Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] (надалі - заявник) звернулася до суду з вищевказаною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що з 19 серпня 1967 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , разом проживали однією сім`єю: до 1992 року - у м. Єнакієво, Донецької області, а у 1992 році переїхали до м. Кривого Рогу, де спочатку проживали у квартирі [ADDRESS] , на яку обміняли свою квартиру у м. Єнакієво, а з 25 січня 1996 року до дня його смерті - [INFO] , проживали разом безперервно у житловому будинку [ADDRESS] , який заявник отримала у спадщину від своєї сестри. Від шлюбу мають двох дорослих дітей: сина [PERSON] , 1969 року народження і доньку - [PERSON] , 1980 року народження. З 25 січня 1996 року і по цей час [PERSON] зареєстрована у будинку [ADDRESS] , а її чоловік [PERSON] залишався зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] , яка належала на праві власності [PERSON] [PERSON] . У 2018 році [PERSON] розірвали шлюб, незважаючи на розірвання шлюбу, продовжували проживати однією сім`єю у тому ж будинку [ADDRESS] , спільно вели домашнє господарство, мали взаємні права і обов`язки, спільно нажите у шлюбі майно не ділили. Заявник постійно перебувала на його утриманні. 25 серпня 2022 року з [PERSON] знову одружилися, а [INFO] [PERSON] помер. На час смерті чоловіка заявник з ним проживала разом у будинку [ADDRESS] , з цієї ж адреси відбулося його поховання. Проте, у цьому будинку була зареєстрована лише заявник, яка є пенсіонером за віком з 03.06.2001 року довічно. Її пенсія складає близько 2500,00 гривень на місяць. [PERSON] з 1993 року також був пенсіонером за віком, отримував пенсію, останній розмір якої становив близько 18 000,00 гривень на місяць. [PERSON] весь час спільного подружнього життя перебувала на утриманні мого чоловіка [PERSON] , тому що його пенсія була для неї постійним і основним джерелом засобів для існування, оскільки її пенсії не вистачало навіть на оплату комунальних послуг. З цих підстав заявник 11 листопада 2022 року звернулася до Пенсійного фонду України в особі відділу обслуговування громадян №12 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід на пенсію померлого чоловіка по втраті годувальника. Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-010215-8/118010 від 18.11.2022 року було відмовлено в переході на пенсію по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт перебування на утриманні померлого годувальника, з посиланням на п. 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року. Встановлення факту сумісного проживання з померлим чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та перебування на його утриманні необхідно заявнику для призначення та отримання пенсії в зв`язку з втратою годувальника. Без встановлення вищезазначеного факту вона позбавлена соціальної гарантії, наданої державою, а саме: на призначення та отримання пенсії відповідно до п. 1 ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи викладене, заявник просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , в період часу з 25 січня 1996 року по 11 жовтня 2022 року за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , який помер [INFO] та перебування [PERSON] на його утриманні. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 грудня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 23 березня 2023 року [PERSON] присутня не була, від її представника - адвоката Бондаренко Є.В. надійшла до суду заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Представник заінтересованої особи - Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника фонду. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені, окрім визначених у частині першій статті 315 ЦПК України, інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Такі факт повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення; і такі факти не пов`язуються з подальшим вирішенням спору про право в судовому порядку, Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 19 серпня 1967 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.08.1967 року (а.с.14). 13 листопада 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13 листопада 2018 року (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 25.08.2022 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1008 (а.с. 17 ). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис 225 (а.с. 18). Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами заяви [PERSON] про перерахунок пенсії прийняте рішення (а.с.7). Згідно рішення про відмову у перерахунку пенсії, складеного заступником начальника відділу перерахунків пенсій № 2 Іванової Я. Майбороді Г.В. відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з ненаданням довідки про реєстрацію місця проживання (разом із годувальником за однією адресою), або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем реєстрації (проживання) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати документи, факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] по 09 жовтня 2022, разом проживали за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за підписом сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , уповноваженою особою виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради Єрьоміною І. та головою квартального комітету № 13 Чігрін П.О. від 02.11.2022 року (а.с.12). Згідно довідки № 440 від 07.12.2022 року [PERSON] перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію за віком (а.с.14). Відповідно до довідки про доходи № 8714257749711841, загальний розмір пенсії [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року складає 30597,60 грн (а.с. 14). На виконання ухвали суду від 27 березня 2023 року Головним управлінням пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано довідку про розмір пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , загальний розмір якої за період з січня 2022 року по вересень 2022 року складає 165893,34 грн (а.с. 55). Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Згідно ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч. 2 ст. 32 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, дружина, якщо вона є особою з інвалідністю або досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є пенсіонером та отримує пенсію за віком. Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Так, суд погоджується з посиланням заявниці, що одержання нею пенсії не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Однак, як вбачається з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно із статтею 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Цей висновок міститься у Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17. Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, загальний розмір пенсії [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року складає лише 30597,60 грн, що менше ніж пенсія померлого [PERSON] . Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області [PERSON] отримував пенсію в значно більшому розмірі ніж дружина, так, пенсія заявниці [PERSON] : за січень - лютий 2022 року становила 2500,00 грн, за березень - червень 2022 року становила 2552,14 грн, за липень - листопад 2022 року становила 2553,84 грн, за грудень 2022 року становила 2619,84 грн, а померлого [PERSON] за той же період: січень - лютий становила 16622,58 грн, за лютий - вересень 2022 року становила 18949,74 грн., отже [PERSON] перебувала на утриманні померлого [PERSON] . Колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у цивільній справі № 210/343/19 зазначено: «Встановивши, що допомога яка надавалась померлим чоловіком, була для неї хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом засобів до існування суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування [PERSON] на утриманні померлого чоловіка. Доводи касаційної скарги стосовно того, що [PERSON] отримує пенсію за віком, яка забезпечує її прожитковий мінімум встановлений законом, не приймаються Верховним Судом до уваги, оскільки судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не має правового значення для вирішення даного спору.» Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що заявниця на момент смерті чоловіка отримувала пенсію за віком, інших джерел доходів не мала, не працювала і спільно проживала зі своїм чоловіком на момент його смерті. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно основним джерелом засобів до існування заявниці у період спільного проживання у шлюбі, який передував смерті її чоловіка, була допомога з боку чоловіка, оскільки останній за життя отримував в рази більшу за неї пенсію, та таким чином дохід чоловіка заявниці за життя до дня його смерті був основним джерелом існування родини, що вказує та доводить те, що вона перебувала на його утриманні. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту постійного проживання заявниці разом з її померлим чоловіком по день його смерті та її перебування на утриманні чоловіка. Враховуючи наведені обставини суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved