Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.09.2021 року приблизно о 17 год. 50 хв. в Київській області, Бучанського району, в с. Софіївська Борщагівка на перехресті вул. Південна - вул. Волошкова сталася ДТП за участю автомобілів «Renault Logan» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Lexus IS 250» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2021 року у справі № 369/14160/21 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Lexus IS 250» д.н. [NUMBER] не була застрахована. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Logan» д.н. [NUMBER] була застрахована полісом № 204021428 Приватному акціонерному товаристві «НАСК «ОРАНТА». 30.09.2021 року представник позивача звернувся до МТСБУ та надав всі необхідні документи (повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування) для отримання виплати страхового відшкодування. 06.01.2022 року МТСБУ прийняло рішення № 80068 про здійснення виплати відшкодування шкоди в розмірі 130 000 грн. 00 коп. 11.01.2022 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування шкоди в розмірі 130 000 грн. 00 коп. Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ № 01-21/10 від 21.10.2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Logan» д.н. [NUMBER] становить - 236 047 грн. 34 коп., ринкова вартість «Renault Logan» д.н. [NUMBER] становить 260 762 грн. 10 коп., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень - становить 250 951 грн. 62 коп. Таким чином, позивач зазначає, що відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування відповідно до Звіту № 01-21/10 від 21.10.2021 року 236 047 грн. 34 коп. 130 000 грн. 00 коп. = 106 047 грн. 34 коп. Щодо 3% річних та інфляційних втрат. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не сплатив різницю між фактичним розміром шкоди і розміром страхового відшкодування він зобов`язаний сплатити 3% річних та інфляційні втрати від суми своєї заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних в розмірі 2 658 грн. 45 коп. та інфляційні втрати в розмірі 21 348 грн. 92 коп. Крім того, позивач зазначає, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу він втратив можливість вести звичний спосіб життя, дані обставини також підсилились запровадженням загальнодержавних карантинних заходів, як результат неможливість повністю вести трудову діяльність, необхідність змін повсякденного способу життя, тощо. Постійна напруга в родині та постійні нервові навантаження. Враховуючи вищенаведене, ступінь завданої моральної шкоди, позивач вважає обґрунтованою та співрозмірною, заявлену до стягнення суму в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути з [PERSON] на його користь різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування в розмірі - 106 047 грн. 34 коп, 3% річних в розмірі - 2 658 грн. 45 коп., інфляційні втрати в розмірі - 21 348 грн. 92 коп., витрати за проведення авто-товарознавчого дослідження в розмірі - 3 500 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі - 5 000 грн. 00 коп. та понесені судові витрати. 03.10.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження у справі. 10.03.2023 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті. 28.04.2023 року позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача через канцелярію суду зареєстрував заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи у його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. 28.04.2023 року відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідач відзиву до суду не подав. Відповідно до ч. 8 ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким розгляд\~справи,\~або розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи,\~суд підписує\~рішення без\~його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 28.09.2021 року приблизно о 17 год. 50 хв. в Київській області, Бучанського району, в с. Софіївська Борщагівка на перехресті вул. Південна - вул. Волошкова сталася ДТП за участю автомобілів «Renault Logan» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Lexus IS 250» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.11.2021 року у справі № 369/14160/21 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Lexus IS 250» д.н. [NUMBER] не була застрахована. Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Renault Logan» д.н. [NUMBER] була застрахована полісом № 204021428 ПАТ «НАСК «ОРАНТА». 30.09.2021 року представник позивача звернувся до МТСБУ та надав всі необхідні документи (повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування) для отримання виплати страхового відшкодування. 06.01.2022 року МТСБУ прийняло рішення № 80068 про здійснення виплати відшкодування шкоди в розмірі 130 000 грн. 00 коп. 11.01.2022 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування шкоди в розмірі 130 000 грн. 00 коп. Відповідно до Звіту про оцінку КТЗ № 01-21/10 від 21.10.2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Logan» д.н. [NUMBER] становить - 236 047 грн. 34 коп., ринкова вартість «Renault Logan» д.н. [NUMBER] становить 260 762 грн. 10 коп., вартість матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень - становить 250 951 грн. 62 коп. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.10.2019 року у справі № 337/1673/16-ц та постанові від 20.06.2019 року у справі № 362/5422/15. Окрім того, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки позивач звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди. Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст. ст.\~76-81\~ЦПК України на спростування даних обставин. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди та виплатою страхового відшкодування відповідно до Звіту № 01-21/10 від 21.10.2021 року 236 047 грн. 34 коп. 130 000 грн. 00 коп. = 106 047 грн. 34 коп. Щодо 3% річних та інфляційних втрат. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач [PERSON] не сплатив різницю між фактичним розміром шкоди і розміром страхового відшкодування він зобов`язаний сплатити 3% річних за період з 29.09.2021 року по 30.07.2022 року та інфляційні втрати від суми своєї заборгованості за період з 29.09.2021 року по 01.07.2022 року. Відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних в розмірі 2 658 грн. 45 коп. та інфляційні втрати в розмірі 21 348 грн. 92 коп. Щодо вимог позову про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12.07.2007 року). Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань. Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»). Оскільки діями відповідача, позивачу спричинені моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням належного йому майна,

Outcome: approved