Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

у серпні 2021 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовної заяви, послався на те, що є батьком [PERSON] , а відповідачка є його матір`ю. На час народження дитини сторони в шлюбі не перебували. Реєстрація походження дитини від нього, як її батька, здійснювалася на підставі ст. 126 СК України. При досягненні дитиною півторарічного віку, а саме у липні 2015 року, матір [PERSON] залишила малолітнього [PERSON] на утримання позивача і проживає окремо. З того часу дитина проживає разом з ним та його батьками і знаходиться на його утриманні, що підтвержується свідками та висновком Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. На сьогодні син навчається у спеціалізованій школі. Позивач працює та отримує стабільний дохід, фізично здоровий. Оскільки відповідачка не цікавиться життям сина, не проявляє жодних спроб на відновлення відносин з ним, участі у його вихованні та утриманні не приймає, що свідчить про ухиляння від виконання своїх обов`язків, як матері, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2021 року позовну заяву [PERSON] передано на розгляд за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 3 червня 2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 55). У підготовчому засіданні сторони відсутні. Представник позивача [PERSON] - адвокат Левочко Я.А. звернувся з заявою про завершення підготовчого провадження у справі за його та позивача відсутності. Відповідачка не скористалася правом подачі відзиву на позов, будь-які клопотання на адресу суду від останньої не надходили. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 листопада 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позивні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку, в судові засідання не з`являлася, поважності причин неявки суду не повідомляла. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Третя особа Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явилась. Надіслала до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав від 27.04.2023. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 8). У вказаному свідоцтві про народження матір?ю зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] . Як вбачається, батьки малолітньої дитини у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян реєстрація народження дитини проведена відповідно до статті 126 СК України (а.с. 9). Висновком Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 05.04.2018 № 102/03/31-2977 підтверджено той факт, що малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , перебуває на утриманні батька [PERSON] (а.с. 11). Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що в квартирі створені умови для проживання, навчання та виховання малолітнього [PERSON] . Відповідно до інформації спеціалізованої школи І-ІІІ ступеня № 152 Деснянського району м. Києва, [PERSON] навчається у даному навчальному закладі у другому класі. Протягом навчання [PERSON] у першому класі мати не брала участі у навчанні та вихованні дитини. На батьківських зборах не з`являлася (а.с. 27, 28). Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Деснянського району м. Києва дитина соматично здорова. На диспансерному обліку у спеціалістів не спостерігається. З пояснень матері [PERSON] , відібраних Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина, оскільки вихованням та утриманнями дитини займається батько. Батько працює на посаді інженера в КП «Київтеплоенерго», має постійний, самостійний дохід (а.с. 12, 24). Отже, судом встановлено, що позивач самостійно несе витрати по утриманню дитини, самостійно забезпечує першочергові витрати по задоволенню потреб сина, займається його вихованням і розвитком. До того ж відповідачка належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина материнської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з статею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що мати дитини виконує свої обов`язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання нею своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Відповідачка не приклала жодних зусиль та не надала суду будь-яких доказів, що вона змінила своє ставлення до сина на належним чином виконує покладені на неї , як мати хлопчика батьківські обов`язки. Згідно з висновком Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації № 102102138 від 27.04.2023 року, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Деснянської районної місті Києві державної адміністрації (протокол від 06.04.2023 № 06), Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , 2014 року народження. Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] і про необхідність задоволення позову. За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачки на користь позивачки слід стягнути 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved