Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її син [PERSON] після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1, 6562 га кадастровий номер 74253835006046001:1956, яка призначена для ведення особистого селянського господарства і розташована на території села Слобідка Прилуцького району. Неповнолітня сестра спадкодавця [PERSON] є єдиною спадкоємицею за законом після смерті брата, позивач - мати спадкодавця, та її чоловік відмовились від своєї частки у спадщині після смерті сина. Спадкодавець [PERSON] не встиг завершити процедуру приватизації процедуру приватизації земельної ділянки, а саме - отримати рішення Талалаївської селищної ради про затвердження проекту із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність а також зареєструвати право власності на земельну ділянку на своє ім`я, так як був мобілізований на військову службу до ЗСУ та загинув. Відповідно до рішення 11 сесії 8 скликання Талалаївської селищної ради від 04.08.2021 року укладено договір на розробку проекту із землеустрою та виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] земельна ділянка сформована і їй присвоєно кадастровий номер. Оскільки приватизація вказаної земельної ділянки не завершена видачею правовстановлюючого документа, при оформленні спадщини нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну ділянку. Тому позивач [PERSON] просить суд визнати за [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки площею 1, 6562 га, кадастровий номер 74253835006046001:1956, для ведення особистого селянського господарства на території Староталалаївського старостинського округу та здійснення державної реєстрації речового права на вказану земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] . Ухвалою від 28 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання на 18 квітня 2023 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 18 квітня 2023 року було проведено підготовчі дії до розгляду справи, а саме задоволено клопотання позивача про витребування доказів, та призначено судовий розгляд справи на 01 травня 2023 року, про що учасники справи повідомлені належним чином. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача - Талалаївської селищної ради - в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у віці 22 роки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , в графі «Батько» зазначено - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.16) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , в графі «Батько» зазначено - [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] (а.с.16) Рішенням 11 сесії 8 скликання Талалаївської селищної ради від 04.08.2021 року [PERSON] надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1, 80 га для ведення особистого селянського господарства на території Староталалаївського старостинського округу Талалаївської селищної ради (а.с.10). Згідно з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 1, 6562 га, зробленого за заявою [PERSON] 08.10.2021 року, кадастровий номер земельної ділянки - 74253835006046001:1956, місце розташування - с Слобідка, для ведення особистого селянського господарства, визначені межі даної земельної ділянки, зроблений кадастровий план, державна реєстрація земельної ділянки проведена на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 24.089.2021 року. Інформація про зареєстроване право відсутня (а.с.12-14). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу від 28.02.2023 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на спадкову земельну ділянку з кадастровим номером 74253835006046001:1956 не зареєстровано (а.с.11-11зв.) Згідно копії спадкової справи № 81/2022 від 08.08.2022 року після смерті [PERSON] спадкоємцем є його сестра [PERSON] . Батьки спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] відмовились від своєї частки у спадщині після смерті сина (а.с.42-44). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В частині другій статті 16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положеннями ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положеннями ст.125 ЗК України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з пунктом «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною 3 ст.1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Положеннями ч.1 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Пунктом «а» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, який полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Аналогічний правовий висновок викладено у Постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №128/1911/15-ц, від 30.06.2020 у справі №623/633/17, від 25.03.2020 у справі №158/1672/17, від 29.08.2019 у справі №554/1195/17. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення процедури приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Як вбачається з матеріалів справи, процедура приватизації земельних ділянок була розпочата [PERSON] за життя, проте не була завершена, тому позивач, як спадкоємець за законом, вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Таким чином, оскільки позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті брата, тому вона набуває право на спадкування усіх прав та обов`язків, які йому належали, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову законного представника неповнолітньої спадкоємиці [PERSON] в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved