Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

28.12.2021 позивач [PERSON] звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою, в якій просить суд визнати\~ [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що позивач є власником будинку за адресою: [ADDRESS] згідно частина свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1995 року та частина свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2018 року. В належній позивачу квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] , яка не мешкає в цьому житловому приміщенні з лютого 2000 року. На даний час у зв`язку з наявністю формальної реєстрації [PERSON] у квартирі, що належить позивачеві, останній несе додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. І саме з цих обставин позивач звертається до суду з цим позовом тому, що вважає, що наявність реєстрації відповідача в житловому приміщенні, в якому позивач є власником перешкоджають їй у праві вільно користуватися цим приміщенням на свій розсуд, оскільки ніяких зобов`язань щодо користування цим житловим приміщенням та його збереження за відповідачем позивачка перед відповідачем на себе не брала. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.01.2022 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 16.03.2023 справу передано до Дружківського міського суду Донецької області за підсудністю судових справ Артемівського міськрайонного суду. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті «Судова влада України». Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України\~ суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно частина свідоцтва про право власності на житло від 17.05.1995 року та частина свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2018 року. Згідно зі\~свідоцтвом про\~право власності\~на житло\~виданого 17.05.1995\~Бюро приватизації\~житла Артемівського\~району «Монсарда» згідно з розпорядженням № 126 від 17.05.1995, квартира загальною площею 49,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . 17 липня 2018 року державним нотаріусом Другої бахмутської державної нотаріальної контори Балицькою Л.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 790, згідно якого, спадкоємцем майна у вигляді частини квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , померлому [INFO] , є його дружина [PERSON] . Згідно з довідкою, виданої 25.05.2021 адміністратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області Сябро О.М., та інформації, наданої міським головою Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області на запит суду від 20.01.2022, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акту про фактичне проживання від 15.06.2021, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована, але фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2000 року, про що підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] . Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Та обставина, що [PERSON] не знята з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику будинку, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням його права власності. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України\~\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 383 ЦК України\~\~встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України\~передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Як зазначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.. 156ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89\~ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Враховуюче те, що [PERSON] не знята з реєстрації із даного житлового приміщення, перешкоджає позивачу, як власнику будинку, володіти, користуватися та розпоряджатися приміщенням в повному обсязі, що є порушенням його права власності. Крім того, нарахування позивачу комунальних платежів з урахуванням реєстрації у спірному жилому приміщенні відповідача суд розцінює як порушення прав позивача, таке порушення підлягає захисту. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підставі своїх вимог. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у спірному будинку з лютого 2000 року, ним не користується, витрати пов`язані з оплатою комунальних послуг не сплачує, а тому є всі підстави для усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved