Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

АТ «Універсал Банк» через свого представника Мєшніка К.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання банківських послуг monobank у розмірі 16241.43 грн., що скаладається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 15199,87 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 1041,56 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481.00 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2018 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 20.10.2018 року та отримав кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7000,00 грн. Станом на 28.10.2021 року відповідач прострочив зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від\~12.12.2022 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 24.02.2023 року відповідачем через свого представника адвоката Боденка Д.О. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд поновити пропущений строк на подання відзиву, відмовити АТ «Універсал Банк» у задоволені позовних вимог. Відзив мотивовано,\~зокрема тим,\~що вимога\~про стягнення\~з відповідача\~заборгованості у\~вказаному розмірі\~є необґрунтованим,\~оскільки згідно\~наданого позивачем\~розрахунку неможливо\~встановити дійсну\~суму отриманих\~коштів за\~весь час\~користування карткою.\~Вказав,\~що максимальний\~кредитний ліміт\~по поточному\~рахунку становить\~7000.00\~грн.,\~проте заборгованість\~за тілом\~кредиту становить\~15199.87\~грн.,\~що свідчить\~про те,\~що до\~тіла кредиту\~банком в\~односторонньому порядку\~зараховано нараховані\~відсотки.\~Крім того,\~у наданому\~позивачем до\~суду розрахунку\~зазначена початкова\~заборгованість у\~розмірі 4346\~грн.\~03\~коп.,\~що свідчить\~про відсутність\~у ньому\~початкової суми,\~яка перебувала\~на балансі\~картки,\~а також\~немає у\~зазначеному розрахунку\~колонки,\~яка відображає\~«Залишок після\~операції».\~Вважає,\~що перерахувавши\~в банк\~25553.63\~грн.\~відповідач виконав\~свої зобов`язання\~перед банком\~у повному\~обсязі,\~та не\~зобов`язаний робити\~будь які\~доплати.\~Також зазначає,\~що введення\~воєнного стану\~в України\~з 24.02.2022\~року є\~об`єктивною та\~непереборною обставиною,\~яка перешкоджала\~відповідачу своєчасно направити відзив до суду раніше, що є поважною причиною пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву. 07.03.2023 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої просить суд задовольнити позовні вимоги, посилаючись на наявність правових підстав для стягнення заборгованості у повному обсязі. Вказав, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 7000.00 грн., а баланс складає (мінус) 9241.43 грн., тобто заборгованість складає 16241.43 грн.. Зазначена заборгованість складається з повністю використаного відповідачем кредитного ліміту у сумі 7000.00 грн. та суми овердрафту (мінус по картці), яка становить 9241.43 грн.. У зв`язку з тим, що кошти на погашення послуг відповідач не вносив, заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту. 27.03.2023 року відповідачем через свого представника адвоката Боденка Д.О. подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому він просить суд відмовити АТ «Універсал Банк» у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що [PERSON] має заборгованість за договором про надання банківських послуг. Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку для подання відзиву, суд враховує основні засади цивільного судочинства, в тому числі, принципи пропорційності, змагальності. диспозитивності, які гарантують право кожного учасника процесу подати свої докази, відстоювати свою позицію перед судом, враховуючи значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, та обов`язок суду сприяти учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, та розглянути справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів. Відзив подано до судового засідання 24.02.2023 з долученням квитанції про направлення його позивачу 22.02.2023, тобто вимоги ч. 4 ст. 178 ЦПК України дотримані. Беручи до\~уваги наведені\~підстави для\~поновлення пропущеного\~строку, факт\~введення на\~території України\~воєнного стану, а також важливість подання кожною стороною процесу письмових заяв по суті справи, оскільки саме на підставі таких заяв та поданих доказів буде розглядатися справа по суті, враховуючи, що відзив на позов з клопотанням про поновлення строку на його подання відповідає вимогам чинного законодавства, суд визнає причини пропуску встановленого строку поважними та вважає за необхідне поновити відповідачу строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити з таких підстав. Так, відповідно до приписів ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1\~ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.\~610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1\~ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,\~припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом ч. 1 ст.\~625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. \~У ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~ст.\~1056-1\~ЦК\~України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. \~ \~Згідно приписів ч.ч. 1,3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,\~пенею)\~\~є \~грошова\~\~сума або\~\~інше \~майно,\~\~які\~ боржник\~\~повинен передати\~кредиторові\~у\~разі\~порушення\~боржником\~зобов`язання. Штрафом є\~неустойка,\~\~що\~ обчислюється\~\~у відсотках\~від\~\~суми\~ невиконаного\~або\~неналежно\~виконаного\~зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. \~ \~Положеннями ч. 1 ст. 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до \~ч.ч. 1,\~2\~ст.\~551\~ЦК\~України \~предметом неустойки \~може \~бути \~грошова сума, \~рухоме\~ і\~ нерухоме майно. Якщо \~предметом\~неустойки\~є\~грошова\~сума,\~її\~розмір\~встановлюється\~договором \~або\~\~актом\~ цивільного\~законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема відсотки за користування кредитом та заборгованість за порушення грошового зобов`язання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.10.2018 року, посилався на Витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Витяг з «Тарифів за карткою Monobank». \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» в АТ «Універсал Банк» та Витяг з «Тарифів за карткою Monobank» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розміру обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Крім того, роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (справа №6-16цс15). Суд також\~вважає,\~що у цій справі неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», що розміщені на офіційному сайті позивача (https://www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з «Тарифів за карткою Monobank» та Витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» в АТ «Універсал Банк» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу «Умови обслуговування рахунків фізичної особи» в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, обов`язкових платежів та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичної особи» в АТ «Універсал Банк» та Витягу з «Тарифів за карткою Monobank» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Посилання позивача на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної з сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~\~Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, розміру обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у вигляді неустойки (в даній справі штрафу) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. \~ \~ \~ \~Не містить укладений у вигляді анкети-заяви кредитний договір від 20.10.2018 року, підписаної сторонами, і строку повернення кредиту (користування ним). За правилами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Зазначений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.06.2020 року (справа № 189/786/18), від 10.06.2020 року (справа № 658/4229/18). Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку. Проте, суд, перевіривши наданий АТ «Універсал Банк» виписку про рух коштів по картці [PERSON] , встановив, що сума заборгованості відповідача за простроченим тілом кредиту (15199.87 грн.) значно перевищує максимальний розмір наданого АТ «Універсал Банк» кредитного ліміту (7 000,00 грн.), тобто можна зробити висновок, що до зазначеної АТ «Універсал Банк» суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15199.87 грн. відносяться й інші нарахування (можливо відсотки за користування кредитом, регулярні плптежі або штрафні санкції). Зважаючи на наведене, суд доходить висновку, що оскільки в анкеті-заяві від 20.10.2018 року між сторонами не узгоджено розмір відсотків за користування кредитом, то відсутні правові підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим суд визнає неправомірним та безпідставним списання АТ «Універсал Банк» внесених відповідачем коштів на погашення тіла кредиту в рахунок погашення відсотків за користування кредитними коштами, а тому кошти, внесені на погашення кредиту, позивач мав зараховувати саме на погашення тіла кредиту зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту, а не на погашення відсотків, регулярних платежів та штрафів. З урахуванням наведеного, суд зауважує, що під час розрахунку заборгованості слід враховувати лише фактично використані та повернуті позичальником кошти АТ «Універсал Банк». Так, судом, встановлено, що сума заборгованості відповідача за договором про надання банківських послуг monobank за простроченим тілом кредиту у розмірі 15199.87 грн. значно перевищує максимальний розмір наданого АТ «Універсал Банк» кредитного ліміту у розмірі 7 000,00 грн., а відтак позивачем не доведено, що відповідач має заборгованість по тілу кредиту в зазначеному ним розмірі. Сам по собі розрахунок, складений позивачем, не є доказом наявності заборгованості у відповідача за тілом кредиту та заборгованості за порушення грошового зобов`язання. Будь-якого іншого розрахунку заборгованості за тілом кредиту, який би становив суму в межах наданого АТ «Універсал Банк» максимального кредитного ліміту по картковому рахунку, АТ «Універсал Банк» суду не надано. Як не надано суду і розрахунку заборгованості за порушення грошового зобов`язання в сумі 1041,56 грн.. Таким чином суд позбавлений можливості вирішити вимоги АТ «Універсал Банк» щодо стягнення з відповідача можливої заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, з урахуванням вищевстановлених обставин справи. Крім того, АТ «Універсал Банк» не надано доказів на підтвердження видачі відповідачеві кредитної картки та розміру наданого кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу відповідачу не є можливим. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено укладання кредитного договору на умовах зазначених у позовній заяві. Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій в постанові Верховного Суду від 27.03.2020 року у справі № 703/3063/18. На підставі наведеного, оцінивши надані АТ «Універсал Банк» докази на підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, а саме виписку про рух коштів по картці від 02.03.2023 року та розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту у визначеному АТ «Універсал Банк» розмірі. Відповідачу було встановлено максимальний кредитний ліміт у розмірі 7 000,00 грн., яким він періодично користувався та повертав на рахунок АТ «Універсал Банк» відповідні кошти. За встановлених обставин, зважаючи на те, що між сторонами не узгоджено розмір відсотків за користування кредитом, регулярних платежів та неустойки, а також на те, що сума заборгованості за простроченим тілом кредиту не може перевищувати максимального розміру кредитного ліміту, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та заборгованості за порушення грошового зобов`язання у визначеному АТ «Універсал Банк» розмірі задоволенню не підлягають. В силу ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на відмову у задоволенні позову судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed