Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду з указаним позовом, у якому просить визначити їй, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини в три місяці з дня вступу рішення в законну силу. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] в с. Зарічани Житомирського району Житомирської області померла мати позивача [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав, позивач звернулася до приватного нотаріуса, однак їй було відмовлено, у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну на подачу такої заяви. Строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини позивачем було пропущенно, адже вона перебувало на заробітках в іншій країні, на даний час перебуває також за межами території України, а тому не могла своєчасно звернутися до нотаріуса. Позивач вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, просить задовольнити позовні вимоги. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 03.01.2023 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 26.01.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.02.2023 підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Заява представника позивача про виклик свідків задоволено. Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивач виїхала за українським паспортом на заробітки в росію, де працювала неофіційно до моменту вторгнення росії на територію України. На момент смерті матері не перебувала на території України. Після запровадження воєнного стану в Україні перебуває у Польщі. Вказані обставини перешкоджали вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Окрім того, вказує, що позивач є єдиним спадкоємцем померлої матері. Відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, у зв`язку з відсутністю заперечень на позовну заяву. Згідно ч.3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч.1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Приписами п.1 ч.3\~ст.223 ЦПК України\~визначено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача, який належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. У ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5\~ст.12 ЦПК України, було створено сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах строків, встановлених\~ЦПК України. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ст.55\~Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За змістом\~ст. 15 ЦК України\~особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч.2 ст. ст.16 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1222, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно дост.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч.ч. 1,3,5\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина перша\~статті 1269 ЦК України\~передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3\~ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24\~постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7\~додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за №00037491599 від 11.11.2022, 21.09.2013 було зареєстровано актовий запис про розірвання шлюбу, [PERSON] після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за №00037492375 від 11.11.2022, 28.01.2012 було зареєстровано актовий запис про шлюб, [PERSON] після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Стирник [PERSON] , [INFO] , після укладення шлюбу, 20.07.1991, змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Семенюк В.Ю. позивачу було відмовлено у прийнятті спадщини, листом від 01.11.2022 за №111/01-16 у зв`язку із пропуском встановленого строку у шість місяців. Пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє позивача можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Листом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Семенюк В.Ю. від 18.01.2023 № 17/02-31 повідомлено, що відповідно до відомостей Спадкового реєстру № 71195204 від 18.01.2023 спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Обґрунтовуючи поважність пропуску строку для прийняття спадщини, позивач зазначає, що у встановлений шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою, оскільки перебувала за межами України на заробітках в росії, де працювала неофіційно, а тому не могла вчасно подати заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його матір`ю з початку 2018 року виїхала на заробітки до росії, де працювала неофіційно, повернулась в Україну у 2022 за декілька днів до початку військової агресії і, у зв`язку з наведеними подіями, одразу виїхала до Польщі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач є його знайомою вже близьуо 15 років. Починаючи, приблизно, з 2017 позивач перебувала в Росії на заробітках. Йому відомо, що у позивача у 2019 померла мати, у цей час позивача не було на території України. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11.07.2018 у справі №381/4482/16-ц, від 11.11.2020 у справі № 750/262/20. Суд враховує аргументи позивача, наведені на підтвердження обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не оспорюються відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Крім того, позивач є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . Тобто, надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини не порушить права та свободи інших осіб. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про необхідність визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини тривалістю два місяці від дня набрання рішенням суду законної сили, що на думку суду буде достатній для прийняття спадщини, та задоволення позову. V. Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч.9\~ст.141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Тому,\~

Outcome: approved