Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

у грудні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, мотивувавши свої вимоги тим, що 08.05.2007 між позивачем і АКБСР «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», було укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів. 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис з реєстраційним номером 13753 про звернення стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 16872 долари США 64 центи. На підставі оскаржуваного напису 09.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням строків вчинення, а саме після спливу позовної давності за основною вимогою. Також приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. не перевірено безспірність заборгованості перед стягувачем та вчинено напис на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. 4 січня 2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 29). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам для подання до суду письмових пояснень. Рішенням Вищої ради правосуддя № 32/0/15-22 від 13.01.2022 суддю Слободянюк А.В. відряджено до Дніпровського районного суду м. Києва для здійснення правосуддя. Відповідно до Розпорядження керівника апарату суду № 197 від 20.04.2022 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2022 року справу № 752/30993/21 передано до провадження судді Плахотнюк К.Г. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 22 квітня 2022 року прийнято до свого провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 20.02.2023 року відповідач подав до суду відзив на позов, повідомив суд, про невизнання позову [PERSON] , з тих підстав, що кредитором та приватним нотаріусом Сазоновою Н.В. було дотримано вимог чинного законодавста, якими врегульовано питання видачі виконавчих написів нотаріусами. Також представник відповідача повідомив суд, що з 01.12.2022 року було змінено найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс-Банк». Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечують сторони у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що 8 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 032/29-139К на купівлю автотранспортних засобів, згідно з умовами якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 22 590 долари США зі сплатою 11,50 відсотків річних і кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 7 травня 2014 року (а.с. 8-10). 28 жовтня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 13753 про стягнення з [PERSON] , який є Боржником за кредитним договором № № 032/29-139К від 08.05.2007 року, укладеним ним з ПАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» заборгованість, за заявою АТ «Альфа-Банк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.02.2018 по 01.02.2021. Сума заборгованості складає 16872,64 доларів США в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7683,31 доларів США; прострочена заборгованість за процентами та комісією - 9125,94 доларів США; строкова заборгованість за комісією та процентами - 63,39 доларів США. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь АТ «Альфа-Банк» складає 16872,64 доларів США (а.с. 13). Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Д.В. від 09.12.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67838798 про примусове виконання виконавчого напису № 13753, виданого 28.10.2021 року приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. про стягнення з [PERSON] , на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 16872,64 доларів США (а.с. 17). Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначив, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року до зазначеного Переліку внесено зміни, відповідно до яких, серед іншого, Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та п.2 такого змісту: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вирішенні спору суд також враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, відповідно до якої для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати, серед інших документів, оригінал нотаріально посвідченого договору, згідно пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28.10.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. Отже, на момент вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. оспорюваного виконавчого напису норма чинного законодавства про можливість вчинення виконавчих написів в безспірному порядку на підставі кредитних договорів, що не посвідчені нотаріально, була скасована. В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду № 158/2157/17 від 15 квітня 2020 року, № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як вбачається зі змісту кредитного договору № 032/29-139К від 08.05.2007, кінцевим терміном повернення основної заборгованості є 7 травня 2014 року, тобто право вимоги банку на повернення основної заборгованості виникло з 08.05.2014 року. Таким чином, виконавчий напис нотаріуса від 21.10.2021 вчинений поза межами визначеного законом трирічного строку. Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 13753 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу. Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, недоведеності безспірності вимог стягувача, а відтак задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення правової допомоги у розмірі 15000 грн суд повідомляє наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. У відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Беручи до уваги те, що позивачем документально не підтверджено понесені витрати на правничу допомогу, вказана сума не підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з АТ «Сенс-Банк» необхідно стягнути на користь позивача 908 грн судового збору за подачу позовної заяви до суду.

Outcome: approved