Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, згідно державного акту на право власності серія І-ОД №087324. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , дата видачі 29 жовтня 2021 року. Після смерті відкрилася спадщина на її ім`я відповідно до заповіту, що був складений 4 травня 2020 року та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пашичевою Г.Л. Позивач зазначає, що звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та оформлення для цього всіх необхідних документів, проте отримала нотаріальну відмову, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. вихідний номер № 2740 від 23 грудня 2022 року. В відповідній постанові зазначено про пропущення [PERSON] строку для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини та про неможливість встановлення майна померлої. Крім цього, позивач зазначає, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю І-ОД № 087324 його видали [PERSON] , відповідно ж до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] дата видачі 29 жовтня 2021 року, померла особа до майна якої Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одеса діючи в порядку заміщення державного нотаріуса Березівської районної державної нотаріальної контори Одеської області було заведено спадкову справу № 385Б/2022 - [PERSON] , з вищезазначеного свідчить про розбіжність даних у прізвищі спадкодавця. Фактично розбіжність являє собою відмінність двох букв у прізвищі « [PERSON] » та « [PERSON] ». Для встановлення факту достовірності даних та правдивості обставин у відповідних правовідносинах позивачем до суду додано копії свідоцтв про народження, що встановляють факт родинних відносин між позивачем та померлою особою, тобто фактично померла особа є бабусею позивача. Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] серія [NUMBER] матір`ю позивача є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] мати позивача [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю являється [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] дата видачі 29 жовтня 2021 року. Відповідні документи підтверджують достовірність того, що померла [PERSON] мала прізвище « [PERSON] », проте під час видачі документів про право власності на земельну ділянку допущено технічну помилку у прізвищі « [PERSON] », де літера «и» замінена на букву «і», що унеможливлює прийняття спадщини позивачем, шляхом звернення до нотаріуса та являється правовою підставою для звернення до суду для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Також позивач зазначає, що пропустила строк прийняття спадщини з поважних причин, оскільки в країні було введено воєнний стан від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф. Саме через військові дії в державі склалася важка гуманітарна та безпекова ситуація, що змусило її разом зі своєю дитиною займатися питанням переїзду закордон, для проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту. Крім цього, по всій території України поширювалася та прогресувала гостра респіраторна хвороба СОVID -19, та було введено карантин, тому вона не мала можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за місцем її відкриття. Позивач до суду не з`явилась, була належним чином повідомлена про судовий розгляд. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує та просить його задоволити. Відповідач Суворовська державна нотаріальна контора в м. Одеса подала заяву 17.04.2023 року про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач Розквітівська сільська рада Березівського району Одеської області був належним чином повідомлений про судовий розгляд, в засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволеннюз наступних підстав. Позивачка [PERSON] народилась [INFO] , що вбачається з копії паспорта серія [NUMBER] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , дата видачі 29 жовтня 2021 року. Відповідно до свідоцтва про народження позивача [PERSON] серія [NUMBER] матір`ю позивачки є [PERSON] , а батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] мати позивачки [PERSON] народилась [INFO] , її матір`ю являється [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] дата видачі 29 жовтня 2021 року. Таким чином [PERSON] є бабусею позивачки [PERSON] . Згідно до державного акту про право власності на землю №І-ОД №087324 [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка, площею 4,96 га, яка розташована на території Анатолівської сільської ради Березівського району Одеської області. Згідно заповіту від 04 травня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Пашичевою Г.Л., зареєстрованого в реєстрі за №625, [PERSON] [INFO] усе майно, де б воно не знаходилось та з чого не складалось заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки Розквітівської сільської ради Березівського району Одеської області від 14.09.2022 року [PERSON] , [INFO] була зареєстрована з 10.04.1979 року по момент смерті за адресою: [ADDRESS] . На день смерті, крім померлої [PERSON] разом з нею за даною адресою не було зареєстровано жодної особи. Позивачка [PERSON] звернулася до Суворовської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини та оформлення для цього всіх необхідних документів, проте отримала нотаріальну відмову, що підтверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. вихідний номер №2740 від 23 грудня 2022 року. У відповідній постанові зазначено про пропущення [PERSON] строку для звернення до нотаріуса для прийняття спадщини та про неможливість встановлення майна померлої. Також нотаріусом в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії звернуто увагу, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю І-ОД №087324 його видали [PERSON] , відповідно ж до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] дата видачі 29 жовтня 2021 року, померла особа до майна якої Суворовською державною нотаріальною конторою у місті Одеса діючи в порядку заміщення державного нотаріуса Березівської районної державної нотаріальної контори Одеської області було заведено спадкову справу № 385Б/2022 - [PERSON] , з вищезазначеного свідчить про розбіжність даних у прізвищі спадкодавця. Фактично розбіжність являє собою відмінність двох букв у прізвищі « [PERSON] » та « [PERSON] ». Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права». Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі "Caseof Oneryildis v. Turkey" (справа відкрита за заявою № 48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття "майно" охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельну ділянку, зокрема, на підставі прийняття спадщини. Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Стаття 1217 ЦК України передбачає спадкування за заповітом та за законом. Згідно зі ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251- 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1247 ЦК). У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст.16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивачки, в порядку спадкування за заповітом чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено, в матеріалах спадкової справи немає. Таким чином, судом встановлено, що позивачкою було підтверджено факт родинних відносин зі спадкодавцем, з заявою про прийняття спадщини остання звернулась з пропуском строку через поважні причини, оскільки період подачі припав на час воєнного стану та карантину на території України, крім цього позивачем доведено, що померла [PERSON] мала прізвище « [PERSON] », проте під час видачі документів про право власності на земельну ділянку було допущено технічну помилку у прізвищі « [PERSON] », де літера «и» замінено на букву «і». Відповідачі не оспорюють право позивача на земельну ділянку, враховуючи вищенаведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] та визнання за нею право власності на земельну ділянку площею 4,96 га, кадастровий номер 5121280400:01:00:033, що розташована на території Анатолівської сільської ради Березівського району Одеської області.

Outcome: approved