Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

09.11.2022р. [PERSON] ,\~через свого\~представника [PERSON] ,звернулася\~до суду\~з позовом\~в якому\~зазначила,\~що 05\~березня 2021\~року був\~зареєстрований шлюб\~між нею\~та [PERSON] .\~У шлюбі\~за спільні\~кошти подружжя\~ними була\~придбана однокімнатна\~квартира [ADDRESS] .\~Вказана квартира,\~відповідно до\~договору іпотеки\~№ 1292\~від 19.10.2021р.\~перебуває в\~іпотеці АТ\~«Укргазбанк» в\~якості забезпечення\~вимог іпотеко\~держателя АТ\~«Укргазбанк» до\~позичальника [PERSON] \~по кредитному\~договору №0259/10/2021/0040\~від 19.10.2021р.\~Відповідно до\~довідки №5-40/175/2022\~від 16.09.2022р.\~виданої АТ\~«Укргазбанк» розмір\~заборгованості за\~кредитним договором\~№0259/10/2021/0040\~від 19.10.2021р.\~становить 153743,89\~грн.\~з яких:\~152\~534,33\~грн.\~ кредит,\~1209,56\~грн.\~ строкові\~проценти,\~0,00\~грн.\~ строкова\~комісія,\~0,00\~грн.\~-\~ прострочений\~кредит,\~0,00\~грн.\~ прострочені\~проценти,\~0,00\~грн.\~ штраф,\~0,00\~грн.\~ пеня.\~Відповідно до\~договору поруки\~№0259/10201/0040-р,\~позивач є\~поручителем за\~зобов`язаннями [PERSON] \~перед банком,\~які виникають\~з кредитного\~договору №0259/10/2021/0040.\~Відповідач не\~бажає продовжувати\~спільне подружнє\~життя із\~ [PERSON] \~та вести\~з нею\~спільне господарство.\~З 05.08.2022\~року відповідач,\~змінивши замок\~на вхідних\~дверях,\~фізично повністю\~унеможливив доступ\~позивача до\~спільної квартири.\~Через перешкоди\~у користуванні\~спільним житлом,\~позивач позбавлена\~можливості забрати\~свої особисті\~речі та\~інше майно,\~яке належить\~особисто їй.\~З приводу\~вказаних порушень\~своїх майнових\~прав,\~ [PERSON] \~зверталася до\~Коломийського РВП.\~Однак,\~провівши перевірку\~їй було\~рекомендовано звертатися\~до суду,\~оскільки правовідносини\~між подружжям\~носять цивільно-правовий\~характер.\~Оскільки квартира\~є неподільним\~об`єктом і\~спільне користування\~нею неможливе,\~а також\~наявні перешкоди\~у користуванні\~кватирою,\~які відповідач\~чинить дружині,\~останньою листом\~від 20.09.2021р.\~було запропоновано\~ [PERSON] \~здійснити поділ\~квартири у\~добровільному порядку\~шляхом припинення\~права власності\~позивачки на\~квартиру із\~виплатою їй\~відповідачем ринкової\~вартості її\~частки,\~зменшеної на\~відповідну частку\~в кредитних\~зобов`язаннях по\~кредитному договору\~№0259/10/2021/0040.\~Вказана пропозиція\~була проігнорована\~відповідачем,\~що спонукало\~ [PERSON] \~звернутися з\~позовом до\~суду.\~Відповідно до\~звіту про\~незалежну експерту\~оцінку майна,\~спільна квартира\~сторін оцінена\~в 825500,00\~грн.\~За викладених\~обставин представник\~позивача просив\~в порядку\~поділу спільного\~майна подружжя\~припинити право\~спільної сумісної\~власності подружжя\~на квартиру\~ [ADDRESS] та\~стягнути із\~відповідача на\~користь позивачки\~335878,06\~грн.\~-\~вартість 1/2\~частки квартири\~із врахуванням\~частки позивача\~у боргових\~зобов`язаннях подружжя\~перед АТ\~«Укргазбанк» за\~договором №0259/10/2021/0040\~від 19.10.2021р.\~договором поруки\~№0259/10201/0040-р\~від 19.10.2021р. Ухвалою від 23.11.2022р. було відкрито загальне позовне провадження у справі та залучено до участі в ній в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк». 13.12.2022р. до суду надійшли письмові пояснення представника АБ «Укргазбанк», які він просив врахувати при вирішенні спору. В змісті письмових пояснень зазначено фактичні обставини щодо укладання між [PERSON] та банком кредитного договору, отриманої суми кредиту та порядку його повернення, укладених договорів поруки та іпотеки, а також наведена практика Верховного Суду у різних справах про поділ майна подружжя. При цьому, своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову представник третьої особи не вказав, тим самим своєї конкретної позиції щодо суті спору не виразив. 02.01.2023р. представник позивача подав до суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив у порядку поділу спільного майна подружжя припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] та стягнути із відповідача на користь позивачки 412750,00 грн. - вартість 1/2 частки квартири. В судовому засіданні 27.04.2023р. представник позивача позов підтримав та пояснив, що з серпня 2021р. сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі в якому ними за спільні кошти було придбано квартиру. Сім`я розпалася, з вересня 2022 року подружжя разом не проживає, а тому виникла необхідність в поділі їхнього спільного нерухомого майна. Оскільки реальний поділ квартири на дві рівні частини неможливий, просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] половину