Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи - Ізмаїльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, в якій просить встановити юридичний факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: м.Севастополь, Україна, батьками якого є: батько - [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Одеська область, м.Ізмаїл, громадянин України, мати - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Севастополь, Україна, громадянка України. В обґрунтування заяви [PERSON] вказує, що вона є бабусею дитини [PERSON] , [INFO] . Син заявниці - [PERSON] 07.10.2006 року уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис № 750. [PERSON] [INFO] народила дитину чоловічої статі [PERSON] в м.Севастополь, що підтверджується довідкою про народження № P-00131, виданою відділом записів актів громадянського стану Гагарінського району м. Севастополь Управління РАГС м.Севастополь, де зазначено, народження дитини Російська Федерація, яке заповнено російською мовою та має реквізити Російської Федерації. Місто Севастополь, яке розташоване в Автономній Республіці Крим, як і уся Автономна Республіка Крим, є тимчасово окупованою територією (відповідно до Закону України «Про забезпечення прав свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Отже, місцем народження дитини є тимчасово окупована територія України. У відповідності до змісту ч.ч. 2, 3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території», документ, що підтверджує факт народження дитини - свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11 жовтня 2018 року відділом запису актів громадянського стану Гагаринського району міста Севастополя Управління РАГС міста Севастополь на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, є нікчемним і не створює правових наслідків відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Батько дитини- [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 03.07.2001 року. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого Гагарінським РВ УМВС України в м. Севастополь 20.10.2006 року. Батьки дитини проживають в [ADDRESS]. Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки дитина народилася на тимчасово окупованій території України, та вказане свідоцтво про народження і довідка, не можуть бути прийняті відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження дитини, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно для державної реєстрації народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що може надати можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. В судове засідання заявниця не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду сповіщена належним чином. 15.11.2022 року заявниця надала суду заяву, в якій вказала, що просить розглянути справу у її відсутністю та задовольнити у повному обсязі вимоги заяви. В судове засідання представник заінтересованої особи - Ізмаїльського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. 28.11.2022 року надала суду заперечення по справі, в яких вказала, що відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5) підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/o), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян правовий режим на тимчасово окупованій території України» зазначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, є недійсним i не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті на тимчасово окупованій території, якi додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. До матеріалів справи додано ксерокопію свідоцтва про народження та довідки про народження, яка видана для отримання державної допомоги громадянам, які мають дітей, відповідно до законодавства Російської Федерації. Документом, який підтверджує факт народження дитини, є лише медичний документ про народження. Отже, пред`явлена ксерокопія свідоцтва про народження, виданого відділом ЗАЦС Гагарінського району міста Севастополя, може підтверджувати лише факт реєстрації народження. Довідка для отримання грошової допомоги взагалі не підтверджує факт народження дитини. Відповідно до діючого сімейного законодавства України під час державної реєстрації народження підставою запису відомостей про батька вказується одна з них: місце та дата державної реєстрації шлюбу, номер актового запису; дата подачі спільної заяви батьків про визнання батьківства та проставляються підписи батьків; заява матері дитини та проставляється її підпис. До матеріалів справи додано ксерокопію свідоцтва про шлюб [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м.Севастополя від 07.10.2006 року. За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян України відсутній вищевказаний актовий запис про шлюб відносно [PERSON] та [PERSON] . Крім того, у свідоцтві про народження дитини [PERSON] відомості про батька дитини вказані неповністю: вбачаються прочерки у двох графах, в тому числі в графі «Громадянство». Цей факт може свідчити про те, що батьки не перебувають у шлюбі між собою; під час реєстрації народження дитини не пред`явлено паспорт батька з різних причин (в тому числі, можливо, через розірвання шлюбу, та відсутність батька); реєстрація народження дитини може бути проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто зі слів матері. Наявність у матеріалах справи лише ксерокопії свідоцтва про шлюб подружжя [PERSON] та [PERSON] , не є достатньою підставою для внесення відомостей про батька. Батьки шлюб зареєстрували у 2006 році. За цей час могли змінитися стосунки між батьками. Перевірити наявність актового запису про шлюб або спростувати його неможливо через відсутність доступу до актових записів цивільного стану, які зберігаються на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. У зв`язку із цим [PERSON] (заявниці) необхідно документально підтвердити факт перебування батьків у шлюбі або інший юридичний факт стосовно сімейного стану батьків. З часу народження дитини минуло чотири роки. Було достатньо часу для реєстрації народження дитини. Крім того, у наданій ксерокопії свідоцтва про народження дитини матір`ю дитини вказано [PERSON] , як громадянку Російської Федерації. До позовної заяви заявниця [PERSON] , додає ксерокопію паспорта матері дитини [PERSON] , як громадянки України, однак, цей факт є неприпустимим. Чинне законодавство України не дозволяє громадянам України мати подвійне громадянство. Як би батьки одразу після народження дитини звернулись з питанням державної реєстрації народження, ще можна було б пояснити та зрозуміти ситуацію, яка склалась. Їм нічого не заважало своєчасно зареєструвати народження дитини у будь-якому відділі державної реєстрації актів цивільного стану України. Минуло чотири роки, мати дитини зареєструвала народження в Російській Федерації; оформила та отримала державну допомогу з нагоди народження дитини в Російській Федерації і сьогодні, чотири роки по тому, під час військової агресії Російської Федерації проти України, батьки вирішили зареєструвати народження своєї дитини в Україні. Враховуючи викладене, Ізмаїльський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заперечує проти встановлення факту народження дитини чоловічої статі, яка народилась у [PERSON] , [INFO] у м.Севастополь. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.21.12.2022 року надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність. Вказала, що вона вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо встановлення юридичного факту народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: м.Севастополь, Україна, батьками якої є батько - [PERSON] , [INFO] , місце народження - Одеська область, м. Ізмаїл, Україна, мати - [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Севастополь, Україна, громадянка України. [PERSON] вказує, що вона народилась в м. Севастополь, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Гагарінським РОУМВД України в м. Севастополь, 20.10.2006 року одружилась в м.Севастополь, є громадянкою України, про що зазначено як у паспорті так і в свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.2006 р., та проживає зі сім`єю на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь, де люди поставлені у відповідні рамки та примусово надаються паспорти Російської Федерації. Вона також була змушена примусово отримати паспорт Російської Федерації. З огляду на зазначене, при ухвалені рішення про встановлення факту народження дитини, просить вказати матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Севастополь, Україна, громадянка України. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 25.12.2022 року надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вказав, що вимоги визнає у повному обсязі (а.с.42). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Частинами третьою-четвертою статті 49 Цивільного кодексу України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для здійснення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). У абзаці сто двадцять шостому пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил. Згідно з підпунктом «в» пункту 12 глави 1 розділу III Правил № 52/5 у разі встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підставою для внесення відомостей про батьків дитини є відповідне рішення суду, яким встановлені такі дані. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Згідно з ч.1 ст.18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що внутрішньо переміщена особа має права, визначені Конституцією України та законами України. Зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Відповідно до п. 20 Керівних принципів з питання про переміщення осіб всередині країни, які були розроблені та прийняті в 1998 році за дорученням Генеральної Асамблеї ООН та Комісії з прав людини, кожна людина, де б вона не знаходилась має право на визнання її правосуб`єктності. Для забезпечення цього права особам, які переміщені всередині країни відповідні органи влади надають всі документи, які необхідні для поваги і здійснення їхніх законних прав, як-то паспорти, посвідчення особи, свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб і свідоцтва про смерть. Органи влади сприяють, зокрема, у видачі нових документів або заміні документів, втрачених під час переміщень, без будь-яких необґрунтованих умов, як-то вимога повернення на місце звичайного проживання для отримання цих та інших необхідних документів. Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження та смерті особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 76, 77 ЦПК України). Оцінюючи допустимість таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/the Republic of Moldova and Russia", "IlascuandOthers v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також важливе значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації його майнових та особистих немайнових прав, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справи у порядку статті 317 ЦПК України. Відповідно до ст.144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (стаття 133 СК України). Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; б)медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024. Згідно з ч.3 ст.317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] народилася дитина чоловічої статі [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом записів актів громадянського стану Гагаринського району міста Севастополь Управління ЗАГС міста Севастополь (а.с.15), довідкою про народження №Р-00131, виданою 11.10.2018 року (а.с.14) та обмінною картою від 01.10.2018 року. Згідно обмінної карти №10/1794 ГБУЗС ГБ№5 пологового будинку №1 від 05.10.2018 року [PERSON] [INFO] народила дитину чоловічої статі (а.с. 55) Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м.Севастополя, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.10.2006 року (а.с.13). Нотаріально завірений переклад якого вчинив нотаріус міста Севастополь Мукатин В.С. (а.с. 62) [PERSON] та [PERSON] є громадянами України, що підтверджується відповідними копіями паспортів серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 03.07.2001 року (а.с.8), та серії [NUMBER] , виданого Гагарінським РВ УМВС України в місті Севастополі 20.10.2006 року (а.с.11). Заявниця [PERSON] є матір`ю батька дитини - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськвиконкомом Відділом ЗАГС 23.10.1984 року (а.с.10), та, відповідно, бабусею дитини - [PERSON] , [INFO] . З огляду на наведене, суд дійшов висновку про можливість встановлення факту народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] , місце народження: м.Севастополь, Україна, батьками якого є: батько - [PERSON] , [INFO] , місце народження: Україна, Одеська область, м.Ізмаїл, громадянин України, мати - [PERSON] , [INFO] , місце народження: м.Севастополь, Україна, громадянка України. У частині 4 ст. 317 ЦПК України передбачено, що ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Аналогічні положення містяться і в п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved