Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову вказав, що 01.09.2008 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір № HAL5GA00000033, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 31196,52 доларів США на термін до 01.08.2018 року. В забезпечення виконання зобов`язань даного кредитного договору позивач уклав з відповідачами договори поруки. 20.01.2014 року в зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному кредитному договору АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року було задоволено вищевказаний позов та стягнуто з відповідачів та третьої особи заборгованість за кредитним договором. В той же час, за період після подання позовної заяви від 20.01.2014 року, а саме з 21.01.2014 року по 19.05.2021 року відповідачі мають заборгованість у розмірі 4099,01 доларів США, що становить 3% річних від простроченої суми. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі та третя особа у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату та час розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. 01 вересня 2008 року між позивачем та третьою особою [PERSON] було укладено кредитний договір № HAL5GA00000033, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 31196,52 доларів США на термін до 01 серпня 2018 року (а.с. 18-23). В забезпечення виконання зобов`язання за договором № HAL5GA00000033 АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договори поруки, з поручителями [PERSON] та [PERSON] в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] (а.с. 31-34). Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.05.2014 року було стягнуто з солідарно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором HAL5GA00000033 від 01.09.2008 в розмірі 686377,96 гривень (а.с. 10-12). Згідно розрахунку заборгованості за договором № HAL5GA00000033 від 01.09.2008 року, заборгованість станом на 19.05.2021 року становить 20724,69 доларів США та відповідно до розрахунку 3% річних, загальна заборгованість становить 3% річних становить 4099,01 доларів США, що за курсом 27,43 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.05.2021 складає 112935,84 гривень (а.с. 13-14). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки н встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржника. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, в межах заявлених позовних вимог та стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості по кредиту. Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно солідарно стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати в розмірі 2270,00 гривень.

Outcome: approved