Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

27 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, який обґрунтований наступним. 15 жовтня 1994 року сторони уклали шлюб, в якому перебували до його розірвання рішенням суду від 15 березня 2022 року. За час шлюбу сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Під час перебування у шлюбі сім`єю було набуте майно житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний будинок був побудований подружжям спільно, але зареєстрований за відповідачем [PERSON] . Оскільки вказане нерухоме майно було набуте під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, позивач і подала даний позов. Ухвалою від 04 жовтня 2022 року судом відкрите загальне позовне провадження у даній справі. 21 грудня 2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Дійсно, в період часу з 15 жовтня 1994 року по 15 березня 2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду. Відповідач не згоден з твердженням позивача щодо того, що спірний будинок був побудований на спільні кошти, адже земельну ділянку, на якій побудовано будинок, було надано йому Біленьківською сільською радою за клопотанням БВК-99, в якій він працював. Будинок він будував за зароблені та позичені ним кошти, в той час як його дружина [PERSON] ніде не працювала. Надав копії розписок про взяття ним у борг 270\~000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовної заяви та просив суд відмовити в її задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 1994 року по 15 березня 2022 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] та копією рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 10.02.2022 по справі № 317/3233/21. Копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , витягом ОП ЗМ БТІ від 21.05.2004 та технічним паспортом на будинок підтверджено факт реєстрації права власності на спірний будинок за відповідачем [PERSON] . Право зареєстровано 21 травня 2004 року на підставі рішення Біленьківської сільської ради від 16 квітня 2004 року, тобто в період шлюбу. Судом оглянуті клопотання адміністрації БВК-99 ДДУ ПВП в Запорізькій області до Більньківської сільської ради, про виділення співробітнику департаменту [PERSON] земельної ділянки та відповідне рішення органу місцевого самоврядування від 04 травня 2000 року, яким таку ділянку надано відповідачу для будівництва і обслуговування будинку. Судом також оглянуто розписки [PERSON] від 20.08.2002 та 05.05.2003, яка дана ним [PERSON] та [PERSON] про те, що відповідач взяв у борг грошові кошти на загальну суму 270\~000 гривень. Оцінюючи досліджені докази в контексті норм законодавства, суд дійшов наступних висновків. У відповідності\~до ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними ст. 63 Сімейного Кодексу України. Аналогічні за своїм змістом норми містить і Цивільний Кодекс України. Як встановлено судом під час розгляду даної справи, відповідач [PERSON] набув права власності на спірний будинок під час перебування його у шлюбі з позивачем [PERSON] . Таким чином, вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя в силу закону. При цьому той факт, що земельну ділянку для будівництва цього будинку було видано особисто [PERSON] за місцем його роботи, не спростовує наведених висновків, адже в цей час від перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, право якої на володіння спільним майном в тому разі, коли вона сама не мала доходу з поважних причин (ведення домашнього господарства, догляд за дитиною тощо) встановлене ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що наприкінці 1990-х років у подружжя [PERSON] народилась дитина. Цей факт сторонами в судовому засіданні не заперечувався. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] на початку 2000-х років не мала доходу через те, що доглядала за дитиною та вела домашнє господарство. Це ж стосується й доводів відповідача щодо будівництва будинку за взяті ним в борг гроші. Таким чином, оскільки позовні вимоги в даній справі належним чином обґрунтовані та підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, вони підлягають задоволенню у повному обсязі. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задоволений. Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 26 квітня 2023 року.

Outcome: approved