Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] у своєму позові, із урахуванням уточнень до нього, посилається на те, що 31.10.2014 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №2363. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року шлюбні відносини між ним та відповідачкою були припинені. Відповідачка забрала дітей та виїхала з квартири, де вони спільно проживали, не повідомивши про своє нове місце проживання. Сім`я розпалася по тій причині, що вони не знайшли взаєморозуміння, втратили повагу одне до одного, оскільки у них різні погляди на сімейне життя. Шлюбних відносин не підтримують та бажання їх відновлювати у нього немає, у зв`язку з чим вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином та завчасно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки (25.04.2023 року та 09.05.2023 року), а також не подала відзив на позов. 27.03.2023 року відповідачкою на електронну адресу суду було направлено повідомлення про те, що вона не бажає розривати шлюб. Підстав, передбачених ч.4 ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи не встановлено, у зв?язку з чим судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому 31.10.2014 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по актовому запису за №2363 (повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 19.11.2022 року). Сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12.01.2016 року та серії [NUMBER] від 24.05.2017 року. Сім`я сторін фактично розпалась, поновлювати її позивач не бажає, збереження шлюбу не відповідає його інтересам. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу, не допускається. Виходячи з цього, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість. Таким чином, у суду відсутні підстави для примусового збереження сім`ї між сторонами при наявності категоричного заперечення щодо цього позивача. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України та

Outcome: approved