Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «НАНОКАБЕЛЬ» - адвокат Плетенко К.Ю. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 2382000 грн. 00 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 35 730,00 грн. 00 коп., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн. 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до цивільно-правового договору про надання послуг від 10 березня 2021 року, укладеного між позивачем -Товариством з обмеженою відповідальністю «НАНОКАБЕЛЬ» та відповідачем [PERSON] , остання взяла на себе зобов`язання надавати послуги, пов`язані з банківськими операціями позивача, а саме: формування платіжних документів згідно розпоряджень, рахунків, графіків позивача у цілковитій відповідності до призначення платежів, банківських реквізитів сторін, контроль здійснення переказів та виконання операцій по рахункам, отримання в банківських установах виписок щодо проведених операцій та надання їх до бухгалтерії позивача. Таким чином, відповідач, як бухгалтер, обслуговувала ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», мала доступ до рахунків підприємства та здійснювала платежі в системі «Клієнт-Банк», у тому числі переказ коштів за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. В березні 2022 року була проведена перевірка фінансового стану підприємства, під час якої встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача у період з 15.04.2021 року по 22.02.2022 року було проведено 24 незаконних (несанкціонованих) операцій на поповнення карткового рахунку відповідача на загальну суму 2 382 000 грн., а саме: -15.04.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 150 000 грн. за договором №25/03-21 від 25.03.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -16.04.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №01/02-21 від 01.02.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -21.04.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №15/06-20 від 15.06.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -27.04.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №15/10-20 від 15.10.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -30.04.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №20/07-20 від 20.07.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -20.05.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 200 000 грн. за договором №07/09-20 від 07.09.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -25.05.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №20/07-20 від 20.07.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -03.06.2021 року Відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №15/10-20 від 15.10.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), Відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -09.06.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 90 000 грн. за договором №15/10-20 від 15.10.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -15.06.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 42 000 грн. за договором №20/07-20 від 20.07.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -17.06.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 50 000 грн. за договором №21/10-20 від 21.10.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -25.06.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №21/10-20 від 21.10.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -29.06.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 50 000 грн. за договором №21/10-20 від 21.10.2020 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -23.11.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №09/04-21 від 09.04.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -26.11.2021 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №09/04-21 від 09.04.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -10.01.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №01/02-21 від 01.02.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -11.01.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №09/04-21 від 09.04.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -20.01.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №19/03-21 від 19.03.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -02.02.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №19/03-21 від 19.03.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -03.02.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №19/03-21 від 19.03.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -09.02.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №19/03-21 від 19.03.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -16.02.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №09/04-21 від 09.04.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -22.02.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №22/04-21 від 22.04.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «АМАГА», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «АМАГА» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ); -22.02.2022 року відповідачем здійснено переказ коштів в сумі 100 000 грн. за договором №09/04-21 від 09.04.2021 року, укладеним між ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» та ТОВ «ШИЛЛЕР», з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», однак замість рахунку отримувача - ТОВ «ШИЛЛЕР» ( [NUMBER] ), відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ). Зі змісту Фільтрованої виписки за період з 11.01.2021 року по 11.05.2022 року та роздруківки вихідних платежів, доданих до позовної заяви, вбачається підтвердження операцій з перерахування грошових коштів з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» № [NUMBER] на рахунок відповідача [PERSON] [NUMBER] , в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] . Таким чином, внаслідок несанкціонованих переказів на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти на загальну суму 2 382 000 гривень, які остання набула без жодної правової підстави. Позивачем 16 травня 2022 року направлено письмову вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів, отриману відповідачем особисто 07 червня 2022 року. Однак, до теперішнього часу кошти відповідачем не повернуто, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 січня 2023 року цивільна справа прийнята до провадження та призначена до підготовчого судового засідання (а.с.86). Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 квітня 2023 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.99). 02 травня 2023 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача - адвокат Плетенко К.Ю. в судове засідання не з`явилась, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за її відсутності не скористалась та не повідомила суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно цивільно-правового договору про надання послуг від 10 березня 2021 року, відповідач, як бухгалтер, обслуговувала ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ», відповідно мала доступ до рахунків підприємства та здійснювала платежі в системі «Клієнт-Банк», у тому числі переказ коштів за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги. (а.с.33) Відповідно до договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» взяв на себе зобов`язання з надання підприємствам ТОВ «ШИЛЛЕР» та ПП «Амага» поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а зазначені підприємства відповідно зобов`язалися повернути надані кошти в порядку та на умовах, передбачених договором. (а.с.34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43) Під час перевірки фінансового стану підприємства з`ясувалося, що внаслідок неправомірних дій відповідача у період з 15.04.2021 року по 22.02.2022 року було проведено 24 незаконних (несанкціонованих) операцій на поповнення карткового рахунку відповідача на загальну суму 2 382 000 грн., а саме відповідачем [PERSON] здійснювалися перекази коштів за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, однак замість рахунку отримувача за відповідним договором, відповідачем зазначено власний рахунок [NUMBER] , відкритий на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк» ( [NUMBER] ), що підтверджується фільтрованою випискою за період з 11.01.2021 року по 11.05.2022 року, наданою АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.44-45), а також роздруківками вихідних платежів (а.с.46-69), з яких вбачається підтвердження операцій з перерахування грошових коштів з рахунку ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» № [NUMBER] на рахунок відповідача [PERSON] [NUMBER] , в АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] . Таким чином, внаслідок несанкціонованих переказів на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти на загальну суму 2382000 гривень, які остання набула без жодної правової підстави. 12 квітня 2022 року директором ТОВ «НАНОКАБЕЛЬ» Самойленко Тетяною Валентинівною до Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення громадянкою [PERSON] (а.с.70-71), за результатами розгляду якої 14 квітня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022041160000238 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (а.с.72) Постановою слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області Н.А.Крупій від 18.06.2022 року кримінальне провадження №12022041160000238 від 14.04.2022 року закрито (а.с.73). Виходячи зі змісту вказаної постанови, досудовим розслідуванням встановлено, що між ТОВ «Нанокабель» в особі директора Самойленко Т.В. та гр. [PERSON] , які є сторонами цивільно-правового договору про надання послуг від 10.03.2021 року, виникли цивільно-правові обов`язки, які розглядаються судом згідно Цивільного кодексу України за заявою потерпілої особи. Позивачем 16 травня 2022 року направлено письмову вимогу про повернення безпідставно отриманих грошових коштів (а.с.74), отриману відповідачем особисто 07 червня 2022 року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с75,76). Однак, до теперішнього часу кошти відповідачем не повернуто, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Згідно з вимогами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 63 Закону України «Про платіжні послуги» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до п. 43 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» неналежний отримувач - особа, на рахунок якої без законних підстав зарахована сума платіжної операції або яка отримала суму платіжної операції в готівковій формі. Зі змісту договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги такої послуги, як поповнення рахунку відповідача, не вбачається. Таким чином, договірний характер спірних правовідносин виключається. Перелік ситуацій, що міститься у ч. 3 ст. 1212 ЦК України, при виключенні яких допускається застосування норм ст. 1212 ЦК України, не є вичерпним, отже, ці положення можуть поширюватися й на інші відносини, якщо має місце безпідставне збагачення, а зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: -набуття або збереження майна; -набуття або збереження на рахунок іншої особи; -відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. КГС ВС у постанові від 21.10.2020 року у справі №911/1317/19 дійшов висновку, що кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Наведені правові висновки висловлені ВП ВС у постановах від 20.11.2018 року у справі №922/3412/17 та від 13.02.2019 року у справі №320/5877/17. За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав, а предметом доказування у цьому випадку є сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Відповідна правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 04.12.2019 року у справі №917/1739/17. У постанові від 14.01.2021 року у справі №922/2216/18 КГС ВС зазначив, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.01.2020 року у справі №161/17945/18 (провадження №14-599цс19) дійшла висновку, що у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи викладене, судом встановлено обставини, з якими закон пов`язує можливість стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти, оскільки з наданих до суду доказів вбачається факт, що за рахунок позивача без будь-якої правової підстави відповідачем було набуте майно у вигляді грошових коштів в розмірі 2382000,00 гривень, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України безпідставно набуті кошти в зазначеному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 35730,00 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то слід зазначити, що ч.1 ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст.137,141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати булифактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/ 16-ц. Як слідує з матеріалів цієї справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання правової допомоги від 04 листопада 2022 року, додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 04 листопада 2022 року та Акт виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги від 25 листопада 2022 року, згідно якого сума послуг складає 13000,00 грн. За змістом договору про надання правової допомоги розмір винагороди визначений у договорі у вигляді фіксованої суми. Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст.137, 141 ЦПК України, суд, враховуючи ціну позову та складність справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 13000,00 грн. витрат на правничу допомогу, оскільки такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Outcome: approved