Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Керівник Бердянської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області, [PERSON] , [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору оренди земельної ділянки та зобов`язання повернути земельну ділянку. В позові зазначено, що рішенням відповідача - Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 59 від 25 вересня 2020 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність відповідача [PERSON] земельну ділянку, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада. В подальшому на підставі вказаного рішення 03 листопада 2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за відповідачем [PERSON] , номер запису про право власності 39195554 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2222068223255). Прокурор вважає зазначене рішення незаконним, оскільки вона було прийняте в порушення вимог ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України. Так, положеннями чинного земельного законодавства визначено, що передача земельних ділянок у власність громадян у межах норм, визначених ст. 121 ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання. Однак, під час звернення до відповідача - Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області відповідач [PERSON] не повідомив, що він вже раніше скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства і у 2017 році йому було передано безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Крім того, 08 грудня 2020 року між відповідачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки, а саме: земельної ділянки, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада, строком на 10 років. Прокурор вважає зазначений договір оренди земельної ділянки недійсним, оскільки відповідач [PERSON] отримав право користування спірною земельною ділянкою від особи, яка не мала права її отримувати і розпоряджатися нею. Позивач просить суд визнати незаконними та скасувати рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] » № 59 від 25 вересня 2020 року, яким передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, що знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, припинивши право власності відповідача [PERSON] на цю земельну ділянку, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 39195554 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2222068223255); визнати недійсним договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, що знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, укладений між відповідачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] 08 грудня 2020 року, припинивши право оренди відповідача [PERSON] , зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про інше речове право 40828878; зобов`язати відповідача [PERSON] повернути на користь об`єднаної територіальної громади в особі Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, що знаходиться на території Чернігівської селищної ради Бердянського (ліквідованого Чернігівського) району Запорізької області; стягнути з відповідача Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Бердянської окружної прокуратури понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481 гривня 00 копійок; стягнути з відповідача [PERSON] на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Бердянської окружної прокуратури понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481 гривня 00 копійок; стягнути з відповідача [PERSON] на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Бердянської окружної прокуратури понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2481 гривня 00 копійок. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судовому засіданні прокурор заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача - Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають у повному обсязі. Відповідачем Чернігівською селищною радою Бердянського району Запорізької області подано відзив на позову заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги вони визнають у повному обсязі. В судове засідання відповідачі [PERSON] і [PERSON] не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд вважає, що відповідачі [PERSON] і [PERSON] були повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, визнає їх неявку неповажною та вважає можливим ухвалити рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2022 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області № 8-4200/15-17-СГ від 29 вересня 2017 року, затверджено розроблений ФОП [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства на території Балківської сільської ради Токмацького району Запорізької області за межами населеного пункту. Передано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 2,0000 га (кадастровий номер 2325280400:01:001:0090), для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Балківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, за межами населеного пункту. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2325280400:01:001:0090, площа 2,0000 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, зареєстроване за [PERSON] , підстава виникнення права власності - договір дарування від 28 лютого 2018 року. Згідно із заявою [PERSON] від 03 квітня 2020 року, що зареєстрована Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізькій області 03 квітня 2020 року, [PERSON] просить надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, з подальшою передачею у власність. Згідно з рішенням Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 59 від 25 вересня 2020 року, затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада. Передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, площа 1,7333 га, зареєстроване за [PERSON] , номер запису про право власності 39195554 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2222068223255). Згідно з договором оренди земельної ділянки від 08 грудня 2020 року, який був укладений між [PERSON] і [PERSON] , орендодавець - [PERSON] надав, а орендар - [PERSON] прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, що знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, строком на 10 років. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зареєстроване інше речове право щодо земельної ділянки, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, площа 1,7333 га, вид іншого речового права - право оренди земельної ділянки, відомості про суб`єкта іншого речового права - орендар [PERSON] , орендодавець [PERSON] , запису про інше речове право 40828878. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює: представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Судом було встановлено, що прокурором в позовній заяві обґрунтовані підстави для звернення до суду прокурора, порушення інтересів держави та необхідність їх захисту, зокрема зазначено, що внаслідок порушення вимог закону не лише набувачем земельної ділянки, а й органом, уповноваженим від імені держави на розпорядження цією земельною ділянкою, - Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області із комунальної власності вибула спірна земельна ділянка. Органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Чернігівська селищна рада Бердянського району Запорізької області, яка реалізує повноваження розпорядника земель комунальної власності на території Чернігівської селищної ради Бердянського (ліквідованого Чернігівського) району Запорізької області. Фактично у цьому випадку в особі Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області поєднується і розпорядник земельної ділянки, і орган контролю, який одночасно не може виступати і позивачем, і відповідачем, що вказує на неможливість здійснення цим органом захист інтересів держави, в тому числі й через відсутність у нього повноважень щодо звернення до суду у спірних правовідносинах. Так, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави і ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави». У рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року зазначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає із посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їхнього захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У цій справі порушення інтересів держави полягає в тому, що неналежне (не у відповідності із законом) розпорядження земельною ділянкою комунальної власності призвело до вибуття цієї земельної ділянки з власності територіальної громади, чим безумовно порушено інтереси держави. Таким чином, суд вважає, що прокурором обґрунтовані підстави для звернення до суду із відповідним позовом, та підтверджує підстави для представництва прокурором інтересів держави у цій справі як самостійним позивачем. Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1, п.п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 373 ЦК України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 80 ЗК України, суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Відповідно до ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ч. 6, ч. 7, ч. 9, ч. 11 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Так, із наведених вище норм закону випливає, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури безоплатної передачі у власність земельних ділянок є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення кінцевого результату у виді одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності. Судом було встановлено, що відповідач [PERSON] раніше вже скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, отримавши у власність на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області № 8-4200/15-17-СГ від 29 вересня 2017 року земельну ділянку, площею 2,0000 га, кадастровий номер 2325280400:01:001:0090, що призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Балківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, за межами населеного пункту. Тобто, на момент подачі відповідачем [PERSON] аналогічної заяви до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізькій області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, вже існували обґрунтовані перешкоди у повторній реалізації ідентичних прав на землю. Тому на час прийняття відповідачем - Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізькій області рішення № 59 від 25 вересня 2020 року, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада, не могла бути передана у власність відповідача [PERSON] , оскільки положеннями ч. 4 ст. 116 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання. В свою чергу відповідач - селищна рада, з метою дотримання такого визначеного законом порядку, в межах своїх повноважень мав перевірити обставини щодо реалізації відповідачем [PERSON] права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Разом із цим, аналіз положень ч. 7 ст. 118 ЗК України дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. З іншого боку, подання зацікавленою особою документів, необхідних для розгляду клопотання, не в повному обсязі або виявлення у документах, поданих замовником, недостовірних відомостей об`єктивно перешкоджають розгляду та винесенню законного рішення про надання дозволу/вмотивованої відмови на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Тому, у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам рівних і законних умов для реалізації їх прав на землю. Крім того, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Тому відповідний орган у разі встановлення в подальшому (після надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки) певних обставин, які перешкоджають передачі у власність громадянину земельної ділянки, зокрема того, що громадянину, зацікавленому в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, раніше вже була передана земельна ділянка безоплатно у власність за цим видом використання, мав відмовити у передачі земельної ділянки у власність, навівши у своєму рішенні усі підстави такої відмови. Однак, зазначені вимоги законодавства при прийнятті Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізькій області рішення № 59 від 25 вересня 2020 року дотримані не були, натомість відповідач - селищна рада формально вирішив це питання, обставини щодо реалізації відповідачем [PERSON] раніше права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не перевірив. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, місце розташування земельної ділянки: Запорізька область, Чернігівський район, Чернігівська селищна рада, та передачі її у власність відповідачу [PERSON] не було, а оспорюване рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] » № 59 від 25 вересня 2020 року є неправомірним, тому зазначене рішення повинно бути визнане незаконним та підлягає скасуванню. До того ж, відповідно до поданої до суду заяви, відповідач Чернігівська селищна рада Бердянського району Запорізькій області позов визнає у повному обсязі, а згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, жодних обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання судом не встановлено. Крім того, оскільки відповідач [PERSON] набув право власності на земельну ділянку, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, що знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, на підставі незаконного рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області № 59 від 25 вересня 2020 року, тому його право на цю земельну ділянку має бути припинено. Відповідно і договір оренди земельної ділянки в силу положень ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним, а право оренди відповідача [PERSON] так само має бути припинено. Також, оскільки підстава, за якою відповідачем [PERSON] була набута у користування спірна земельна ділянка, відпала, тому необхідно зобов`язати відповідача [PERSON] повернути спірну земельну ділянку на користь об`єднаної територіальної громади в особі Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, визнання незаконним та скасування рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. [PERSON] » № 59 від 25 вересня 2020 року, яким передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 1,7333 га, кадастровий номер 2325580500:01:024:0046, що знаходиться на території Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області, припинення права власності відповідача [PERSON] на цю земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди цієї земельної, укладеного між відповідачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] 08 грудня 2020 року, припинення права оренди відповідача [PERSON] та зобов`язання відповідача [PERSON] повернути на користь об`єднаної територіальної громади в особі Чернігівської селищної ради Бердянського району Запорізької області цю земельну ділянку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 7434 гривні 00 копійок підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах.

Outcome: approved