Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

АТ КБ "Приват Банк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця за кредитним договором б/н від 17.03.2011 року у розмірі 12805,40 грн., укладеним між АТ КБ "Приват Банк" та позичальником [PERSON] . В обгрунтування доводів зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 17.03.2011 року. Зазначає, що [PERSON] при підписанні анкети - заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Заявою також підтверджується той факт, що [PERSON] була повністю поінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК". [INFO] позичальник [PERSON] померла. Позивач вказує, що станом на дату її смерті за кредитним договором виникла заборгованість, яка становила 12805,40 грн. Спадкоємицею після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON] , яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Вимоги мотивує тим, що направлена банком претензія до спадкоємця боржника виконана не була, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 12805,40 грн. за кредитним договором № б/н від 17.03.2011 року та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Суд своєю ухвалою від 23.08.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 18.04.2023 року. 18 квітня 2023 року направлено судовий запит державному нотаріусу Свалявської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо надання інформації про наявність або відсутність заяв про прийняття спадщини за померлою [PERSON] , яка померла [INFO] . Розгляд справи призначено на 09:00 годину 12.05.2023 року. Представник позивача Максименко Владислав Михайлович, який діє в інтересах АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (довіреність №6456-К-Н-О) подав до суду заяву Не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (вх.№1712). Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подала. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою "адресат відсутній" (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України - днем вручення судового повідомлення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним»). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами та матеріалами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що 17 березня 2011 року - [PERSON] з метою отримання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» підписала заяву № б/н від 17.03.2011 року. При підписанні анкети - заяви [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. [INFO] позичальник [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис № 22 від 02.03.2020 року, а.с. 11). Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість за кредитним договором б/н від 17.03.2011 року, укладеним з [PERSON] становить 12805,40 грн., що є боргом за тілом кредиту. На час смерті [PERSON] зобов`язання за вищевказаним кредитним договором не було виконано, в зв`язку з чим станом на день відкриття спадщини перед позивачем утворилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12805,40 грн. За правилами ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України - часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно; ч.3 ст.1296 ЦК України - відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 ст.1282 ЦК України. Відповідно до положень ст. 1281 ЦК України - кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. 06.08.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу відповідача [PERSON] було надіслано лист-претензію, в якому повідомлено про розмір кредитної заборгованості [PERSON] станом на дату її смерті, що становить 12805,40 грн. та про необхідність сплатити борг. За правилами ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору; ст. 610 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), ч.1 ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, до ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до повідомлення, наданого на судовий запит суду державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №161/01-16 від 21.04.2023 року (вх. №3145) - згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадшину) № [NUMBER] від 21.04.2023 року спадкова справа за померлою [PERSON] (померла [INFO] ) заведена за № 66/2020 на підставі претензії кредитора акціонерного товариства "Ідея Банк" у Спадковому реєстрі №65792194, яка надійшла до Свалявської лержавної нотаріальної контори 02.05.2020 року за вих.№274/02-14. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази, обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд встановив наявність непогашеної спадкодавцем заборгованості за кредитним договором б/н від 17.03.2011 року, яка підлягає стягненню у розмірі 12805,40 грн., яка існувала на час відкриття спадщини. З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги, що від відповідача заперечень не надійшло, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором б/н від 17.03.2011 року, як із спадкоємця боржника [PERSON] (померла [INFO] ) необхідно задовольнити. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору, суд ураховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача, а тому суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які складаються з судового збору в розмірі 2481 грн. (платіжне доручення № BOJ64B3NNX від 14.06. 2022 року) за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, які діяли з 01.01.2022 року (на день подачі позову до суду). Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved