Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, який мотивує наступним. Вона є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6,3383 га, що розташована на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер 1820980300:04:000:0082. В листопаді 2012 року між позивачкою та ПП «ПОЛІССЯ» (далі відповідач) було укладено договір оренди землі, зареєстрований 14.11.2012 за № 182090004002407 (далі договір). Відповідно умов Договору, позивачка передала у строкове платне користування свою земельну ділянку, а відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату та використовувати земельну ділянку виключно у порядку та на у мовах, визначених договором оренди землі. Згідно Договору, строк оренди становив 10 років, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та складала 3055,16 грн., вносилася до 31 грудня кожного року. Станом на дату подання позову, відповідач не виконав свого обов`язку зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за 2022 рік в розмірі 4706,93 грн. 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на підставі п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України. Таким чином, відповідач, як орендар грубо порушив умови Договору користуючись земельною ділянкою протягом 2022 року не сплачуючи орендну плату. Попри те, що у відповідності до умов Договору, останній мав бути припинений через закінчення строку його дії 14.11.2022, вказаний Договір в силу вимог законодавства в зв`язку з воєнним станом продовжив свою дію і вважається продовженим строком на один рік, тобто до 14.11.2023. Однак, зважаючи на наведені вище грубі порушення умов Договору, позивач просила розірвати договір оренди землі, стягнути з відповідача 4706,93 грн. заборгованості по сплаті орендної плати та стягнути судові витрати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 12.01.2023 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 31.03.2023 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Вказала, що дійсно укладала договір оренди, до 2021 року включно орендна плата сплачувалась, а за 2022 рік своєчасно сплачена не була. Вказала, що зверталась до відповідача з заявою про небажання продовження договору оренди та сплату заборгованості. Додатково пояснила, що дійсно в ході розгляду справи в березні 2023 року відповідач сплатив їй заборгованість з орендної плати за 2022 рік в повному обсязі. За результатами судового розгляду наполягала на задоволенні всіх позовних вимог. Представник відповідача адвокат Міхненко С.С. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив. Наголосив, що дійсно відповідачем за 2022 рік було порушено строки сплати орендної плати за договором з позивачкою, однак така заборгованість була оплачена в ході судового розгляду в березні 2023 року, в зв`язку з чим позовна вимога про стягнення орендної плати тратила свої підстави. Також вказав, що оскільки з боку відповідача не вбачається систематичності порушення умов договору, то відсутні підстави і для його розірвання. Відзив на позов не подавав. В ході судового розгляду протокольними ухвалами судом було відмовлено обом сторонам у задоволенні клопотань про долучення письмових доказів. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, 14.11.2012 між [PERSON] та ПП «ПОЛІССЯ» укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,3383 га, що розташована на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер 1820980300:04:000:0082, строком на 10 років (а.с. 12-13). Відповідно до п.9 вказаного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та складає 3055,16\~ грн. у рік. Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься один раз на рік до 31 грудня кожного року оренди. Межі земельної ділянки кадастровий номер 1820980300:04:000:0082 визначено сторонами згідно акту та передано згідно акту приймання-передачі підписаних сторонами (а.с. 14). Згідно кадастрового плану зовнішніх меж земельної ділянки наданої у власність на земельну ділянку [PERSON] площа ділянки становить 6,3383 га, вона розташована на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер 1820980300:04:000:0082 (а.с. 15). Право власності на вказану земельну ділянку належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 738520 від 13.02.2009 (а.с. 9). Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 10.01.2023 земельна ділянка площею 6,3383 га, що розташована на території Водотиївської сільської ради Брусилівського району Житомирської області, кадастровий номер 1820980300:04:000:0082 на праві власності належить [PERSON] та суб`єктом речового права на земельну ділянку є ПП «Полісся» (а.с. 10-11). Згідно копії заяви, 29.11.2022 [PERSON] надіслала ПП «ПОЛІССЯ» заяву, в якій зазначила про відсутність бажання продовження строку дії договору оренди земельної ділянки та необхідність сплати орендної плати та повернення земельної ділянки (а.с.16, 17). Нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 1820980300:04:000:0082 становить 156 897,69 грн. станом на 09.01.2023, що підтверджується витягом № НВ-9900480072023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок (а.с. 18). ГУ ДПС у Житомирській області нараховано [PERSON] земельний податок за 2022 рік в сумі 1213,28 грн. на земельну ділянку площею 6,3383\~га,\~з цільовим\~призначенням для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~який сплачено\~позивачкою що\~підтверджується квитанцією\~від 28.12.2022 (а.с. 19, 20). Застосовані судом норми права Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4\~ЦПК України та ч. 1, ч. 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно пункту 1 частини першої\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.ч.1, 2 ст. 651 ЦК України). За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про оренду землі»\~істотною умовою договору є також орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У статті 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Приписами\~ст. 24 Закону України «Про оренду землі»\~встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Зазначеними нормами матеріального права визначено, що систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, є підставою для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення може свідчити про систематичність. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18) міститься висновок, що: «враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). Згідно з положеннями статті 24\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оцінка доводів сторін, мотиви застосування норм права та висновки суду по суті спору Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка зазначала підставою для розірвання спірного договору факт несплати орендарем орендної плати та земельного податку. Разом з тим, матеріалами справи підтверджено той факт, що заборгованість з орендної плати своєчасно не була сплачена лише за 2022 рік, (що визнано обома сторонами), тобто було допущено разове порушення умов договору, що виключає його розірвання з цих підстав, оскільки відсутня систематичності порушень з боку орендаря. При цьому вказане разове порушення умов договору також не може вважатися істотною та достатньою підставою для його договору, оскільки п. 11 Договору між сторонами було передбачено саме разову сплату орендної плати за весь календарний рік оренди. Інші доводи позивача, зокрема щодо звернення з заявою до відповідача про небажання продовжувати дію договору, не впливають на висновки суду, оскільки вказане волевиявлення позивача не є самостійною підставою для розірвання договору, крім того, суду не було надано доказів отримання даної заяви відповідачем. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди землі. Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати, то суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачем було визнано факт заборгованості по ній та повідомлено про сплату заборгованості з орендної плати за 2022 рік в березні 2023 року, що підтвердила суду і позивачка. В суду немає підстав сумніватися в правдивості вказаних відомостей, оскільки вони надані суду обома зацікавленими сторонами у спорі. Тобто, станом на час вирішення справи заборгованість відповідача з орендної плати за 2022 рік перед позивачкою відсутня, дана обставина не підлягає доведенню на підставі ч.1 ст. 81 ЦПК України. \~ \~ \~ \~В свою чергу, після сплати відповідачем заборгованості позивачка не зверталася до суду з заявами про закриття провадження в цій частині позовних вимог чи про відмову від них, а тому суд, в силу принципу диспозитивності, позбавлений підстав для вирішення безпідставної нині позовної вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати іншим чином, ніж відмовивши в її задоволенні в ході ухвалення рішення по суті спору. Враховуючи наведене, давши мотивовану\~оцінку кожному\~аргументу,\~наведеному позивачем\~в позовній\~заяві,\~дослідивши матеріали\~справи,\~перевіривши їх\~доказами,\~оцінивши належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~виходячи з\~принципів розумності,\~виваженості та\~справедливості,\~суд дійшов\~висновку про\~ відмову в задоволенні позовну в повному обсязі. Розподіл судових витрат В зв`язку з відмовою в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати позивача у виді судового збору покладаються на нього, згідно вимог ст. 141 ЦПК України. Заяв про розподіл інших видів судових витрат до суду не надійшло. На підставі ст.ст. 4, 15, 16, , 203, 210, 526, 610, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed