Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

\~ [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 37\~320 грн 74 коп., що становить 1/2 частини кредитних коштів, сплачених останньою після розірвання шлюбу на погашення заборгованості за кредитним договором № 39/2013-ф від 29.04.2013 та за договором страхування №000040/22-НС/П від 12.04.2022, №46/22-Из/П4 від 12.04.2022, №55/21-Из/П4 від 01.04.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 01.09.2021 по 21.12.2018 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.11.2018. Під час шлюбу позивачем і відповідачем за спільною домовленістю за спільні та позичені на ім`я відповідача [PERSON] в інтересах сім`ї кошти у спільну сумісну власність на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.04.2013 приватним нотаріусом Комсомольського нотаріального укругу Красильниковою О.В. за реєстраційним №682 було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем [PERSON] в Државному реєстрі речових прав на нерухоме майно №835483 від 29.04.2013. Оплата за договором купівлі-продажу квартири від 29.04.2013 була здійснена готівковими коштами подружжя у сумі 44\~000 грн, решта у сумі 110\~000 грн було сплачено кредитними коштами, які були отриманні відповідачем за згоди позивача в АБ «УкргазБанк» згідно кредитного договору №32/2013-ф від 29.04.2013. В зебезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №39/2016-ф від 29.04.2023 між АБ «Укргазбанк» і відповідачем за згоди позивача був укладений договір іпотеки вищезазначеної квартири. Крім, того позивач [PERSON] на підставі договору поруки №39/2013-ф-1, укладеного між нею та АБ «УкргазБанк» 29.04.2013 виступила поручителем за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2023. Після фактичного припинення наприкінці липня 2018 року шлюбних відносин між сторонами позивач [PERSON] одноосібно за рахунок особистих коштів здійснювала погашення тіла кредиту за сплату відсотків за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2013. За вказаний період позивач сплатила за рахунок своїх особистих коштів 73\~040 грн 10 коп. в погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків. Крім того в період з 18.04.2021 по 26.04.2022 [PERSON] сплатила страхові платежі у загальній сумі 1\~601 грн 37 коп за договорами страхування, як забезпечувальних зобов`язань згідно кредитного договору №39/2013-ф від 29.04.2013. Тому позивач вимушена звернутись до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] 1/2 частини сплачених нею грошових коштів. Ухвалою суду від 28.03.2023 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів від ПАТ АБ «УкргазБанк» копії кредитного договору №39/2013-ф від 29.04.2013 між ПАТ АБ «УкргазБанк» і [PERSON] , копію договору іпотеки між ПАТ АБ «УкргазБанк» і [PERSON] , посвідченого 29.04.2013 приватним нотаріусом Красильниковою О.В. за реєстр.№687, копію анкети-заяви позичальника [PERSON] на отримання кредиту за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2013, інформацію (виписку) про рух коштів з погашення кредиту за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2013 в період 08.11.2018 по день надання інформації, відомості про залишок заборгованості за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2013 на день надання інформації, інформацію стосовно того, чи заявлялися ПАТ АБ «УкргазБанк» до [PERSON] , як поручителя згідно договору поруки №39/2013-ф-1, вимоги про виконання кредитних зобов`язань за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2013 замість позичальника [PERSON] , від приватного акціонерного товариства страхова компанія Арсенал страхування копії договорів страхування між ПрАТ СК Арсенал страхування і [PERSON] №000040/22-НС/П від 12.04.2022, №46/22-Из/П4 від 12.04.2022, № 55/21-Из/П4 від 01.04.2021. Відповідач у відповідності до ст.278 ЦПК України відзив на позов, у наданий судом строк до суду не подав. Заперечень проти розгляду справи в спрощеному провадженні без повідомлення сторін не надав. Тому, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У силу вимог ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Як встановлено рішенням Комсомольського міського суду Полтавськоїх області від 20.11.2018, [PERSON] та [PERSON] з 01.09.2012 перебували у шлюбі. 29.04.2013 на підставі договору кіпівлі-продажу, серія ВТЕ номер 337999 посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського нотаріального укругу Красильниковою О.В. за реєстраційним №682, [PERSON] набув права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] загальною площею 29, 14 м2 (а.с.13). Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.11.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). Як убачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 12.02.2021 зареєструвала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] » (а.с.11). За час спільного проживання сторін погашення тіла кредиту та сплата відсотків згідно кредитного договору №39/2013-ф від 29.04.2013 здійснювалося за рахунок спільного бюджету. Після припинення шлюбних відносин між сторонами позивач [PERSON] з 08.11.2018 по 08.08.2022 одноосібно за рахунок особистих коштів здійснювала погашення тіла кредиту та сплату відсотків за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2013. За вказаний період позивач сплатила 73\~040 грн 10 коп., також в період з 18.04.2021 по 26.04.2022 сплатила страхові платежі у загальній сумі 1\~601 грн 37 коп., що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними квитанцій та рахунками-фактури (а.с. 19-52). На виконання вимог ухвали суду від 28.03.2023 ПрАТ «СК «Арсенал страхування» надано наступні документи: копію договору добровільного страхування від вогневих ризиків та стихійних явищ і добровільного страхування майна № 55/21-Из від 01.04.2021, копію договору добровільного страхування від вогневих ризиків та стихійних явищ і добровільного страхування майна № 46/22-И4 від 12.04.2022, копію договору добровільного страхування від нещасних випадків позичальника банку № 000040/22-НС/П від 12.04.2022. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. За змістом ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, у т. ч. зарплата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суд зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Частиною 3 ст.61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. Разом з тим, при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Отже, у подружжя, крім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.\~\~\~\~\~\~\~\~ Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі № 6-486цс16, від 14.05.2016 у справі № 6-539цс16; у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 212/8891/15-ц, від 06.06.2018 у справі № 712/6574/16-ц. Відтак, відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку укладення одним із подружжя, наприклад, кредитного договору в інтересах сім`ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, а тому один із подружжя, який виконав зобов`язання, що виникло з кредитного договору, має право пред`явити до іншого вимогу про відшкодування частини сплачених за кредитним договором коштів. Так, позивач [PERSON] з 08.11.2018 по 08.08.2022 за рахунок особистих коштів здійснювала погашення тіла кредиту та сплату відсотків за кредитним договором №39/2013-ф від 29.04.2013 на загальну суму 73\~040 грн 10 коп. та сплатила страхові платежі у загальній сумі 1\~601 грн 37 коп., що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними квитанцій та рахунками-фактури. Таким чином позивач понесла самостійно боргові зобов`язання, які виникли в інтересах подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора)- певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст. 524, 533 - 535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати. Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. У пунктах 22 та 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~11\~від 21.12.2007\~«Про практику\~застосування судами\~законодавства при\~розгляді справ\~про право\~на шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України\~та статтею 372 ЦК України. Відповідно до пункту 24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК). Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд, вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved