Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23 січня 2020 року Відповідачем, [PERSON] було отримано у борг грошові кошти від [PERSON] , в сумі 20 000,00 гривень 00 копійок, які він зобов`язався повернути до 23.02.2020 року. На підтвердження даного зобов`язання Відповідачем було надано відповідну розписку. Згідно розписки від 02.06.2020 року Відповідач, [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] частину раніше отриманих від нього на ремонт транспортного засобу грошових коштів в сумі в сумі 7500 (сім тисяч п`ятсот доларів США) 00 центів. Кінцевий термін повернення встановлено до 18.06.2020 року. На підтвердження даного зобов`язання Відповідачем було надано відповідну розписку. Та у зазначені строки Відповідачем кошти Позивачу повернуто не було. Відповідач ухиляється добровільно повернути борги. У зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з [PERSON] ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] борг за розпискою від23.01.2020 року станом на 01.01.2023 року в розмірі 30 784,46 грн., з яких 20000 гривень борг за розпискою, 9073,23 гривень інфляційні втрати, 1711,23 гривень 3% річних; стягнути з [PERSON] ІПН [NUMBER] на користь [PERSON] борг за розпискою від02.06.2020 року станом на 01.01.2023 року в розмірі 8 141,19 доларів США, з яких 7500,00 доларів США борг за розпискою, 641,19 доларів США 3% річних; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, які складаються з витрат судового збору - 4050 грн. 83 коп. та витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги - 18000 гривень. В судове засідання сторони не викликались. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини. 02 червня 2020 року у м. Кривий Ріг між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Умовами укладеного договору було передбачено, що позивач передав, а відповідач отримав кошти на ремонт автомобіля Ауді Q7, а саме - ремонт салона - 1670 доларів США, запчастин на ремонт - 8500 доларів США, ремонт ходовой - 910 доларів США, аванс на малярні роботи - 2020 доларів США, в загальній сумі - 13100 доларів США. Згідно розписки вказані кошти частково повернуті, залишок боргу - 7500 доларів США, кінцевий строк повернення - до 18.06.2020 року (а.с. 22). Також, 23 січня 2020 року у м. Кривий Ріг між позивачем та відповідачем був укладений договір позики. Умовами укладеного договору було передбачено, що позивач передав, а відповідач отримав кошти у сумі 20000 на строк один місяць, повернути кошти відповідач повинен не пізніше 23.02.2020 року (а.с. 23). Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо інше не встановлено договором або законом. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позивачем надано до суду оригінали розписок, наданих відповідачем. Наявність оригіналу розписки у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем розписками та фактичне визнання відповідачем суми боргу, свідчать, що відповідач зобов`язань щодо повернення грошових коштів до теперішнього часу не виконав. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України встановлює правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно ст. 612 ЦК врегульовує прострочення боржника, тобто боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином за розпискою від 23.01.2020 року Позивач має право нарахувати 3 % річних та інфляційні втрати, та за розпискою від 02.06.2020 року має право нарахувати 3 % річних. Суд погоджується з розрахунком 3% та інфляційних втрат, наданий позивачем, а також приймає до уваги той факт, що позивачем не надано спростувань та заперечень на такий розрахунок. Станом на 01.01.2023 року 3% річних на суму боргу в 20000,00 грн. складають1711,23 грн. Крім того, станом на 01.01.2023 3% річних суму боргу 7500,00 Доларів США складають 641,19 доларів США, при цьому інфляційні втрати на суми 20 000,00 грн. станом на 01.01.2023 року складають 9073,23 грн. При цьому, згідно із вимогами ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд доходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені письмовими доказами. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, а також витрати на правову допомогу. Відповідачем не надано заперечень та не заявлено клопотання про зменшення розміру на правову допомогу, а тому судові витрати слід задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 1046 -1050 ЦК України,

Outcome: approved