Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб, який зареєстрований 16 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 290. Від шлюбних відносин в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] . Вказувала, що у зв`язку різними поглядами на життя, розбіжностями в характері, відсутністю взаєморозуміння та довіри, подружні відносини між ними припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, однак ні вона ні відповідач не мають наміру зберегти шлюб. Причини, які спонукали її наполягати на розірванню шлюбу є обґрунтованими так як подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Зазначила, що на даний час ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено та за переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Майнового спору немає. Шлюб розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати біля позивача. Підтримуючи вищевикладене, просила розірвати шлюб між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження повідомленням (виклику) сторін. Від представника позивача [PERSON] адвоката Ватаманюка В.В., на адресу суду надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, а також відзиву на позовну заяву до суду не надав. Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~наявні у\~матеріалах справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 16 березня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 290, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25 квітня 2019 року. У шлюбі в сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.06.2019 року. Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved