Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено», №196470а9зга від 15.07.2019 року. Зазначає, що 14.04.2020 року о 19:05 у м. Львів, на перехресті вулиць Дорошенка та Словацького, відбулась ДТП, за участю автомобіля марки «GEON X-Road 202», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi А6», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Галицького районного суду від 06.05.2020 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Страхувальник звернувся до позивача з заявою про подію та на виплату страхового відшкодування за договором. Заяву було розглянуто та пошкодження автомобіля «Audi А6», д.н.з. [NUMBER] визнано страховим випадком. Позивач вказує, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, склала 140 594 грн. 18 коп. Відповідно до угоди між страховими компаніями «Страхова компанія «АРКС» та ПрАТ СК ПЗУ Україна проведено пряме врегулювання та погоджено суму до виплати 71085 грн 55 коп. Позивач зазначає, що за умовами договору він здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі, що дорівнює розміру відновлювального ремонту, в даному випадку 69508 грн 63 коп. У зв`язку із цим, позивач, просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 69508, 63 грн. та понесені судові витрати у розмірі 2481 грн. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10 серпня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. 21.09.2022 року до суду надійшло клопотання про виправлення описки у позовній заяві. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте скерував до суду заяву про розгляд справи без участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання у справі не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений в порядку передбаченому ст. 128 ЦГІК України. Про причини неявки в судові засідання відповідач суд не повідомляв, своїм правом на надання відзиву на позов він не скористався, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за його відсутності до суду не скеровував. Відповідно до вимог ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст.223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі змісту ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, 14.04.2020 року о 19:05 у м. Львів, на перехресті вулиць Дорошенка та Словацького, відбулась ДТП, за участю автомобіля марки «GEON X-Road 202», д.н.з., [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Audi А6», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водій [PERSON] . Цивільну відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди було застраховано «Страхова компанія «АРКС» за полісом «Все включено», №196470а9зга від 15.07.2019 року. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 06.05.2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді. штрафу в розмірі 340 грн. Із зазначеної постанови вбачається, що 14.04.2020 року [PERSON] на перехресті вулиць Дорошенка та Левицького у м. Львові, керуючи транспортним засобом GEON X-ROAD 202, реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, відволікся від керування, здійснив обгін на перехресті, в результаті чого відбулося зіткнення з автомобілем AUDI А6, реєстраційний номер [NUMBER] , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 06.08.2020 року в постанові Галицького районного суду м. Львова було виправлено описку, ім`я та по батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, « [PERSON] » у тексті постанови замінено на « [PERSON] » у відповідних відмінках та у скороченому написанні. Відповідно до ч.4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч.3 п.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до заяви про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу зафіксовано інформацію щодо події, яка відбулась 14.04.2020 року. Як вбачається з матеріалів справи, поліси №118500327 та № 174469188 були діючими станом на 14.04.2020 року. На підставі акту огляду транспортного засобу по справі №1.003.20.0006258 від 15.04.2020 року, зафіксовано характер пошкоджень автомобіля Audi А6 [NUMBER] , загальна сума вартості робіт якого відповідно до ремонтної калькуляції №1.003.20.0 від 16.04.2020 року становить 140 594 грн. 18 коп. Відповідно до угоди про пряме врегулювання збитків по обов`язковому страхуванню цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів було проведено пряме врегулювання збитків та погоджено між страховими компаніями до виплати 71 085 грн потерпілому, що підтверджується платіжним дорученням №665074 від 29.04.2020 року. Оскільки за умовами договору страховик здійснює виплату страхового відшкодування у розмірі, що дорівнює розміру відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, то на підставі страхового акту № ARX2560211 від 28.04.2020 року приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» було здійснено сплату суми страхового відшкодування потерпілому [PERSON] в розмірі 69508 грн. 63 коп. З матеріалів справи вбачається, що позивачем як страховиком було виконано свій обов`язок за договором страхування та здійснено виплату в межах суми страхового відшкодування. З наданих позивачем в ході розгляду справи доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, такі отримані у порядку встановленому законом, стосуються безпосередньо обставин справи та підтверджують покликання позивача на існуючі обставини справи, тому вони приймаються судом до уваги, як належні та допустимі докази в процесі доказування. У постановах Верховного Суду від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17, від 20.03.2018 року у № 911/482/17, від 03.07.2019 року у справі № 910/12722/18 викладено висновок, згідно з яким, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати. Отже, наявність рахунків та платіжного доручення є достатніми доказами здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Враховуючи, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, визначаючи розмір страхового відшкодування, яке відповідач зобов`язаний виплатити потерпілому, слід враховувати фактичні витрати, розмір яких підтверджується відповідними документами станції технічного обслуговування, на проводився ремонт автомобіля та які підтверджують фактичний розмір понесених збитків. Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової р п уві даль пості власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю чи майну третьої особи. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу «до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки». Згідно зі ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постановах №490/898/16-ц від 01 серпня 2019 року, №489/1356/16-ц від 17 жовтня 2019 року, №212/2534/1 б-ц від 13 листопада 2019 року зазначив, що згідно положень закону страховик не відшкодовує втрату товарного вигляду автомобіля. Зазначені збитки повинен відшкодовувати саме винуватець у ДТП. При цьому, слід також врахувати позицію Верховного Суду викладену в рішенні від 24 червня 2019 року у справі №562/2018/16-ц, де суд зазначив, що, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року у справі №6-49цс14 та від 16 грудня 2015 року у справі №6-760цс15. З огляду на зазначене, позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, в розмірі 69508, 63 грн ( 140\~594,18 гри. - 71085,55 грн.), оскільки як встановлено з постанови Галицького районного суду м. Львова від 06.05.2020 року відповідача [PERSON] , який на момент вчинення ДТП на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом, д.н.з. «GEON X-Road 202», д.н.з., [NUMBER] , визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved