Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Броварський районний відділ УДМС України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У даному житловому будинку зареєстрована позивач, її племінниця [PERSON] та син племінниці [PERSON] . Хоча відповідачі і зареєстровані у будинку, однак фактично з 2001 року в ньому не проживають. Позивачу відомо, що відповідачі проживають у Великобританії, за місцем своєї реєстрації не з`являються, їхні речі у будинку відсутні. Відповідачі добровільно залишили місце своєї реєстрації та проживають окремо. Через те, що відповідачі зареєстровані у будинку, позивач не має можливості оформити пільги і це порушує її право користування та володіння належним їй будинком. З огляду на викладені обставини, позивач просить усунути перешкоди у користуванні належним їй будинком шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] , та зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Заперечення відповідача на заявлені вимоги 02 грудня 2021 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Ковбасюк В.А., відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позову виходячи з наступного. Відповідач [PERSON] вказує, що має відношення до країни Великобританії, але ніколи не виїздив на постійне місце проживання до Великобританії. Відповідач 2 є громадянином України, іншого зареєстрованого місця проживання не має. У Великобританії відповідач навчається. На підтвердження факту, що відповідач постійно приїздив на територію України надано копію закордонного паспорту відповідача 2 з відмітками про перетин кордону. Із якого видно, що відповідач регулярно кожні 2-5 місяців перетинав кордон України, що спростовує аргументи позивача щодо відсутності відповідача за місцем реєстрації із 2001 року. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2018 року позов задоволено частково. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2021 року заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2021 року скасовано і призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Попель Д.В. до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник Броварського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Обставини справи, що встановлені судом Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого та посвідченого 10 листопада 2001 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори (а.с. 25). Відповідно до копії довідки № 1-1/10526, виданої 15 травня 2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Броварської міської ради Київської області, у житловому будинку [ADDRESS] , зареєстровані особи, серед яких є і відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 27). Зі змісту акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області 23 лютого 2017 року [PERSON] вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але з 2001 року у будинку не проживають. Даний факт підтверджують сусіди, про що поставили особисті підписи в акті (а.с. 26). У судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, пояснила, що у будинку [ADDRESS] проживають позивач, її чоловік та сестра позивача. Свідку відомо, що у вказаному будинку зареєстрована племінниця позивача та син останньої. Однак, такі особи у будинку не проживають, за вказаною адресою свідок жодного разу відповідачів не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знає позивача багато років. Також, знає відповідача [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] зареєстрована у будинку позивача, однак фактично там ніколи не проживала, а проживала у м. Києві. У будинку трохи проживав син племінниці. Близько 20 років тому відповідачі виїхали до [PERSON] , а за місцем своєї реєстрації жодного разу не з`являлися, їхні речі у будинку відсутні. Свідок [PERSON] пояснила, що живе із позивачем по сусідству вже близько 62 роки. У даному будинку проживає позивач із чоловіком. Свідок бачила, що відповідач [PERSON] приїжджала до будинку ще коли була маленькою. Вже понад 20 років відповідачі у будинку не проживають, вони виїхали за кордон. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що із позивачем є сусідами через сітку. [PERSON] знає, а сина бачив тільки маленьким. Із позивачем живе її сестра з чоловіком та чоловік [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що із позивачем є сусідами через хату. [PERSON] бачив як він ще був дитиною, а потім його мати забрала до Великої Британії. Позивач проживає разом із чоловіком та сестрою. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивача знає більше 40 років, бачиться із нею два рази на тиждень. Відповідачів знає, але бачила дуже давно, відомо, що вони проживають у Великій Британії Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин [PERSON] та [PERSON] понад один рік у будинку [ADDRESS] , тому позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування даним будинком підлягають задоволенню. Заперечення відповідачів не спростовують вимоги позивача, оскільки відповідачі не проживають у вказаному будинку на постійній основі, не користуються ним як своїм житлом, витрат на утримання будинку відповідач не несуть, за комунальні послуги не сплачують. Вимоги позивача в частині зняття відповідачів з реєстраційного обліку будинку задоволенню не підлягають, так як вони є передчасними. Так, норми ст. 18 ЗУ «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» передбачають зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування): 1. Зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них. 2. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини не здійснюється за заявою власника житла, якщо власником такого житла є один із батьків або інших законних представників дитини. 3. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника. 4. Разом із заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), що подається у паперовій формі, така особа подає паспортний документ особи, а також у випадках та порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України, - військово-обліковий документ (для громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). Стосовно дитини віком до 14 років подається також свідоцтво про народження. 5. У разі подання заяви про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у паперовій формі представником такої особи додатково подаються: 1) документ, що посвідчує особу представника; 2) документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника). 6. Подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників такої особи за згодою іншого з батьків чи законних представників. 7. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком від 14 до 18 років здійснюється за згодою її батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку, передбаченого статтею 15 цього Закону. 8. Заява, передбачена пунктом 1 частини першої цієї статті, може подаватися в електронній формі засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До заяви, що подається в електронній формі, документи не додаються. 9. Іноземець, особа без громадянства подає до органу реєстрації заяву про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у зв`язку з припиненням підстав перебування на території України. До заяви додається паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні, у тому числі строк дії яких закінчився. 10. Зняття з реєстрації місця проживання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, осіб, стосовно яких встановлено опіку та піклування, здійснюється за погодженням з органами опіки та піклування. 11. У разі усиновлення дитини-сироти, дитини, позбавленої батьківського піклування, якщо при цьому змінюється прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) дитини, зняття з реєстрації місця проживання таких дітей здійснюється за заявою органу опіки та піклування за попереднім прізвищем, власним ім`ям, по батькові (за наявності) дитини. 12. Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) співвласника житла за заявою іншого співвласника цього житла не здійснюється. 13. Орган реєстрації приймає рішення про відмову у знятті із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, якщо: 1) особа подала не в повному обсязі передбачені цим Законом документи (відомості) або документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, є недійсним; 2) відомості реєстру територіальної громади не відповідають відомостям у поданих особою документах або відомостях; 3) за зняттям із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) звернулася дитина віком до 14 років або особа, не уповноважена на подання документів. До суду не надано доказів неможливості зняття відповідачів із зареєстрованого місця проживання в порядку ст. 18 вказаного Закону. Таким чином, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial