Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя.В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08 червня 2017 року, який на час подання позову не розірвано, але подано позов про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі ними була придбана квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 82,6 кв.м. Право власності на зазначене нерухоме майно було оформлено на відповідача, хоча придбане за спільні кошти. Оскільки в добровільному порядку вирішити питання про поділ спільного майна неможливо, просить визнати спірну квартиру спільним майном подружжя та поділити спільне майно шляхом визнання права спільної часткової власності за ним та відповідачем, а саме по частки квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 82,6 кв.м. за кожним . 03.02.2023 р. позивач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] у якій остання просить в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] компенсацію вартості автомобіля марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, сірого кольору, що відчужений без її згоди 30.09.2022 року, в розмірі 246 847,50 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 08 червня 2017 року, який ще не розірвано. Під час шлюбу в квітня 2021 року ними було придбано за спільні гроші автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, сірого кольору, який вони використовували для спільних поїздок в інтересах сім`ї. Однак, в телефонній розмові відповідач [PERSON] їй повідомив, що вищезазначений автомобіль проданий. Згоду на відчуження автомобіля вона не надавала. Враховуючи зазначене, а також те, що спірний автомобіль був придбаний за спільні кошти за час шлюбу, просить стягнути з відповідача компенсацію вартості автомобіля. Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому первісний позов заперечила, покликаючись на те, що за час перебування у шлюбі ними була придбана квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 82,6 кв.м. Право власності на зазначене нерухоме майно було оформлено на неї, також в квітня 2021 року ними було придбано за спільні гроші автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, сірого кольору, який вони використовували для спільних поїздок в інтересах сім`ї. Однак, в телефонній розмові відповідач [PERSON] їй повідомив, що вищезазначений автомобіль проданий. Згоду на відчуження автомобіля вона не надавала. Крім, того зазначає, що з нею на даний час фактично проживає дитина та перебуває на її утриманні. Відтак, вважає що їй потрібна більша частка квартири, з урахуванням інтересів дитини. Просить відмовити в задоволенні первісного позову. Представник відповідача подав відзив на зустрічний позов, у якому заперечив проти задоволення такого та зазначив, що вимоги зустрічного позову нічим не підтверджені. Згідно відповіді на заяву від 13 березня 2023 року № 31/19-П-43 о/п відповідача, подану до РСЦ ГСЦ МВС у Тернопільській області вартість транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] , при відчуженні становить 350 000 грн (триста п?ятдесят) 00 коп. Методика визначення вартості майна, про яку зазначає позивач у позові повинна відповідно до згаданого позивачем у позові висновку, викладеного у постанові Верховного суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, застосовуватись у випадку, якщо неможливо встановити дійсну (ринкову) вартість майна. Таким чином, розрахований у позовній заяві розмір компенсації є помилковим. Водночас, зазначив, що вартість транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] становить 150 000 грн 00 коп. Відчуження транспортного засобу, що належав позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності відбулось під час перебування позивача та відповідача у шлюбних відносинах. Кошти, отримані в результаті укладення договору купівлі-продажу вищезгаданого транспортного засобу були використані для забезпечення добробуту, комфорту та належного рівня життя сім?ї. Кошти, отримані внаслідок продажу транспортного засобу використовувались, зокрема на оплату послуг по догляду та навчання спільної дитини сторін, що підтверджується копією договору про надання послуг з догляду або дошкільної освіти від 17 жовтня 2022 року, укладеного між відповідачем та ФОП [PERSON] , копіями платіжних доручень на оплату послуг з догляду за малолітньою спільною донькою сторін за період з серпня 2022 року по березень 2023 року включно на загальну суму 105 329, 20 коп., а також копією виписки з картки відповідача за період з 31.05.2022 до 10.03.2023. Представник позивача в судовому засіданні, первісний позов підтримав, вимоги зустрічного позову заперечив, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, та відзиву на зустрічний позов. Просить первісний позов задоволити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, просить врахувати усі обставини викладенні у такому. Просить в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задоволити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідча, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 60, 61 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловікові та дружині на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Об`єктом спільної сумісної власності подружжя є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено, що сторони 08 червня 2017 року,зареєстрували шлюб Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, який на даний час не розірвано. Із копії договору купівлі-продажу серії №699 від 05.03.2019 року, вбачається, що відповідач [PERSON] , в період перебування в шлюбі, набула у власність квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 82,6 кв.м. Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідачем під час шлюбу набуто у власність квартиру за адресою [ADDRESS] , загальною площею 82,6 кв.м. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. З огляду на те, що квартира яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] набута у власність за час перебування сторін у шлюбі, суд вважає, що така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та підлягає поділу між ними. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи зазначене положення, відсутність домовленості сторін щодо поділу майна та обставин, що б давали підставу для відступу від рівності часток, суд приходить до висновку, що частки сторін у спільному майні є рівними. З огляду на те, що жодна із сторін не заявила вимог про реальний поділ спільного майна, суд приходить до висновку, що таке слід поділити в межах заявлених вимог, визначивши за кожним із сторін рівні частки у праві власності на майнові права на квартиру [ADDRESS] , а саме по частці за кожним, а тому первісний частині позов підлягає до задоволення. При цьому, судом не встановлено жодних обставин, які б давали підставу для відступу від принципу рівності часток. Щодо вимоги за зустрічним позовом про стягнення компенсації вартості автомобіля марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, в порядку поділу спільного майна, в розмірі 246 847,50 грн. суд приходить до висновку, що така вимога до задоволення не підлягає, з огляду на наступне. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторонами [PERSON] та [PERSON] , придбано транспортний засіб марки автомобіль марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, який 30.09.2022 року, в період перебування сторін в шлюбі, відчужений. Як вбачається з відповіді від 13 березня 2023 року № 31/19-П-43 Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області, що згідно з даними Єдиного державного реєстру МВС України, зазначена у договорі купівлі-продажу за № 6141/2022/3432571 від 30.09.2022 вартість транспортного засобу марки Volkswagen Tiguan, 2013 року випуску, номерний знак [NUMBER] , становить 350 000 грн (триста п?ятдесят) 00 коп. Згідно із ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 2 статті 65 цього ж кодексу передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Як встановлено судом транспортний засіб відчужено під час перебування сторін у шлюбі, [PERSON] стверджуючи про те, що такий відчужений без її згоди, правочин на підставі якого його відчужено не оспорювала, доказів того, що кошти від його відчуження витрачені не в інтересах сім`ї суду не надала, що свідчить про відсутність підстав для його поділу, у т.ч. і шляхом сплати грошової компенсації його вартості. З огляду на наведене у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6 943 грн. 02 коп.

Outcome: approved