Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення малолітньої [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від попереднього шлюбу [PERSON] має доньку [PERSON] , яку заявник має намір усиновити, тому звертається з вказаною заявою до суду. Заявник в судовому засіданні вимоги про усиновлення підтримав, наполягав на їх задоволенні. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. Представник служби у справах дітей Ходинецька Н.М в судовому засіданні підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник Теребовлянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану не заперечувала проти задоволення заяви, також суду надано копію актового запису про народження [PERSON] . Суд, вислухавши заявника, заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. 23.11.2019 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] , актовий запис № 152 від 23.11.2019 року, прізвище дружини після укладання шлюбу змінено на [INFO] .(а.с. 13) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2016 року(виданого повторно) [PERSON] народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька № 00032267747 від 26.08.2021 року відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. (а.с.15). Відповідно до висновку Теребовлянської міської ради № 508/02-11 від 28.03.2023 року усиновлення малолітньої [PERSON] . [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини (а.с. 7). Згідно заяви [PERSON] № 185 від 09.03.2023 року, посвідченої державним нотаріусом Теребовлянської державної нотаріальної контори, остання надала згоду на усиновлення її чоловіковим [PERSON] її малолітньої доньки [PERSON] (а.с.16). З витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. ( а.с. 11) З відповіді Теребовлянського ВДВС у Тернопільській області № 7110 від 08.03.2023 року вбачається, що згідно даних АСВП станом на 08.03.2023 року у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником яких є [PERSON] (.а.с12) Відповідно до медичного висновку про стан здоров`я, виданого поліклінічним відділенням Теребовлянської міської лікарні 09.03.2023 року, в [PERSON] медичні протипокази для усиновлення відсутні.(а.с. 10). Суд, при вирішенні питання про усиновлення враховує, вимоги ст. 12 Закону України „Про охорону дитинства", за якою дитина, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Суд враховує також той факт, що усиновлення допускається виключно в інтересах дитини та відповідно до закону. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 3 метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у цій Конвенції, Держави-учасниці надають батькам і законним опікунам належну допомогу у виконанні ними своїх обов`язків по вихованню дітей та забезпечують розвиток мережі дитячих установ. Задовольняючи вимоги стосовно усиновлення малолітньої дитини, суд враховує перш за все той факт, що дитина потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист. Статтями 207, 208 Сімейного Кодексу України передбачено, що усиновленою може бути дитина та усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Особа, яка може бути усиновленою, - це дитина (стаття 6 цього Кодексу). Відповідно до ст. 211 СК України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років. Згідно чинного законодавства України, за віком заявник має право усиновити малолітню [PERSON] . Відповідно до ст. 223 СК України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Статтею 225 СК України встановлено, що усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Крім того, відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її умови проживання, ставлення до виховання дитини; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Згідно ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 231 СК України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Згідно ст. 232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Згідно статті 227 СК України, усиновлювач має право приховувати факт усиновлення від дитини, яка ним усиновлена, і вимагати нерозголошення цієї інформації особами, яким стало відомо про неї як до, так і після досягнення дитиною повноліття. Усиновлювач має право приховувати від дитини факт її усиновлення, якщо розкриття таємниці усиновлення може завдати шкоди її інтересам. Якщо усиновлюється дитина, яка не досягла семи років, службові особи при виявленні її згоди на усиновлення зобов`язані вживати заходів щодо забезпечення таємниці усиновлення від самої дитини. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. У відповідності до статті 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи державний орган реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Згідно зі ст. 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей, прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Таким чином, дослідивши вищевказані факти та відповідні правовідносини, суд приходить до висновку, що заява про усиновлення підлягає задоволенню, оскільки відповідає вимогам ст. ст. 207, 208, 211, 222 СК України. Суд виходить з фактичних інтересів дитини, а докази надані заявниками підтверджують той факт, що дитина буде виховуватися в гідній родині, яка забезпечить їй нормальний рівень життя, моральний та духовний розвиток. На підставі ст. ст. 207, 208, 211, 222, 225, 229, 233 СК України,

Outcome: approved