її вартості в сумі 412750,00 грн. вже без врахування частки позивача у боргових зобов`язаннях перед АБ «Укргазбанк», оскільки [PERSON] являється поручителем, а тому разом з [PERSON] є солідарними боржниками перед банком. Представник відповідача в судовому засіданні 27.04.2023р. позовні вимоги визнав частково та вказав, що [PERSON] з серпня 2022 року самостійно здійснює погашення боргу за кредитним договором. В зв`язку з цим, заявлена представником сума підлягає коригуванню в сторону зменшення, оскільки позивач не має права стягувати компенсацію вартості її частки в квартирі в тій сумі, яка ще не сплачена банку. Просив відкласти судовий розгляд справи для надання можливості мирного врегулювання спору. Врахувавши озвучені\~в судовому\~засіданні заперечення\~представника відповідача,\~02.05.2023р.\~представник позивача\~подав до\~суду нову\~заяву про\~уточнення позовних\~вимог в\~якій зазначив,\~що в\~судовому засіданні\~27.04.2023р.\~представник відповідача\~визнав позов\~частково в\~сумі 335256,60\~грн.\~Позивачка є\~поручителем перед\~АБ «Укргазбанк»\~за зобов`язаннями\~відповідача по\~кредитному договору\~№0259/10/2021/0040\~від 19.10.2021р.,\~який було\~укладено в\~інтересах сім`ї.\~Вказана обставина,\~як і\~сума боргу\~перед кредитором,\~підлягають врахуванню\~при поділі\~спільного майна\~подружжя.\~Наявність солідарного\~зобов`язання поручителя\~обумовлює також\~її право\~регресних вимог\~до боржника\~на підставі\~ч.2\~ст.\~556\~ЦК України.\~Враховуючи зазначену\~обставину позивачка\~вважає доцільним\~зменшити свої\~позовні вимоги\~з 412750,00\~грн.\~до 335256,60\~грн.\~В зв`язку\~з цим,\~просиву порядку поділу спільного майна подружжя припинити право спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] та стягнути із відповідача на користь позивачки 335256,60 грн. Розгляд справи просив провести за відсутності його та [PERSON] 02.05.2023р. представник відповідача подав до суду письмове клопотання в якому вказав, що [PERSON] визнає позовні вимоги згідно з останньою заявою про уточнення, а саме припинення за позивачем права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] та стягнення з відповідача на користь [PERSON] 335256,60 грн. Розгляд справи просив проводити за відсутності сторони відповідача. Представник АБ «Укргазбанк» в судове засідання не з`явився, 09.12.2022р. подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його присутності за наявними в матеріалах справи документами. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 02.05.2023р. за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали даної справи та оцінивши подані докази, суд прийшов до наступного висновку. Пунктом 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Частиною шостою\~статті 263 ЦПК України\~передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам\~статті 206 цього Кодексу. Відповідно до частини першої та четвертої\~статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову та відсутність порушень прав інших осіб, які в даній справі знайшли своє підтвердження в повному обсязі виходячи з наступних фактичних обставин та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 05 серпня 2021 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис 455, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Згідно договору купівлі-продажу від 19.10.2021р. [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . Відчужувана квартира складається з однієї кімнати житловою площею 18,4 кв.м., загально площею 37,2 кв.м. Відповідно до п. 4 договору купівлі-продажу квартири, продаж здійснено за 424\~362,00 грн., з яких 259362,00 грн. сплачені покупцем продавцю до укладання цього договору, а 165000,00 грн. покупець зобов`язався оплатити до 20.10.2021 року. Право власності відповідача на вищевказану квартиру 19.10.2021р. було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним Витягом. З письмових пояснень АБ «Укргазбанк» слідує, що 19 жовтня 2021 року між даним банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №0259/10/2021/0040. За його умовами відповідачу був наданий кредит в сумі 165000,00 грн. на строк з 19.10.2021 року по 18.10.2030 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 9,90% річних. Кредит наданий для придбання нерухомості однокімнатної квартири [ADDRESS] . Відповідно до п.3.1, 3.3 кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту, сплати процентів за його використання у передбачені договором строки, а саме щомісячно з 1 по 10 число кожного місяця в сумі 1528,00 грн. Згідно умов договору поруки від 19.10.2021р. [PERSON] поручилася перед АБ «Укргазбанк» за виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору №0259/10/2021/0040. Також між [PERSON] та АБ «Укргазбанк» був укладений договір іпотеки, яким були забезпечені всі вимоги банку за кредитним договором №0259/10/2021/0040. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . Договір іпотеки був зареєстрований приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Галян Г.М. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, підтвердженням чого є відповідний Витяг. Згідно довідки №5-40/175/2022 від 16.09.2022р., виданої начальником відділення № 40 АБ «Укргазбанк» станом на 14.09.2022р. заборгованість [PERSON] за кредитним договором №0259/10/2021/0040 становить: строкова заборгованість за кредитом 152534,33 грн., строкові проценти 1209,56 грн., строкова комісія 0,00 грн., прострочена заборгованість за кредитом 0,00 грн., прострочені проценти 0,00 грн., штраф 0,00 грн., пеня 0,00 грн. Відповідно до звіту про незалежну оцінку, складеного ТзОВ «ЕКА-Захід» на замовлення [PERSON] , ринкова вартість однокімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS] становить 825500,00 грн. (без ПДВ). З письмових пояснень [PERSON] та протоколу прийняття від неї заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію слідує, що 05.08.2022р. позивач звернулася до Коломийського РВП з приводу неправомірних дій свого чоловіка, який змінивши замки на вхідних дверях квартири перешкоджає її входженню до спільного житла. За результатом проведеної перевірки [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду за правилами цивільного судочинства, оскільки відносини між сторонами носять цивільно-правовий характер. Вказане підтверджується довідкою за результатами проведення перевірки по матеріалах ЄО №9020 від 09.08.2022р. та листом начальника Коломийського РВП від 19.08.2022р. № 9858/108/56-2022р. Встановлені судом вищевикладені обставини підтверджують порушення відповідачем прав позивача на вільне користування квартирою, в якій вони спільно мешкали, що спонукало [PERSON] звернутися до суду за захистом своїх прав, як співвласниці. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях\~316,\~317,\~319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. Відповідно до\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом\~статті 61 СК України\~об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (частини перша, друга\~статті 65 СК України). Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта\~статті 65 СК України). Системне тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, належить подружжю з моменту його набуття, незалежно від того, за ким із подружжя здійснена реєстрація права. Таким чином, вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. В даній справі судом встановлено, що спірна квартира була придбана сторонами у шлюбі за відплатним договором та зареєстрована за [PERSON] . Відтак, дане нерухоме майно є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, яке [PERSON] вирішила поділити, оскільки відповідач почав здійснювати їй перешкоди в користуванні квартирою. Згідно ч.2\~ст.69\~СК України,\~дружина і\~чоловік мають\~право розділити\~майно за\~взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. З метою досудового врегулювання спору, представник позивача 20.09.2022р. направив [PERSON] письмову вимогу в якій просив негайно усунути перешкоди у користуванні вищезазначеною кватирою та надати можливість [PERSON] забрати її особисті речі. Також на запропонованих ним умовах просив здійснити поділ квартири із укладанням відповідного нотаріально посвідченого договору. Позивач зазначає, вищезгадана досудова вимога залишилась без реагування [PERSON] , а тому згоди між сторонами щодо поділу квартири не досягнуто. В своїй постанові від 8\~лютого 2022\~року по справі N 209/3085/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої\~статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Відповідно до частини першої\~статті 69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). Аналогічні норми містить частина друга\~статті 372 ЦК України. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364\~цього Кодексу\~(частина третя\~статті 370 ЦК України). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої\~статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга\~статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята\~статті 71 СК України). В п.44, 45 постанови від 08.02.2022 по справі 209/3089/20 ВП ВС зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої\~статті 71 СК України\~і\~статті 365 ЦК України\~з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК\~Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі\~статтею 365 ЦК України\~заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у\~постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі N 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша\~статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга\~статті 365 ЦК України). В даній справі встановлено, що належна сторонам квартира є неподільним об`єктом нерухомості і спільне користування нею сторонами неможливе, а тому вимоги позивача про компенсацію їй вартості 1/2 частки квартири суд знаходить обґрунтованими та доведеними. У постанові\~Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вказано, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Судом встановлено, що позивач та відповідач є боржниками перед АБ «Укргазбанк» за кредитним договором, який був укладений в інтересах сім`ї, оскільки отримані за ним кредитні кошти були витрачені на придбання житла - спірної квартири. Сума їхньої заборгованості перед кредитором, згідно довідки №5-40/175/2022 від 16.09.2022р., становить 153743,89 грн. На теперішній час подружжя разом не проживає, взаємним побутом не пов`язані, спільний бюджет не ведуть, погашення кредиту з вересня 2022р. здійснюється виключно [PERSON] , позивач участі в погашенні кредиту не приймає. В останній заяві про уточнення позовних вимог представник позивача просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] компенсацію вартості її частки в спільній квартирі за вирахуванням з цієї суми половини розміру заборгованості, яка наявна перед банком, що в підсумку складає 335256,60 грн. Вказана сума представником відповідача визнана письмово. Таким чином, суд, врахувавши при поділі квартири також боргові зобов`язання сторін, погоджується з необхідністю зменшення суми компенсації, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] за її частку в спірному майні на 77493,40 грн., яка являє собою 1/2 частку суми боргу подружжя перед АБ «Укргазбанк», а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому, формулювання представником позивача вимог щодо припинення права спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] , суд вважає неналежним способом захисту, виходячи з наступного. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (див.\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N338/180/17\~(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі N 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі N 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі N 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі N 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі N 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі N 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі N 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі N 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі N 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі N 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі N 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі N 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі N 143/591/20 (пункт 8.31)). Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (див.\~постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі N 522/1528/15-ц\~(пункт 58)). Велика Палата Верховного Суду зауважує, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (див.\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19\~(пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі N 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (див.\~постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі N 910/3009/18\~(пункт 63)). Враховуючи, що предметом спору в даній справі є поділ спільного майна подружжя квартири, яка є неподільною річчю, і за частку позивача в якій, з відповідача буде стягнута компенсація, то ефективним способом захисту прав останнього буде виділення у його власність даного об`єкту нерухомості, а не припинення спільної сумісної власності подружжя на квартиру. Саме таке вирішення спору відповідатиме висновкам, викладеним в п. 39, 40 постанови ВП ВС від 08.02.2020р. № 209/3089/20. Вирішуючи питання чи впливає рішення суду на права та обов`язки публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк», як іпотекодержателя, суд враховує висновки, до яких прийшов Верховний Суд у постанові від 18.01.2023р. у справі № 359/441/20. Зокрема ВС вказав, що оскільки\~Законом України «Про іпотеку»\~не передбачено таких підстав для припинення іпотеки, як визначення часток подружжя у спільному сумісному майні, то поділ майна подружжя у такий спосіб не припиняє іпотеку й відповідно не порушує прав іпотекодержателя. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved