Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~Лозівського міськрайонного\~суду Харківської\~області з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~Позовна заява\~обґрунтована тим,\~що 02.02.2018\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Райффайзен Банк\~Аваль» та\~ [PERSON] \~було укладено\~заяву про\~надання кредиту\~«Кредитна картка»\~№010/0475/82/0342791,\~відповідно до\~умов якого,\~банк відкрив\~позичальнику картковий\~рахунок,\~з кредитним\~лімітом в\~розмірі 20200,00\~грн.,\~а позичальник\~зобов`язався повернути\~використану суму\~в строк\~до 02.02.2022\~р.\~та сплатити\~проценти за\~користування кредитними\~коштами в\~розмірі 45,0\~%.\~26.06.2019\~року між\~ПАТ «Райффайзен\~Банк Аваль»\~та ТОВ\~«Вердикт Капітал»\~було укладено\~Договір відступлення\~права вимоги\~№114/2-9,\~відповідно до\~якого ПАТ\~«Райффайзен Банк\~Аваль» відступило\~на користь\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» права\~грошової вимоги\~до Боржників\~за Кредитними\~договорами,\~у тому\~числі за\~кредитним договором\~№010/0475/82/0342791\~від 02.02.2018\~р.,\~що укладений\~між ПАТ\~«Райффайзен Банк\~Аваль» та\~ [PERSON] . Загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 07.02.2023, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 65 616,46 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 24 615,87 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 880,10 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 40 120,49 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, а тому представник позивача був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 21 березня 2022 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач 10.04.2023, 26.04.2023 та 10.05.2023 року в судові засідання не з`явився, 09.04.2023 року надав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до ст.280ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За приписами ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 02.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про надання кредиту «Кредитна картка» №010/0475/82/0342791.(а.с.8) Відповідно до умов договору, банк відкрив позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 20200,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 02.02.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45,0 %. Банк належним чином виконало свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, складеним АТ «Райффайзен Банк Аваль» станом на 26.06.2018 відповідач мав заборгованість за кредитним договором у розмірі 25743,65 грн., у тому числі: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 20200,00 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 4415,87 грн.; заборгованість за відсотками - 880,10 грн.; заборгованість по штрафу - 247,68 грн. (а.с.24-25). 26.06.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-9, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитним договором №010/0475/82/0342791 від 02.02.2018 р., що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (а.с.30-38) Відповідно до\~Витягу з\~Реєстру боржників\~до Договору\~факторингу № 114/2-9 від 26.06.2019 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у розмірі 25495,97 грн. Станом на 07.02.2023 року, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 07.02.2023 становить 65 616,46 грн., з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 24 615,87 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 880,10 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 40 120,49 грн.(а.с.29) На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань і заборгованість за Договором не погашає. Зазначений розрахунок заборгованості стороною відповідача належними доказами спростовано не було, як і не було доведено належне виконання зобов`язань за укладеним договором. Позивач вказує, що відповідачем неналежним чином виконувались умови договору, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідачем в добровільному порядку погашена не була, а тому товариство вимушене звернутись до суду із даним позовом про стягнення суми боргу за договором в примусовому порядку. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» набув право грошової вимоги до відповідача, а АТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив такі права. Матеріалами справами підтверджується, що між відповідачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, - було укладено заяву про надання кредиту «Кредитна картка», за умовами якого відповідач ознайомлений, про що свідчить його підпис. Відповідач користувався наданими йому коштами, про що свідчить рух по рахунку останнього, також відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів у відповідності до графіку платежів, а тому суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Оскільки відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволення позову, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2684,00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд відмічає, що, враховуючи положення частини 1 статті 9\~Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України\~від 17.07.1997\~за №\~475/97-ВР Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 за № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Боттацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями). Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем суду надано: копію договору про надання правничої допомоги від 03.01.2023 року, заявку на надання юридичної допомоги №150 від 05.01.2023 року, витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 року на суму 9000,00 грн., копію платіжної інструкції, якою позивач підтвердив оплату гонорару за надання правничої допомоги в загальному розмірі 44\~000 грн.. З копії Витягу з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023 року справи вбачається, що сторони за Договором № 03-01/2023 про надання правової допомоги від 03 січня 2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» та Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання наступних правових послуг Адвокатським об`єднанням Товариству у відповідності до заявок на надання юридичної допомоги за наступним списком : надання письмової поглибленої консультації з посиланням на нормативні акти 3000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Лозівського міськрайонного суду Харківської області, підготовка та друк необхідних документів - 6000 грн. При визначенні судом розміру витрат на професійну правничу допомогу судом враховується, що представник позивача в судове засідання не прибував, спори вказаної категорії є поширеними та не мають особливої складності, розгляд справи проведено упродовж 1 місяця і 17 днів з дня відкриття провадження, а обсяг наданих адвокатом послуг фактично складається лише зі складення позовної заяви, підготовки та друку необхідних документів. Враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 грн.

Outcome: approved