Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення половини витрат по оплаті житлово комунальних послуг. Позов мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 27.12.2018 року сторони в рівних частках (по частині) є співвласниками квартири, загальною площею 32,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Шлюб між сторонами розірвано в 2012 році і з того часу останні разом не проживають. Адреса проживання відповідача [PERSON] позивачу невідома, [PERSON] завжди проживав в даній квартирі і в повному обсязі здійснює за власний рахунок усі необхідні платежі, пов`язані з її утриманням. З довідки ПриватБанк від 28.02.2023 року вбачається, що позивачем з 01.01.2020 року по 01.02.2023 року було здійснено платежів на загальну суму 24211,17 грн. в якості оплати за опалення та послуги з управління будинком в спільній з відповідачем квартирі. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просив стягнути з [PERSON] на його користь 12105,58 грн. в якості відшкодування частини понесених позивачем за період з 01.01.2020 року по 01.02.2023 рік витрат по оплаті житлово комунальних послуг (з теплопостачання та утримання будинку). Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Зі змісту\~ст. 12 ЦПК України\~вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що сторонам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Також ,установлено, що частки сторін є рівними, кожному з них належить по частині вказаної квартири. Наведене підтверджується копією свідоцтва про право власності від 27.12.2018 року, копіями витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Шлюб між сторонами розірвано 15.03.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, серії [NUMBER] від 27.02.2023 року. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 17.02.1986 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 23.03.2023 року № 16925. З довідки ПриватБанк від 28.02.2023 року вбачається, що позивачем з 01.01.2020 року по 01.02.2023 року було здійснено платежів на загальну суму 24211,17 грн. в якості оплати за опалення та послуги з управління будинком в спільній з відповідачем квартирі. Згідно зі\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до частини третьої\~статті 13 Конституції України\~та частини четвертої\~статті 319 ЦК України\~при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує. Згідно із\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За змістом частини першої\~статті 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із\~статтею 360 ЦК України\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2\~ст. 16 ЦК України). Наведене дає підстави для висновку, що відповідач, якому належить на праві спільної часткової власності частина квартири за адресою: [ADDRESS] , має законодавчо встановлений обов`язок утримувати вказану квартиру, брати участь у витратах по сплаті житлово-комунальних послуг пропорційно до розміру належної йому частки у цій квартирі, тобто нарівні з позивачем. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1\~ст. 544 ЦК України). Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці (ч. 2\~ст. 544 ЦК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку про те, співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18), який застосовано також у постанові Верховного Суду від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20). Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до\~ст. 81 ЦПК України. Нормами\~ст. 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Виходячи із принципу змагальності цивільного судочинства, суд ураховує, що позивач на підтвердження заявлених нею позовних вимог надала письмові докази. При цьому відповідач відзиву на позовну заяву не надав, хоча отримав примірник позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у цій справі. З врахуванням того, що позивач підтвердив доказами понесення ним витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2020 року по 01.02.2023 року включно на суму 24211,17 грн., то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача в користь позивача 1/2 частки цих витрат, що становить 12105,58 грн. Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення компенсації витрат за оплату житлово-комунальних послуг підлягає до задоволення, тобто з відповідача на користь позивача слід стягнути 12105,58 грн. понесених позивачем витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які надаються в квартиру за адресою: [ADDRESS] . Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved