Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

26 січня 2023 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки. Заява обґрунтована тим, що брат заявника [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи по загальному захворюванню, має психічне захворювання, не здатний усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. Ухвалою судді від 31 січня 2023 року відкрито провадження у справі. 23 лютого 2023 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою судді від 04 квітня 2023 року провадження поновлено. У судовому засіданні заявник заяву підтримав з мотивів, наведених у ній та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступне. Заявник [PERSON] має рідного брата [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-11). Згідно з довідкою про склад сім`ї №12-9 від 18.01.2023 [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із братом [PERSON] , [INFO] , дружиною та сином (а.с. 17). Із довідки серії 12 ААВ № 435783, виданої 14.01.2022 медико-соціальною експертною комісією, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має другу групу інвалідності, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк до 01.02.2024 (а.с. 12). Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 53 (929), [PERSON] , 1977 року народження, має ІІ групу інвалідності внаслідок психічного розладу. Проживає разом із [PERSON] в с. Староміщина Тернопільського району Тернопільської області. За станом здоров`я хворий [PERSON] потребує постійного стороннього догляду (а.с. 16). Висновком судово-психіатричного експерта № 155 від 23 березня 2023 року установлено, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки психічних розладів поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного генезу (інтоксикаційного, атрофічні зміни головного мозку) у вигляді вираженого психоорганічного синдрому, психотичних порушень у вигляді стійкого галюцинаторного синдрому із повною соціально-трудовою дезадаптацією, що досягає рівня недоумства; [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в судовому засіданні участь приймати не може. Рішенням №84 від 21 березня 2023 року виконавчого комітету Підволочиської селищної ради затверджено висновок опікунської ради щодо доцільності призначення [PERSON] опікуном над братом [PERSON] . Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Висновком судово-психіатричного експерта № 155 від 23 березня 2023 року установлено, що на теперішній час [PERSON] виявляє ознаки психічних розладів поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку складного генезу (інтоксикаційного, атрофічні зміни головного мозку) у вигляді вираженого психоорганічного синдрому, психотичних порушень у вигляді стійкого галюцинаторного синдрому із повною соціально-трудовою дезадаптацією, що досягає рівня недоумства; [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, з огляду на наданий висновок вбачається, що дійсно [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати останнього недієздатним. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Зі змісту норм ЦК України та ЦПК України вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі Правила). Згідно з ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. В силу ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За змістом ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над його братом. Висновком опікунської ради Підволочиської селищної ради визнано доцільним призначити [PERSON] опікуном над братом [PERSON] (рішення виконавчого комітету №84 від 21.03.2023). Для ефективного виконання функцій, які покладені на опікунів та піклувальників, встановлення опіки або піклування має відбуватися за вільною згодою особи (опікуна, піклувальника), оскільки тільки за цієї умови можливе створення підопічному належних умов виховання та проживання. З досліджених документів вбачається, що заявник погоджується бути опікуном недієздатної особи, він відповідає усім наведеним вимогам, заявник є братом особи, яка визнається недієздатною, та спроможний бути опікуном над недієздатною особою, ним створені усі необхідні умови для догляду за братом [PERSON] . З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч. 5 та ч. 6 ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч. 7 ст. 294 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved