Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

01 листопада 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, свої вимоги мотивував тим, що у січні 2021 року Позивачу стало відомо, що відносно нього Приватним виконавцем Павлюк Н.В. відкрито виконавче провадження №64019868, стягувач ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС». Відповідач ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» звернувся до приватного виконавця Павлюк Н.В. про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса зареєстровано в реєстрі № 5903 від 04.12.2020 року. 04.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64019868. У матеріалах виконавчого провадження зазначено, що підставою для відкриття провадження став виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №5903 від 04 12.2020 року. Відповідно до змісту виконавчого напису № 5903 від 04.12.2020 року Позивач є стороною з кредитним договором № 007-28219-070313 від 07 березня 2013 року, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» (ЄДРПОУ:34047020), право вимоги за яким відступлено до Товариства з обмеженою відповідальністю(ЄДРПОУ:43160452) на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №2253/К від 02.06.2020 року. Строк платежу за кредитним договором № 007-28219-070313 від 07 березня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02.05.2017 року по 02.06.2020 року. Сума заборгованості за кредитним договором складає 14 561, 70 грн, в тому числі основної суми заборгованості по тілу кредиту 8289, 32 грн, заборгованість за нарахованими відсотками за кредитом 6263, 38 грн, заборгованість по комісіях становить 0,00 грн, суми плати, що здійснюється Стягувачам за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню 14\~561,70 грн та суми плати, що здійснюється Стягувачем за вчинення виконавчого напису. Зазначає, що спірний виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом і як наслідок неправомірне виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного напису. Зазначає, що нотаріус, вчиняючи виконавчий напис не перевірив та не встановив беззаперечну заборгованість до договору. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1173 (далі Перелік). Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Вказує, що відповідно до Переліку виконавчі написи на договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу та повернення майна, вчиняються лише тоді, коли такі договори посвідчені нотаріально. Вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Стверджує, що кредитний договір № 007-28219-070313, на який посилається приватний нотаріус як на підставу виникнення заборгованості датований 07 березня 2013 року зі строком погашення кредиту 37 місяців, тобто право вимоги щодо виконання умов кредитного договору подано з порушенням процесуальних строків. Проте, виконавчий напис було вчинено лише 04.12.2020 року, вже після спливу 3 років з дня виникнення права вимоги, що свідчить про вчинення виконавчого напису з порушенням ст.88 Закону України «Про нотаріат». Вказаний виконавчий напис видано за відсутності боргових документів. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не отримував від відповідача борговий документ встановленої форми та первинні документи щодо видачі та отримання грошових сум, як це передбачено нормативно-правовими актами. Вказує, що не погоджується з сумою боргу вказану у виконавчому написі, виписка з особового рахунку, яка б містила інформацію про видані Позивачу кошти до виконавчого напису не надавалася, тобто між сторонами існує спір. На підставі наведеного, просив суд: визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. зареєстрований за №5903 від 04 12.2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 14 561,70 грн на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» таким, що не підлягає виконанню. стягнути з ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 908, 00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2021 року по справі відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановлено загальний порядок дослідження доказів. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 8\~ст.\~178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року у справі № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 04 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №5903, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованості у розмірі 14 561,70 грн за Кредитним договором № 007-28219-070313 від 07 березня 2013 року. 04 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павлюк Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64019868 з примусового виконання виконавчого напису № за №5903 від 04 грудня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованості у розмірі 14 561,70 грн за Кредитним договором № 007-28219-070313 від 07 березня 2013 року. Між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про нотаріат», а також Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 19 статті 34 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як виконавчі написи. Згідно зі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Згідно п. 3.1 та п. 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені обставини справи свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 04 грудня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку, в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису, «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Згідно з положеннями статей 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження того, що укладений кредитний договір №007-28219-070313 від 07 березня 2013 року укладений між [PERSON] та ПАТ «Дельта БАНК» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», який став підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, був нотаріально посвідчений, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду № 910/10374/17 від 21.09.2021 року. В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису. Згідно правового висновку ВСУ, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду від 14.08.2019 року по справі №569/8884/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису нотаріус отримав від банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), у зв`язку з чим, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, що позивач отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом вчинення виконавчого напису. Також боржнику не було представлено можливості надання будь-яких пояснень та аргументів на предмет наявності ознак безспірності заборгованості, яку визначено до стягнення у оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса. Викладене свідчить, що на момент вчинення виконавчого напису від 04 грудня 2020 року були наявні обставини, які викликають сумніви щодо існування та безспірності розміру заборгованості [PERSON] перед стягувачем ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» за кредитним договором №007-28219-070313 від 07 березня 2013 року. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності розміру заборгованості за кредитним договором, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, тому суд дійшов, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» слід стягнути на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Outcome: approved