Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У травні 2021 року Обслуговуючий кооператив «Житловий кооператив «Енергія» (далі - ОК «ЖК «Енергія») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої заборгованість з утримання будинку по квартирі [ADDRESS] за період з квітня 2017 року по березень 2021 року в загальному розмірі 19 707,04 грн. Свої вимоги мотивує тим, що ОК «ЖК «Енергія», (попередня назва - Обслуговуючий Кооператив «Житлово-будівельний Кооператив «Енергетик-9»), є обслуговуючим кооперативом, що здійснює обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та споживачем комунальних послуг за вказаною адресою. Так, відповідачем набуто у власність квартиру, яка знаходиться у кооперативному будинку та на момент набуття права власності вона була поінформована про те, що буде нести у складі витрат за утримання квартири також витрати, пов`язані із діяльністю кооперативу, а також погодилася виконувати рішення кооперативу з питань утримання будинку та несення супутніх витрат. Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів членів ОК ЖБК «Енергетик-9» № 12-Е від 17 грудня 2016 року з 01 січня 2017 року тариф на обслуговування будинку становить 3,50 грн/кв. м. Протоколом чергових загальних зборів членів ОК ЖБК «Енергетик-9» № 25-Е від 05 листопада 2017 року встановлено, що з 01 січня 2018 року тариф на обслуговування будинку становить 5 грн/кв. м, а також додатково 2 грн/кв. м на ремонт даху. Крім того, цим же протоколом прийнято рішення про зміну найменування кооперативу та про обрання голови правління кооперативу. Згідно з Протоколом чергових загальних зборів ОК «ЖК «Енергія» № 15-ЕН від 11 червня 2019 року з 01 липня 2019 року тариф на обслуговування будинку становив 6,40 грн/кв. м для інших поверхів, крім першого поверху. Квартира № 75 знаходиться на 4 поверсі. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач користується послугами та споживає їх, однак ухиляється від виконання обов`язків з оплати комунальних послуг. Станом на 22 березня 2021 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача по простроченим платежам за попередні місяці становить 12 655,67 грн, заборгованість за березень 2021 року становить 326,03 грн, розмір інфляційних витрат - 834,53 грн, розмір 3 % річних - 6 216,84 грн, всього - 19 707,04 грн, тому позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 червня 2021 року у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. 03 лютого 2022 року ухвалою суду змінено порядок судового провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суду не повідомила. Крім того, у встановлений судом строк, не скористалася своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Частиною першою статті 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. Відповідно до пунктів 5, 12 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закону), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Згідно із статтею 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до частини першої статті 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Суд установив, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою від 31 липня 2020 року Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації». ОК «ЖК «Енергія», (попередня назва - Обслуговуючий Кооператив «Житлово-будівельний Кооператив «Енергетик-9»), є обслуговуючим кооперативом, що здійснює обслуговування будинку за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1.6 Статуту ОК «ЖК «Енергія» визначено, що членами кооперативу є особи, які визнають статут Кооперативу та сплачують внески за утримання будинку та інші платежі. Згідно з підпунктами 4.1.2., 4.1.3. пункту 4.1. Розділу 4 Статуту членами кооперативу є особи, які успадкували пайовий внесок за законом чи заповітом; особи, яким був відчужений (проданий) або подарований пайовий внесок. Таким чином, відповідач, набувши у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] в ОК «ЖК «Енергія» , визнала статут Кооперативу та є його членом, доказів протилежного матеріали справи не містять. Відповідно до підпункту 5.2.6 пункту 5.2. Розділу 5 Статуту член кооперативу зобов`язаний вчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Згідно із частинами першою-другою статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Так, відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів членів ОК ЖБК «Енергетик-9» № 12-Е від 17 грудня 2016 року з 01 січня 2017 року тариф на обслуговування будинку становить 3,50 грн/кв.м. Протоколом чергових загальних зборів членів ОК ЖБК «Енергетик-9» № 25-Е від 05 листопада 2017 року встановлено, що з 01 січня 2018 року тариф на обслуговування будинку становить 5 грн/кв.м, а також додатково 2 грн/кв.м на ремонт даху. Згідно з Протоколом чергових загальних зборів ОК «ЖК «Енергія» № 15-ЕН від 11 червня 2019 року з 01 липня 2019 року тариф на обслуговування будинку становив 6,40 грн/кв.м, крім першого поверху. Квартира [ADDRESS] знаходиться на 4 поверсі. З позову вбачається, що відповідач постійно користується житлово-комунальними послугами, але не сплачує за них. Водночас, договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відсутній. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у відповідача за період з квітня 2017 року по березень 2021 року виникла заборгованість за послуги з утримання будинку в сумі 12 655,67 грн. Підпунктом 5.2.6. а) пункту 5.2. Розділу 5 Статуту визначено, що в разі утворення заборгованості за послуги, які надає кооператив, протягом 90 днів з дня припинення отримання внесків затверджених на загальних зборах, кооператив має право обмежити співвласників в доступі та користуванні спільним майном та інше, або звернутися до суду. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною першою статті 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з пунктами 1, 5 частини другої статті 7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до частини першої статті 9 Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Враховуючи зміст наведених норм, споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів від оплати послуг в повному обсязі. Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15. У зв`язку з вищевикладеним, беручи до уваги, що відповідачем не заперечується факт споживання житлово-комунальних послуг, заяв про відмову від їх отримання або претензій щодо їх якості до позивача не подавала, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання щодо надання житлово-комунальних послуг, зокрема, з утримання будинку та їх оплати. Згідно зі статтями 525, 526, 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Крім того, статтею 629 встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У порушення вищенаведених вимог чинного законодавства, відповідач не виконувала належним чином зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з квітня 2017 року по березень 2021 року послуг з утримання будинку, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 12 655,67 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, оскільки відповідач прострочила виконання зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з [PERSON] 3 % річних у розмірі 6 216,84 грн та інфляційних втрат у розмірі 834,53 грн є правомірною. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву до суду, приведені позивачем обставини не спростувала, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем не надала. Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОК «ЖК «Енергія» підлягають задоволенню. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу в розмірі 2 000 грн, то суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. За статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Бондарем А. В. 01 березня 2021 року був укладений договір-замовлення № 9/75 про надання правової допомоги, відповідно до якого клієнт замовляє, а адвокат надає послуги з правової/правничої допомоги по такому питанню: підготовка позовної заяви, пред`явлення позову, представництво інтересів в суді щодо стягнення заборгованості по квартирі [ADDRESS] (пункт 1 договору). Відповідно до підпункту а) пункту 3 договору вартість послуг погоджується сторонами в розмірі 2 000 грн за підготовку позовної заяви, пред`явлення позову, представництво інтересів у суді. Пунктом 6 договору встановлено, що послуги підлягають оплаті після постановлення відповідного рішення протягом дев`яносто днів з дати набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, понесення позивачем судових витрат, пов`язаних із витратами на професійну правничу допомогу, підтверджена належними та допустимими доказами. Під час розгляду даної справи від відповідача не надходило заперечень щодо розміру визначеної позивачем вартості судових витрат. Співмірності судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач також не оспорював. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Outcome: approved