Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя оосба без самостійних вимог на предмет спору: Томашпільська селищна об`єднана територіальна громада Вінницької області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 31 травня 2022 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] у Томашпільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-західного міжрегіонального управліня Міністерства юстиції )м. Хмельницький). Від шлюбу у сторін народилась [INFO] донька [PERSON] . Дитина проживає та знаходиться на його утриманні. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з різних причин, сім`я фактично розпалась, подружжя припинили шлюбно-сімейні відносини та збереження сім`ї суперечить інтересам позивача. Просить визначити місце проживання дитини [PERSON] з ним за його зареєстрованим місцем проживання. Ухвалою Томашпільського районного суду від 20 грудня 2022 року у даній справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 17 січня 2023 року закрито підготовче провадження по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просить позовні вимоги задовольнити. Вказав, що спільне житття з відповідачкою не склалося, у них різні погляди на життя, перестали розуміти один одного, проживають окремо. Просить визначити місце проживання його доньки [PERSON] разом з ним. Також зазначив, що не уникає мобілізації та надав відповідні документи. Відповідачка [PERSON] позов визнала. Згідна на розірвання шлюбу та не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем. Від представника Томашпільської селищної ради надійшла заява, в якій просить справу розглядати у відсутність представника селищної ради та не заперечує у задоволенні позову [PERSON] . Заслухавши пояснення, учасників справи, розглянувши заяву представника Томашпільської селищної ради, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони 31 травня 2022 року уклали шлюб, який був зареєстрований у Томашпільському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.7). Від шлюбу у сторін народилась [INFO] донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 СК України. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, позивач звернувся до суду з вимогою про визначення місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] разом з ним. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст.150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з нормами ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З довідки № 14-18/190 виданої Томашпільською селищною радою [PERSON] видно, що [PERSON] , проживає спільно з [PERSON] (а.с.13). Згідно ч.4. 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Томашпільської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини біля батька [PERSON] , жителя с. Олександрівка Тульчинського району Вінницької області від 28 вересня 2022 року, вважають за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] біля батька [PERSON] , [INFO] , за його фактичним місцем проживання за адресою : [ADDRESS] ( а.с.10-12). Також в судовому засіданні були досліджені документи, які надав позивач, а саме копію свідоцтва про народження його матері [PERSON] та пенсійне посвідчення про те, що [PERSON] , [INFO] має 2 групу інвалідності. Встановивши дані обставини, приймаючи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи, що відповідачка не заперечує проти визначення місця проживання дитини разом з батьком, суд з урахуванням інтересів малолітньої дитини, приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , а тому позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved