Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Представник позивача Мєшнік К.І., діючи в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк», звернувся до Садгірського районного суду м.\~Чернівці із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилається на те, що Monobank це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки мonobank. Після перевірки кредитної історії за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Разом із встановленням кредитного ліміту надається послуга проведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Особливістю є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Умови та правила обслуговування опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за відповідним посиланням. Відповідно до п.4.2.19 п.4 Розділу І на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів саме Клієнт зобов`язаний ознайомлюватися із чинною редакцією Договору. Сервіс банку дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон, за допомогою мобільного додатку. Також вказує порядок надання та обслуговування кредиту. Представник позивача вказує, що 19.11.2019 [PERSON] звернувся до позивача (Банку) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.11.2019 тим самим приєднався до опублікованих на сайті Банку Умов та правил обслуговування а АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank. Саме Анкета-заява, разом з Умовами і правилами, Тарифами, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 60 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, не надав своєчасно Банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, іншими витратами, відповідно до умов Договору. Станом на 28.12.2022 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим відбулося істотне порушення зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою, а тому банк 28.12.2022 направив повідомлення «пуш» про необхідність погашення суми заборгованості. Відповідач на контакт не виходив, не вчинив жодної дії на погашення заборгованості, а тому кредит став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості Банк нарахував неустойку, передбачену Тарифами. Таким чином, представник позивача вказує, що загальний розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 13.12.2022 становить 83 687 гривень 76 копійок, що складається з : -загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 83 687 гривень 76 копійок; -заборгованості за пенею 0,00 грн.; -заборгованості за порушення грошового зобов`язання 0, 00 грн. На основі вищезазначеного, з посиланням на відповідні правові норми просить стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену заборгованість у розмірі 83 687 гривень 76 копійок, а також судові витрати - судовий збір у розмірі 2\~684 гривні 00 копійок. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 11.04.2023, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача по справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з викликом сторін, призначено судове засідання на 21.04.2023. За клопотанням представника відповідача адвоката Андруховича В.Й., судовий розгляд відкладено з метою надання матеріалів справи на ознайомлення та написання відзиву. 02.05.2023 судом отримано письмове пояснення\~представника відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог у якому просить їх врахувати та ухвалити рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 83\~687, 76 грн. за безпідставністю позовних вимог. Вказує, що позивач стверджує, що відповідач, використовуючи додаток, за допомогою використання аналогу власноручного підпису погоджує усі Умови та Правила надання банком послуг, тобто банк стверджує, що генерує електронний цифровий підпис, яким відповідач (позичальник) нібито підписує умови та правила банківського обслуговування. Вважає це твердження хибним та таким, що суперечить законодавству, оскільки позивач не внесений до Довірчого списку та АТ «Універсал Банк» не надано можливість генерувати електронний цифровий підпис, про що свідчить також долучений перелік «Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг». Таким чином вважає, що між сторонами не було погоджено істотних умов кредитного договору. Також вказує на відсутність у матеріалах справи, на підтвердження позовних вимог, фінансового документу про отримання коштів, що є умовою укладення Договору та свідчить про наявність правових підстав для позичальника. Такими документами можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору. Зауважує і про те, що у графі «сплачено відсотків» позивач зазначає суму відсотків, які ним були нараховані та стягнуті за рахунок збільшення тіла кредиту, однак у п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ визначено, що списання договірне списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Натомість між позивачем та відповідачем не було узгоджено істотні умови кредитного договору, в тому числі і розмір відсотків, що нараховує банк та їх договірне списання за рахунок тіла кредиту. Долучені позивачем копії Витягу з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та тарифів, не містять підпису відповідача та не відповідають тій редакції, що діяла на момент укладення Договору, а заява не передбачає зобов`язань про сплату відсотків, розмір пені та комісії, не передбачає і строку договору. Роздруківка із сайту банку не є належним доказом. Також звертає увагу суду і на те, що позивач не надав будь яких доказів, які б свідчили про задоволення заяви відповідача та відкриття поточного рахунку, видання платіжної картки у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання відповідачем такої картки чи встановлювався відповідний кредитний ліміт і на яку суму. Таким чином вважає надані позивачем документи, що містяться у матеріалах справи недостатніми для підтвердження надання відповідачу кредиту ляхом встановлення кредитного ліміту на видану платіжну картку, суму кредитного ліміту та видачу кредитної картки. У судове засідання, представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. В доданому до позовної заяви клопотанні, просить суд розглянути цивільну справу за його відсутності та задовольнити позов. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача адвокат Андрухович В.Й. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, вважаючи їх такими, що незаконні та необґрунтовані, а тому не підлягають до задоволення. Підтримав та послався на доводи, викладені у письмових поясненнях, які просив врахувати при винесенні рішення. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Суд, заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що 29.11.2019 [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 29.11.2019. Підписавши Анкету-заяву відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривнях на його ім`я та встановити кредитний ліміт. Також підписуючи Анкету-заяві [PERSON] підтвердив, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, примірники яких отримані у мобільному додатку, складає договір про надання банківських послуг, із яким він ознайомився та зобов`язався виконувати його умови. Крім того, відповідач в анкеті-заяві зазначив, що просить вважати: наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, як відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з договором. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпису (п.6). Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору (а.с. 11). На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит в розмірі 60 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.12.2022 має заборгованість у розмірі 83 687 гривень 76 копійок, що складається з : -загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 83 687 гривень 76 копійок; -- загального залишку заборгованості за відсотками 0,00 грн.; -заборгованості за пенею 0,00 грн.; -заборгованості за порушення грошового зобов`язання 0, 00 грн. На підтвердження розміру заборгованості позивач долучає відповідний розрахунок заборгованості за договором б/н від 29.11.2019 (а.с.5-10). До позовної заяви банк додав екземпляр Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank та Тарифи за карткою Monobank (чорною карткою monobank), які опубліковані на офіційному сайті Банку та з якими ознайомлювався відповідач у мобільному додатку підписуючи Анкету-заяву (а.с. 12-24, 25-26). Також суду надано Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, якою визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти. Зокрема вказано, що кредит береться на споживчі потреби та надається протягом одного дня у вигляді суми кредитного ліміту (а.с.27-29). Крім цього, представником позивача долучено копію паспорта відповідача та копії документів, що підтверджують повноваження представника та про реєстрацію Банку (а.с. 30-37). Так,\~згідно із\~п.\~1\~Розділу 1\~«Терміни та\~визначення» Умов\~і правил\~обслуговування в\~АТ «Універсал\~Банк» при\~наданні банківських\~послуг щодо\~продуктів monobank\~ (далі\~ Умови)\~мобільний додаток monobank - сервіс Банку, що дозволяє надавати Клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Відповідно до п.п.2.1. п.2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України. Згідно із п.п. 2.3. п.2 Розділу І Умов, відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунку, депозитного договору, договору про надання кредиту. Відповідно до п.4.2.19 п.4 Розділу І на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів саме Клієнт зобов`язаний ознайомлюватися із чинною редакцією Договору за відповідним посиланням чи в мобільному додатку. Відповідно до пунктів 5.3., 5.8.1. п.5 Розділу І Умов Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Пунктами 2.1., 2.4, 2.5 пункту 2 розділу II Умов визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки. Відповідно до пункту 5.5 розділу II Умов, Форма надання Кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. Згідно з тарифами чорної картки «Monobank» пільговий період за карткою діє до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі), пільгова відсоткова ставка становить 0,00001%, розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами становить 4% від заборгованості, базова відсоткова ставка - 3,1 % на місяць, збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості - 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості). Також п.п.5.15-5.19 п.5 Розділу II Умов визначена відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання Клієнтом за Договором. Згідно з тарифами чорної картки «Monobank», відповідальність за прострочення грошового зобов`язання встановлюється у розмірі 74,4 % річних. Крім того, згідно п.5.16 у разі порушення терміну сплати Щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся Заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 0,00001 % річних. На період дії карантину Банк на власний розсуд має право збільшити строк, зазначений в абзаці першому цього пункту. Оскільки станом на 28.12.2022 у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати місячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, на підставі вищезазначеного положення п.5.17 Умов, вся сума заборгованості стала простроченою, а тому Банк направив повідомлення «пуш» про необхідність погашення суми заборгованості, а оскільки відповідач не відреагував, кредит набув форми «на вимогу». Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.11.2019. Вказана заява також містить повну інформацію щодо особи [PERSON] також містяться відповідні сторінки паспорта, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді. Також вказано прохання відповідача відкрити поточний рахунок на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Крім того відповідач вказав, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомлений, складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати умови вказаного договору. Таким чином суд приходить до висновку, що між сторонами існують правовідносини щодо кредитного договору, оскільки відповідач власноручно підписав анкету-заяву, яка містить зміст укладеного між сторонами договору. З огляду на приписи ст.ст. 207, 634, 639, 642 ЦК України письмова форма даного правочину сторонами дотримана. Представник відповідача у своїх поясненнях робить хибний висновок про те, що позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору, оскільки не бере до уваги те, що між сторонами був укладений договір, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису, а Договір про надання банківських послуг monobank (банк у смартфоні) має свої особливості та відмінності, банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, відповідно банком використовуються електронні договори. При цьому Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту були надані банком [PERSON] через мобільний додаток до підписання ним Анкети-заяви. Крім того, послідовність укладення договору про надання банківських послуг Акціонерного товариства «Універсал Банк» в рамках проекту monobank передбачає, що без ознайомлення з умовами та тарифами, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Що стосується доводів представника відповідача з приводу того, що позивач не внесений до Довірчого списку та АТ «Універсал Банк» не надано можливість генерувати електронний цифровий підпис, про що свідчить також долучений перелік «Кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг», слід зазначити наступне. Дійсно, як слідує з відомостей електронного реєстру чинних блокованих та скасованих сертифікатів відкритих ключів, АТ «Універсал Банк» не входить до Довірчого списку кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг. Однак посилання позивача на те, що умови надання кредитних коштів не погодженні з ним у електронній формі з використанням електронного цифрового підпису, оскільки позивач не є надавачем електронних довірчих послуг, не включений до довірчого списку та не має права генерування електронного цифрового підпису, спростовуються Положенням про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженим постановою Правління НБУ № 78 від 14.08.2017, яке набрало законної сили 17.08.2017. Цим положенням надано всім банкам можливість використання електронного підпису для застосування безпаперових технологій при наданні банківських послуг та визначено, що суб`єкти електронної взаємодії - Національний банк України, банки України, комерційні агенти банків, клієнти та контрагенти банків України (п. 5 розділу 1). Крім того, підпис Анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто, факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або сім-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Отже, доводи викладені у поясненнях представника відповідача про надання [PERSON] банківських послуг із застосуванням електронного цифрового підпису є безпідставними. Більше того, згідно ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Таким чином, скріпивши Заяву підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у Відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів та повернути Кредит, сплатити Комісію за надання фінансового інструменту і відсотки у складі щомісячних платежів. При цьому, судом встановлено, що АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Однак, в порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у нього станом на 13.12.2022 наявна заборгованість у розмірі 83 687 гривень 76 копійок, що становить загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). При цьому суд виходить із того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору. Боржник та його представник не надали суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Згідно з позицією Верховного Суду в постанові від 08 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц визначено, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. У постанові від 02 липня 2020 року в справі № 753/16745/15-ц Верховним Судом підтримано позицію суду апеляційної інстанції про те, що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору, а тому є належним доказом. Відповідачем у справі не спростовано обставин отримання та використання ним кредитних коштів та розміру заборгованості, зазначеного в наданому позивачем розрахунку. Враховуючи, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості. Зважаючи на викладені вище обставини справи та норми закону, суд приходить до висновку, що наданий банком розрахунок заборгованості є належним доказом та допустимим засобом доказування у цій справі та в сукупністю з іншими доказами свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів. Більше того, із наданого суду розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.11.2019 (а.с.5-10) вбачається, що [PERSON] періодично погашав заборгованість. Таким чином недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим у розумінні положень статей 6, 627-629, 1054 ЦК України, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, в постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, в якій, ухвалюючи рішення про стягнення боргу за кредитним договором, суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20. Що стосується доводів представника відповідача щодо неправомірного списання коштів, то слід зауважити, що у п. 10 підписаної [PERSON] . Анкети заяви до Договору про надання банківських послуг від 29.11.2019. вказано, що [PERSON] надає право та доручає АТ «Універсал Банк» здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків АТ «Універсал Банк» без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких його грошових зобов`язань перед АТ «Універсал Банк», що виникають з умов Договору. При цьому суд приймає до уваги, що процедура здійснення взаємозаліку між внесеними позичальником на свій картковий рахунок коштів в якості відсотків, за рахунок яких можливо було б погашати існуючу заборгованість по тілу кредиту, не суперечить умовам договору та Закону. Посилання відповідача на те, що при укладенні договору банк не дотримався вимог Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення про умови кредитування спростовуються долученим до матеріалів справи Паспортом споживчого кредиту, що підтверджує виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця про ознайомлення з умовами кредитування. Такий документ містить усю необхідну для споживача інформацію, що надається безоплатно за спеціальною формою. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з боржника отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.11.2019 у розмірі 83 687 гривень 76 копійок на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк». Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 684 гривні 00 копійок, який, зважаючи на задоволення позову в повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.ст. 42, 61 Конституції України, ст.ст.2, 15, 207, 509, 526, 530, 536, 546, 549, 610- 612, 633-634, 1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved