Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 03.03.2023 і до досягнення дітьми повноліття, судовий збір стягнути з відповідача. Стислий виклад позиції сторін В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 04 травня 2007 року сторони по справі зареєстрували шлюб. В цьому шлюбі у них народилося двоє синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сини мешкають разом з позивачкою та повністю перебувають на її утриманні. Батько дітей не надає в добровільному порядку систематичну та рівнозначну матеріальну допомогу на утримання синів. Така позиція відповідача, щодо утримання наших спільних синів, ставить її та дітей у дуже скрутне матеріальне становище, тому, що змушена просити матеріальну допомогу у своїх родичів для того, щоб прогодувати та забезпечити всім необхідним дітей. У зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Гула Л.В. від 10.03.2023 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей передано за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області /а.с.15/. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 30.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.05.2023/а.с.19-20/. Розгляд справи по суті відбувся 01.05.2023 за відсутності сторін. Позивачка, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Заявлені вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій розгляд справи просить здійснювати за його відсутності. Позовні вимоги визнає. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 04.05.2007 відділом Рацс Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.05.2007 про що зроблений відповідний запис №598. Після одруження дружині присвоєно прізвище « [PERSON] »/а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 05.06.2012 Виконавчим комітетом Михайлевицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] /а.с.9/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим 16.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] /а.с.10/. Відповідно до довідки виданої Журавненською селищною радою Стрийського району Львівської області, [PERSON] зареєстрована та проживає із своїми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] 2012 року народження за адресою [ADDRESS] за даною адресою прописані та проживають: мама - [PERSON] , [INFO].; батько - [PERSON] , [INFO].; сестра - [PERSON] , [INFO]. (за місцем прописки не проживає); брат - [PERSON] , [INFO]. ( за місцем прописки не проживає) /а.с.13/. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України. Частини 2 статті 51 Конституції України та статті 180 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших/ дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1, 2 та 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Крім цього, суд враховує положення статей 8, 11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» (26 квітня 2001 року № 2402-III). Зважаючи на положення частини 2 ст. 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони по справі є батьками, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою. Відповідач, як батько дитини зобов`язаний їх утримувати. Суд зазначає, що утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком батьків в рівній мірі. Право на отримання позивачкою аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки його доходу заробітку визнається відповідачем, відтак, дана обставина в силу приписів частини 1 ст. 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності позов підлягає до задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Згідно вимог ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Статтею 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову Позивачка при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів не сплачувала судовий збір в сумі 1073, 60 грн, так як звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». За цих підстав, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 536,80 грн, тобто 50 % від суми судового збору, яка підлягала до сплати позивачкою при поданні позову до суду, а іншу частину судового збору 536,80 грн компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved