Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

14 жовтня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить змінити спосіб стягнення аліментів із [PERSON] на свою користь на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визначений на підставі виконавчого листа за № 2/359/1952 виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 02 вересня 2015 року із твердої грошової суми в розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно на 1/3 частку з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2011 року розірвано. В подальшому сторони відновили шлюбні відносини та почали проживати разом в цивільному шлюбі без реєстрації шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі виконавчого листа, виданого 02 вересня 2015 року Бориспільським міськрайонного судом Київської області з відповідача на користь позива-ча стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000 грн. 00 коп. починаючи з 14 липня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час аліменти стягують в розмірі 2000 грн. 00 коп. на двох дітей і є недостатнім для їхнього утримання. Позивач вказує, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, оскільки має стабільний і високий дохід, є молодим і здоровим чоловіком та фактично відсутні обставини, які б унеможливили виконувати ним свій батьківський обов`язок перед дітьми в належний спосіб. У зв`язку з цим, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/3 частку від заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою суду від 18 січня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 15 березня 2023 року ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача та представник відповідача подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи здійснити у їхню відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви представника позивача та представника відповідача, а також матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.\~12,\~80\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав люди-ни»,\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2011 року розірвано. В подальшому сторони відновили шлюбні відносини та почали проживати разом без реєстрації шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 04 серпня 2008 року виконкомом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16 квітня 2013 року виконкомом Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 14 липня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області 02 вересня 2015 року видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконан-ня до Шевченківського районного ВДВС міста Києва Головного територіального управліньня юстиції у місті Києві. Постановою державного виконавця Шевченківського районного ВДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 25 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52044915 з примусового виконання виконавчого листа №2/359/1952 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 2000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 14 липня 2015 року та до досягнення дітьми повноліття. 04 січня 2023 року постановою старшого державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) звернуто стягнення на доходи [PERSON] , який отримує дохід у Пристоличній сільській раді Бориспільського району Київської області. Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України. У відповідності до вимог ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно вимог\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1\~ст.192\~СК України встановлено, що\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених\~ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року у справі за № 6-143цс13. З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, у відповідності до вимог ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В силу положень статей\~183,\~184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням вимог ст.182 - 184 СК України. Таким чином, системний аналіз норм статей 181 - 84\~СК України, з врахуванням роз`яснень, викладених у п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дає підстави дійти висновку про те, що право на стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дитина, і право вибору способу виконання обов`язку щодо утримування дитини належить виключно останньому. Крім цього, суд звертає увагу, що\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року\~ внесено ряд змін до\~СК України, зокрема надано право позивачу у справах про стягнення аліментів самостійно обирати спосіб їх стягнення у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі, а також змінювати спосіб стягнення аліментів, визначений попереднім рішенням суду, за окремим позовом, незалежного від наявності у платника аліментів офіційного працевлаштування та отримання регулярного чи мінливого заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров`я, скрутне матеріальне становище або ж на його утриманні перебувають інші діти, непрацездатні особи, в матеріалах цивільної справи відсутні. Доказів наведеного відповідачем до суду не надано. Крім того, як вбачається з копій квитанцій, відповідач регулярно сплачує аліменти на утримання дітей. З огляду на ці обставини в сукупності, суд приходить висновку про допустимість зміни способу стягнення аліментів та визначити аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. З роз`яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 5 від 15 травня 2006 року вказано, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У зв`язку з цим, розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , починаючи з дня набранням даним судовим рішенням законної сили. Відповідно п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved