Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

22.02.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] , на його користь аліменти на час навчання у розмірі 2000 грн. щомісячно до закінчення навчання, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач є його батьком. Вказує, що він є студентом першого курсу денної форми навчання Львівського державного університету фізичної культури ім.Івана Боберського. Матеріально йому допомагають мати і бабуся, в яких мінімальна заробітна плата і пенсія, котрі надають кошти на потреби та витрати позивача, однак таких не вистарчає, оскільки навчання потребує відвідування різних секцій, відповідного спортивного одягу, а також відповідних засобів комунікації. Зазначає, що відповідач, незважаючи на те, що інших дітей на утриманні немає, не надає будь-якої матеріальної допомоги необхідної для його навчання у добровільному порядку, аргументуючи тим, що син досяг повноліття. Як на підставу позову посилається на положення статей 199, 200, 201 Сімейного кодексу України. Просить не відмовити в задоволенні позовних вимог. 13.03.2023 року з ВАДР ГУ ДМС України у Львівській області надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 14.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на обставини та факти, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про розгляд справи. Заяв, клопотань, відзиву відносно позову не подавав. За таких обставин, відповідно до ч.1ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції 10.11.2004 року, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батько- [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.3). [PERSON] , [INFO] , є студентом 1 курсу факультету педагогічної освіти Львівського державного університету фізичної культури ім.Івана Боберського, спеціальність 014 со «Фізична культура», термін закінчення навчання 2026 рік, що підтверджується довідкою №22.172 від 10.11.2022 року (а.с.10). За ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Ст.200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Так, згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено в п. 20постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд виходить з того, що навчання [PERSON] на стаціонарній формі виключає можливість власного працевлаштування, тому його потреба у матеріальній допомозі батьків є очевидною та встановленою. У постанові від 23 січня 2019 року в справі № 346/103/17 Верховний Суд акцентує увагу на тому, що дитина, яка навчається на денній формі, не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. На підставі наведеного, враховуючи, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, беручи до уваги прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2023 році, працездатний вік відповідача та його можливість і здатність працювати і той факт, що ним не подано суду жодних доказів для спростування позовних вимог, суд, врахувавши, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, а також вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування статті 199 СК України та підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 2000 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону, від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, в залежності яка із зазначених обставин настане першою. Відповідно до п.1 ч.1ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1073,60 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved