Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У березні 2023 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила встановити факт проживання однією сім`єю її із [PERSON] починаючи з листопада 2006 року по день смерті останньої. Мотивувала тим, що вона та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.04.2006 року, після одруження вона переїхала жити в його будинок, де також проживала мати чоловіка - [PERSON] . Увесь період аж до смерті чоловіка та свекрухи вони проживали разом, вели спільно господарство, заявниця піклувалася про них, разом відпочивали, поралися по господарстві. [INFO] помер чоловік [PERSON] , а [INFO] померла і [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно. Так як позивачка проживала однією сім`єю із [PERSON] вона виявила бажання отримати спадщину, проте отримала відмову нотаріуса, з посиланням на те, що їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю із покійною. Ухвалою суду від 11.04.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснити у порядку спрощеного позовного провадження. Заявниця та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, суду надали заяви у яких просили розгляд справи здійснити без їх участі. Свідок [PERSON] пояснила, що вона дочка заявниці. Мама стала жити разом з дядьком [PERSON] з 2005 року. Спочатку б. Ліда не жила з ними, а потім за станом здоров`я переїхала. Вони влітку жили в селі, а взимку- в Вінниці в квартирі. В 2005 році вона вийшла заміж і вже не жила разом з мамою. Свідок [PERSON] підтвердила, що знає позивачку близько 19 років, з того часу коли вона в`їхала до чоловіка та його матері. [PERSON] був інвалідом другої групи, а його матір мала проблеми із здоров`ям та пересувалася за допомогою милиць, тому позивачка здійснювала догляд за ними, поралася на городі, вела господарство. Свідок [PERSON] , яка являється подругою позивачки підтвердила, що позивачка із 2003 2004 року одружилася із [PERSON] та проживала із свекрухою [PERSON] однією сім`єю, здійснювала догляд за чоловіком та свекрухою з огляду на проблеми із здоров`ям. Свідок [PERSON] є земляком [PERSON] знає позивачку як його дружину з 2003 року. За увесь час був неодноразово свідком спільного ведення господарства позивачки із чоловіком та свекрухою, які на літо проживали у селі так як був частим гостем у них. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки та її сім`ї у м. Вінниці суду повідомила, що знає заявницю з приблизно 2003 - 2004 року, коли вона переїхала жити до [PERSON] та [PERSON] . На літо позивачка та її сім`я їздили у село та поралися там по господарстві, зимою приїжджали у м. Вінницю де спільно проживали. Свідок [PERSON] підтвердив, що був свідком спільного проживання позивачки із її чоловіком та свекрухою, які вели спільно господарство. [PERSON] здійснювала догляд за чоловіком, який був інвалідом та свекрухою. Свідок [PERSON] суду повідомила, що позивачка із [PERSON] жили разом більше двадцяти років, разом із ними також проживала матір останнього. Так як [PERSON] мала проблеми із пересуванням постійний догляд за нею здійснювала заявниця. Свідок [PERSON] , яка є односельчанкою свекрухи та чоловіка позивачки суду повідомила, що неодноразово бачила позивачку та її чоловіка [PERSON] та [PERSON] у селі із ранньої весни і до пізньої осені. Вни проживали у селі, вели спільно господарство на зиму перебиралися у м. Вінницю. [PERSON] мала проблеми зі здоров`ям та погано пересувалася, користувалася милицями, пізніше її стан погіршився і вона потребувала постійної сторонньої допомоги. Заявниця доглядала як чоловіка так і свекруху. Суд дослідивши докази встановив [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [PERSON] та [PERSON] уклали шлюбу 25.04.2006 року у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області. Позивачка з моменту реєстрації (31.10.2006 року) проживала із чоловіком та [PERSON] за адресою [ADDRESS] . За [PERSON] рахується домоволодіння за адресою [ADDRESS] , яка складається з житлового будинку та земельних ділянок загальною площею 0,45 га в т.ч.: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,20 га. [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] про що зроблено відповідний актовий запис №1264. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Згідно матеріалів спадкової справи [PERSON] виявила бажання отримати спадкове майно після смерті померлої [PERSON] проте отримала відмову від нотаріуса з огляду на те, що їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю із покійною. Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, заслухавши в судовому засіданні позивачку, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Позивачка та [PERSON] спільно проживали за адресою [ADDRESS] , свідки підтвердили той факт, що [PERSON] проживала із [PERSON] спільно однією сім`єю за вищезазначеною адресою більше десяти років, вели спільно побут, проявляли турботу один про одного. З огляду на вищезазначене суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити та встановити факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Судові витрати залишити за позивачкою, з огляду на її клопотання.

Outcome: approved