Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 28 листопада 2000 року він з відповідачкою уклав шлюб, який зареєстрований Виконавчим комітетом Оріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №9. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З лютого 2022 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки відсутні, спільне господарство сторони не ведуть та особисті стосунки не підтримують. Тому позивач [PERSON] просить суд розірвати шлюб з відповідачкою [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягає, строк на примирення просить не надавати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала, строк на примирення просить не надавати. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] у повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 березня 2023 року, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 28 листопада 2000 року, місце державної реєстрації Виконавчий комітет Оріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, актовий запис №9 (а.с. 5). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Як вбачається із позовної заяви, з лютого 2022 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини відсутні, особисте господарство ведуть окремо, міжособистісних стосунків не підтримують. Подальше збереження шлюбу є недоцільним та неможливим. Згідно ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. ст.21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України\~визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність до оточуючих, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2\~ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3\~ст. 115 Сімейного Кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved