху на автомобілі марки «Шевролет Нубіра» номерний знак [NUMBER] будучи не уважним, не обрав безпечної швидкості руху, здійснив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини дороги до правого по ходу руху узбіччя з подальшим з`їздом до кювету та наїздом на перешкоду (кущі). По вказаному факту ДТП було зібрано всі фактичні дані. В діях [PERSON] вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Також додано копії: протоколу огляду від 01.01.2020, пояснень [PERSON] від 04.01.2020, пояснень [PERSON] та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 043056 від 06.12.2022 на [PERSON] . Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 28/01-20 від 22.01.2020, виготовленого ТОВ «Клевер Експерт», вартість матеріального збитку складає 106 979, 41 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу відшкодування завданої майнової шкоди, що підтверджується копіями листів-претензій від 22.03.2021, 13.05.2021 № 22 вих.-21, 13.05.2021 № 21 вих.-21. Так, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2022, справа № 359/9722/22, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до постанови суду, 01 січня 2020 року о 15 год 50 хв на автомобільній дорозі Р-03 ПСО м. Києва поблизу с. Лозівка Бориспільського району Київської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Nubira» д.н.з. [NUMBER] , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та виїхавши на узбіччя допустив наїзд на дерев`яні насадження. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постанова суду набрала законної сили 09.01.2023. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч. 2 ст. 1166 ЦК України), відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК). Верховний суд України у п. 9 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 роз`яснив, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля) були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, ще випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна зашкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Враховуючи, що подія ДТП відбулась з вини відповідача, який на правовій підставі (договір оренди) керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками є безпосередній причинний зв`язок, що встановлено постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.12.2022, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього у розмірі спричиненої позивачу матеріальної шкоди, визначеної висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 28/01-20 від 22.01.2020, виготовленого ТОВ «Клевер Експерт», тобто стягненню підлягає 106 979, 41 грн. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд зазначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Стаття 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). У матеріалах справи міститься копія договору № 102 про надання правничої допомоги від 31.12.2022, копія попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до розрахунку: вивчення документів 1000,00 грн, адвокатський запит 1000,00 грн, підготовка позовної заяви та її подання 4000,00 грн. Досліджуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення розміру витрат на правничу допомогу та факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved