Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

28.03.2023р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] до про зменшення розміру аліментів (а.с. 1-4). Ухвалою судді Наумової О.С. від 03.04.2023р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 21). В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 26.09.2008р. між ним та [PERSON] було укладено шлюб, який за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.10.2013р. було розірвано. Під час цього шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачкою. 29.10.2013р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області прийнято рішення у справі № 2/263/3934/2013, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.10.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. 19.06.2015р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист № 263/11108 про стягнення вказаних аліментів. Однак, на теперішній час змінилися обставини, які впливають на визначення розміру аліментів та відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України передбачають зменшення розміру аліментів. Так, на сьогоднішній день у позивача на утриманні перебувають двоє його дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , останній також отримує аліменти за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/8487/22 від 02.03.2023р. в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, не менш 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, але не більш десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Зазначив, що судом не враховано наявність перебування на утриманні позивача непрацездатної матері [PERSON] , яка є пенсіонеркою за вислугою років, має невеликий розмір пенсії та знаходиться на тимчасово окупованій території, а саме у місті Маріуполь. Крім того, у зв`язку з військовою агресією рф та н.з.ф. так званих «лнр» та «днр» позивач має статус переселенця. Наразі має інформацію, що його будинок знищено військовими армії рф. Вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є зменшити розмір аліментів до 1/6 частки від усіх його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити (а.с. 24). Відповідачка надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с. 28). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.09.2008р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 29.10.2013р. у справі було розірвано (а.с. 5). Під час цього шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , про що видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.04.2009р. (а.с. 5). 29.10.2013р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області прийнято рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23.10.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. 19.06.2015р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області видано виконавчий лист № 263/11108 про стягнення аліментів у вказаному розмірі з позивача. 10.06.2020р. постановою головного державного виконавця Центрального відділу ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І. від 10.06.2020р. у виконавчому провадженні № [NUMBER] звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до довідки № 07-320вн-23 від 17.03.2023р., виданої Донецькою обласною прокуратурою, [PERSON] працює в органах прокуратури з травня 2020 року, начальником відділу матеріально-технічного забезпечення та соціально-побутових потреб Донецької обласної прокуратури з 06.09.2022р. по теперішній час (а.с. 7). Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). На виконанні Центрального відділу ВДВС у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження № [NUMBER] щодо виконання виконавчого листа № 263/11108 Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.06.2015р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 23.10.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.02.2021р. Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 123 (а.с. 11). [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON] та також отримує аліменти за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі № 201/8487/22 від 02.03.2023р. в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, не менш 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, але не більш десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів позивач, зокрема, надав до суду витяг з ЄРДР від 29.09.2022р. по кримінальному провадженню № 42022050000000448, про внесення слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУСБУ в Донецькій та Луганській областях відомостей за заявою [PERSON] від 28.09.2022р. за ч. 1 ст. 438 КК України про те, що 25.03.2022р. внаслідок активної фази бойових дій окупаційними військами рф на території м. Маріуполя знищено його будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до довідки від 26.03.2022р. № 1604-5000502832, [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 12). Доказів того, що на утриманні позивача знаходяться його непрацездатна мати [PERSON] , [PERSON] суду не надав. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів. Вказані обставини свідчать про те, що позивач на своєму утримання має неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що вказує про наявність суттєвих, істотних змін майнового стану у позивача. Крім того позивач через військову агресією рф та н.з.ф. так званих «лнр» та «днр» є внутрішньо переселеною особою та внаслідок активної фази бойових дій окупаційними військами рф на території м. Маріуполя втратив нерухоме майно. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну сімейного та матеріального стану платника аліментів (позивача), в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу), але менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до абз. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідачка позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір все одно складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме, з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір». Позивачем судовий збір у розмірі 1073,60 грн. був сплачений на підставі квитанції № 0.0.2919873461.1 від 24.03.2023р. на рахунок UA498999980313141206000004629, отримувача коштів ГУК у Дніпропетровський області/Собор.р/22030101, банк отримувача Казначейство України (ЄДРПОУ 37988155), призначення платежу *;101; 3505307743; 22030101 судовий збір [PERSON] , Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська (а.с. 16). У зв`язку з тим, що відповідачка позовні вимоги визнала одразу в першому судовому засіданні, то [PERSON] з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить 536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved