Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя його батько мав у власності земельну ділянку площею 9,45 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД №076944. Після смерті батька відкрилася спадщина. Все спадкове майно перейшло в володіння позивача, він фактично прийняв спадщину у відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Державним нотаріусом Масловою М.В. було заведено спадкову справу, але через відсутність кадастрового номеру нотаріус не має змоги видати свідоцтво про право на спадщину. Внаслідок зміни нумерації земельних ділянок Затишанською селищою радою- держземагенство і компетентні органи не можуть присвоїти земельній ділянці кадастровий номер. Його багаторазові звернення до Затишанської селищої ради, щодо діючої адресації спадкової ділянки та прохання надати землевпорядну документацію багато років залишалися без конкретної відповіді, лише в 2018 році його було повідомлено, що в 2001 році змінилась нумерація масиву із номеру 18 на номер 21. Тому, враховуючи вищевикладене позивач змушений звернутися до суду. Позивач в судовому засідані позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зі слідуючих підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 03.11.2009 року. Батьківство підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , де в графі "батько" зазначений [PERSON] . Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі Масловою Марією Вячеславівною була заведена спадкова справа № 73/2010 щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . З вищевказаної спадкової справи вбачається, що єдиним спадкоємцем є позивач [PERSON] . Батьку позивача [PERSON] , померлого [INFO] , належала земельна ділянка площею 9,45 га на підставі державного акту серії IV-ОД № 176944, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 19 Затишанської селищої ради народних депутатів 23.04.2002 року, переданої на підставі рішення сесії ХХІІІ скликання Затишанської селищої ради народних депутатів Фрунзівського району Одеської області від 08.10.2001 року за № 124А-ХХІІІ. Земельна ділянка розташована на території Затишанської селищої ради масив 18 ділянка № [NUMBER] . Вищевказана земельна ділянка перейшла у спадок позивачу. Як зазначено в ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач не надав суду доказів того, що йому в нотаріальному порядку було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження; про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову; що також узгоджується з положенням п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. (за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають; у матеріалах справи має бути обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину). У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на повне та об`єктивне дослідження всіх доказів, які наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed