Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Рух справи 06.09.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 02.09.2022, за підписом позивача, в якій він просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) до 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.09.2022, для розгляду зазначеної позовної заяви, визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично матеріали заяви були передані судді 13.09.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду від 19.09.2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.08.2007, між ним та відповідачкою, було укладено шлюб від якого вони мають двох дітей - [PERSON] , ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). Як вказує позивач, у грудні 2014, відповідачка поїхала до Канади. У зв`язку з такими обставинами, між подружжям було укладено меморандум про те, що [PERSON] повертається в Україну для проживання разом з дітьми негайно після отримання наукового ступеню, але не пізніше 20.01.2017. В позові зазначається, що в подальшому, рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016, шлюб між сторонами було розірвано, а [PERSON] , до 20.01.2017 всупереч меморандуму, з Канади не повернулася. Позивач зауважує, що судовим наказом Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2019 у справі № 398/1339/19 визначено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, зазначає що відповідачка сплачує суми, які нараховуються в межах виконавчого провадження № 61285865, відкритого на виконання судового наказу Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2019 у справі № 398/1339/19. Разом з тим, позивач звертає увагу, що між Україною та Канадою немає міжнародного договору з питань стягнення аліментів, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна можливість встановити дійсні доходи відповідачки на території Канади. Наголошує, що витрати відповідачки значно перевищують середню заробітну плату працівника та десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в Україні, що підтверджується, зокрема, річними витратами [PERSON] у сумі 10 188,00 дол. США на виконання договору про довгострокову оренду з 01.09.2019 по 31.08.2020 квартири в Канаді, річними витратами у сумі 10 188,00 дол. США на виконання договору про довгострокову оренду з 01.09.2020 по 31.08.2021 квартири в Канаді, а також місячними витратами відповідачки на суму 1 850,00 дол. США на виконання договору про довгострокову оренду житла з 15.07.2021 з подальшим поновленням. Окрім того, як вказує позивач, крім орендних платежів, слід врахувати ще обставину проживання відповідачки у Канадській провінції Альберта , де середній річний дохід жителів у 2019 склав 97 800,00 канадських доларів. Також, зі слів позивача, він надає послуги з дослідження генеалогії, однак у зв`язку з обмеженням доступу до читальних залів архівних установ внаслідок впровадження воєнного стану, він позбавлений можливості отримувати дохід у сумі, достатній для забезпечення потреб спільних дітей. Звертає увагу, що на його утриманні знаходиться матір, яка досягла пенсійного віку, що також впливає на його матеріальне становище. Зауважує, що відповідачка ігнорує прохання позивача щодо відшкодування додаткових витрат на дітей, зокрема: придбання дитячого велосипеду, дитячої манжети для вимірювання кров`яного тиску. Як вказує позивач, у зв`язку з війною в Україні, він надав відповідачці згоду на тимчасовий виїзд дітей за кордон до Канади, Молдови, Румунії, Польщі, Угорщини, Словаччини та у зворотньому напрямку в період з 24.02.2022 по 24.02.2023. На початку березня 2022 [PERSON] повідомила позивача, що вона в`їхала з дітьми на територію Канади. Крім того, в позові зазначається, що 16.05.2022 [PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. 03.06.2022 Приморський районний суд міста Одеси видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Підсумовуючи, позивач вказує, що матеріальний стан відповідачки надає змогу брати участь в утриманні дітей більш значною мірою, що в свою чергу відповідало б їх інтересам, у зв`язку з чим, просить позовні вимоги задовольнити. Щодо правової позиції відповідача 12.10.2022 до суду надійшов відзив на позов (а.с. 94-98) за підписом представника відповідачки - адвоката Врони А.В. (діє на підставі ордеру), в якому вона просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування заперечень вказується, що наразі спільні відповідача з позивачем, діти проживають в місті Едмонтон, провінції Альберта в Канаді разом з відповідачкою, що підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку та не заперечується позивачем в позовній заяві. Зі слів представника, [PERSON] самостійно, вже понад 7 місяців, забезпечує дітей житлом та здійснює їх утримання, забезпечуючи всі необхідні потреби в побуті, освіті та особистому розвитку, у зв`язку з чим, доводи позивача про збільшення потреб дітей, погіршення матеріального становища останнього та ухилення відповідачки від сплати аліментів є необґрунтованими. Звертає увагу, що спільний син позивача з відповідачем, з 30.04.2020 взагалі проживав окремо від батька, з бабусею - [PERSON] , що встановлено рішенням Приморського районного суду міста Одеси у справі № 522/17805/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про відібрання дитини та повернення її батьку. Також, у відзиві звертається увага на те, що рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668, місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] було визначено за місцем проживання матері - [PERSON] . Окрім того, наголошується, що 03.06.2022 Приморським районним судом міста Одеси було видано судовий наказ по справі № 522/5641/22, яким вирішено стягувати з позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 05.05.2022 і до досягнення найстаршою дитиною ( [PERSON] ) повноліття та продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини ( [PERSON] ) у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття. За таких обставин, зауважується, що позивач сам є платником аліментів, що виключає можливість задоволення заяви про збільшення розміру аліментів, що утримуються з [PERSON] на виконання наказу Солом`янського районного суду масті Києва від 17.10.2019 у справі № 398/1339/19. Звертається увага також і на те, що твердження позивача про погіршення матеріального становища є необґрунтованими, оскільки він не позбавлений можливості влаштуватися на іншу роботу не за його спеціальністю. Щодо доводів, викладених у відповіді на відзив 17.10.2022 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 128-131) за підписом позивача, в якій викладено пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотивів їх відхилення, обґрунтовані, зокрема, наступним. Відповідач визнає факт перебування дітей в Канаді, проте вказує, що суд не повинен брати до уваги доводи відповідачки щодо участі у витратах [PERSON] щодо виховання дітей, оскільки такі не відповідають дійсності. Повторно звертає увагу, що відповідачка, всупереч укладеному меморандуму, з Канади не повернулася, що свідчить про її небажання брати участь у вихованні та утриманні дітей. Наголошує, що доводи відповідачки не спростовують наявність факту погіршення матеріального становища позивача. У зв`язку з викладеним, наполягає на задоволенні позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. 28.08.2007 між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 28.08.2007 серії [NUMBER] , виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с. 13). [INFO] , у подружжя народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження з відміткою про консульську легалізацію, перекладом на українську мову та довідкою про реєстрацію особи громадянином України від 24.09.2010, видану генеральним консулом України, які долучені до позовної заяви (а.с. 14-16). [INFO] у подружжя народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження з відміткою про консульську легалізацію, перекладом на українську мову та довідкою про реєстрацію особи громадянином України від 24.09.2010, видану в.о. генерального консула України, які долучені до позовної заяви (а.с. 17-19). Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2016 у справі № 760/10044/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28.08.2007 у Другому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, за актовим записом № 424 (а.с. 25). Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 13.09.2016. 27.08.2019 Солом`янським районним судом міста Києва видано судовий наказ у справі № 398/1339/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 26). 24.02.2022, позивачем було надано згоду на виїзд за кордон з України до Канади, Молдови, Румунії, Республіки Польщі, Угорщини, Словаччини та у зворотньому напрямку в період з 24.02.2022 по 24.02.2023 - малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в супроводі матері - [PERSON] , посвідчену приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області - Приходько О.В., зареєстровано в реєстрі № 317 (а.с. 69). В якості додатків до відзиву, представником відповідача долучено, зокрема, копію довідки про перебування на консульському обліку в м. Едмонтон, провінція Альберта, Канада [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з [PERSON] (а.с. 117). Вказані обставини не заперечуються позивачем. Окрім того, до відзиву долучено копію рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668, зі змісту якого вбачається, що місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] , було визначено за місцем проживання матері - [PERSON] (а.с. 116). Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). Згідно з ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Матеріалами справи підтверджено, що 27.08.2019 Солом`янським районним судом міста Києва було видано судовий наказ у справі № 398/1339/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття. Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що витрати відповідачки значно перевищують середню заробітну плату працівника та десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи в Україні, а також значне погіршення свого матеріального становища. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1,2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Матеріалами справи підтверджено, що наразі спільні відповідача з позивачем діти проживають в місті Едмонтон, провінція Альберта в Канаді разом з відповідачкою, що вбачається зі змісту довідки про перебування на консульському обліку та не заперечується позивачем в позовній заяві. При цьому, рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 24.10.2019 № 668 місце проживання дітей - [PERSON] та [PERSON] , було визначено за місцем проживання матері - [PERSON] . За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20). За таких обставин, доводи позивача про збільшення потреб дітей, погіршення матеріального становища останнього та ухилення відповідачки від сплати аліментів є необгрунтованими та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами, матеріалами справи та наданими сторонами доказами. Побічно, щодо посилань сторін на те, що фактично наразі існує два судові накази: -судовий наказ Солом`янського районного суду міста Києва від 17.10.2019 у справі № 398/1339/19, яким визначено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ), в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду - 17.04.2019 і до досягнення дітьми повноліття; -та судовий наказ Приморського районного суду міста Одеси від 03.06.2022 у справі № 522/5641/22, яким визначено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 05.05.2022 року і до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] та продовжувати стягувати аліменти на утримання молодшої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до [INFO] , суд вважає за необхідне зазначити наступне. У постанові Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 554/325/16-ц (провадження № 61-20049св19) викладену правову позицію щодо неможливості одночасного існування двох судових наказів із тотожних підстав. Так, положенням п. 6 ч. 1 ст. 165 ЦПК України однією з підстав для відмови у видачі судового наказу визначено той випадок, коли судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ. Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами. Разом з тим, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, розв`язання вказаного питання не є предметом розгляду даного судового провадження, проте може бути предметом вирішення в інших провадженнях у разі звернень боржників за вказаними судовими наказами до суду з відповідними заявами. Враховуючи наведене, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, приходить висновку про відмову в задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed