Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач через свого представника у листопаді 2022 року в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив позбавити останнього батьківських прав щодо його сина [PERSON] , [INFO] . У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Проте, відповідач не приймає участі в утриманні дитини, не займається її вихованням. Зокрема, до позивача 19.10.2022 надійшло звернення рідної баби малолітнього [PERSON] щодо вирішення питання позбавлення батьківських відповідача, оскільки її онук [PERSON] тривалий час виховується та мешкає разом з нею. Зазначає, що з 2014 року відповідач не цікавиться долею дитини, станом її здоров`я, успіхами у навчанні. Не бере участі у вихованні сина. Мати дитини, [PERSON] , також тривалий час не займається утриманням сина та самоусунулася від його виховання. На даний час її оголошено в розшук. Весь тягар по утриманню, вихованню та лікуванні дитини взяла на себе баба [PERSON] 21 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] надав до служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації заяву, в якій підтвердив невиконання ним батьківських обов`язків та надав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 березня 2023 року за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, якою також позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] (відповідач) та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно висновку від 10 травня 2023 року № 170, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який виконує функції органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його сина [PERSON] , [INFO] . Також у вищевказаному висновку зазначено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина, не виявляє інтересу до його життя, не створює умов для отримання освіти, участі у вихованні не приймає, не виявляє батьківського піклування, своєю пасивною поведінкою не створює належних умова для повноцінного розвитку сина. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом установлено, відповідач дійсно не цікавиться життям свого сина [PERSON] , [INFO] , не приділяє йому достатньої уваги та не бере належної участі в його вихованні, тобто фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно довідки ВП № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 08.07.2022 № 3014/115/120/06-2022, матір малолітнього [PERSON] - [PERSON] на даний час оголошено у розшук. Тривалий час малолітній [PERSON] виховується та проживає разом зі своєю рідною бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Остання опікується дитиною, влаштовувала до дитячих дошкільних закладів, займалася його лікуванням, що підтверджується висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 18.11.2019 № 598, картки стану здоров`я і розвитку дитини КУ «Харківська обласна психолого-медико-педагогічна консультація» від 24.10.2017, консультаційного висновку лікаря-невролога дитячого від 27.05.2021, КЗ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 447 від 18.09.2017. Також [PERSON] оформлювала дитину до школи, що підтверджується психолого- педагогічною характеристикою ЗОШ № 57 від 23.12.2020 . Під час воєнних дій в Україні [PERSON] спільно з онуком [PERSON] виїхала з м. Харкова та зареєструвалася, як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . 21 жовтня 2022 року відповідач надав до Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації заяву, в якій підтвердив невиконання ним батьківських обов`язків та надав згоду на позбавлення його батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК, України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини, суд доходить висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Окрім того враховуючи, що відповідач не звільнений від обов`язку щодо утримання дитини, суд уважає необхідним стягувати з нього на користь державного закладу або фізичної особи, яка буде опікуватися дитиною, аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 133, 141, ЦПК України, суд уважає правильним стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за розгляд позовних вимог про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів у загальному розмірі 1 984,80 грн. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 164, 165, 166, 182 СК України, ст. 12 Закону України«Про охорону дитинства», Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»;

Outcome: approved