Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь матеріальної шкоди, яка складається з різниці між заподіяним матеріальним збитком і виплаченим страховим відшкодуванням, 20721,35 грн, витрат за складення висновку судового експерта у розмірі 1500 грн та франшизи у розмірі 2500 грн, а всього 24721,35 грн. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 10 травня 2022 року о 16 год. 00 хв. на перехресті вул. Космонавта Волкова та Євгена Маланюка відповідач, керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV4, державний номер [NUMBER] , та рухаючись по рівнозначному перехрестю, не надав дороги та допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 210930-20, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався з правого боку. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року у справі №206/1620/22 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року скасовано та постановлено нову, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та звільнено останнього від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, визнано [PERSON] невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, та провадження у справі закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП. Позивач є власником транспортного засобу ВАЗ 210930-20, державний номер [NUMBER] . Внаслідок зазначеної ДТП автомобілю ВАЗ 210930-20, державний номер [NUMBER] , було завдано шкоди. Виплачена страховиком сума страхового відшкодування у розмірі 36487,87 грн не повністю компенсувала заподіяну позивачу матеріальну шкоду. Згідно висновку судового експерта №024/22, складеного 20 травня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 210930-20, державний номер [NUMBER] , склала 57209,22 грн. Враховуючи викладене, заподіяний позивачу матеріальний збиток, який підлягає стягненню з відповідача, складає 20721,35 грн, що є різницею між сумою заподіяного матеріального збитку та сумою виплаченого позивачу страховиком страхового відшкодування, а також витрати за складення висновку судового експерта у розмірі 1500 грн та франшиза в сумі 2500 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», та витребувано докази. 19 грудня 2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача [PERSON] зазначає, що станом на день ДТП цивільна правова відповідальність відповідача була застрахована в АТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» та згідно полісу №ЕР/207206528 від 10 грудня 2021 року страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну його майну, складає 130000 грн, розмір франшизи 0 гривень. Вказує, що ліміт відповідальності, який встановлений полісом, дозволяє страховику покрити суму матеріального збитку, який встановлений експертом на замовлення позивача в сумі 57209,22 грн. Таким чином, ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» в межах ліміту відповідальності за полісом ЕР/207206528, який складає 130000 грн, може відшкодувати потерпілому завданий розмір матеріального збитку, а тому будь-які вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в межах даного ліміту відповідальності є незаконними та неправомірними. Вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Враховуючи викладене, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. 16 лютого 2023 року до суду на дійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач зазначає, що страховик при здійсненні страхової виплати абсолютно правомірно застосував коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого автомобіля позивача, яке є набагато старшим за сім років. У відзиві не наведено жодних доводів неправомірності дій страховика щодо застосованого ним обмеження у виплаті страхового відшкодування, яке регулюється не лімітом страхової відповідальності, а саме законодавчо визначеним правом страховика при виплаті страхового відшкодування застосувати коефіцієнт страхового зносу автомобіля страхувальника. 31 березня 2023 року до суду надійшла заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача [PERSON] зазначає, що під законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком відповідно до постанови Верховного Суду у справі №359/2309/17 розуміється: франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт. Згідно полісу страхова сума (страховий ліміт) на одного потерпілого складає 130000 грн, розмір франшизи нуль грн. Отже, позивачем не надано доказів того, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди виникла саме внаслідок зазначених законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. 10 травня 2022 року о 16 год. 00 хв. в м. Дніпро, перехрестя вул. К. Волкова та вул. Є. Маланюка, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом TOYOTA RAV4, державний номер [NUMBER] , та рухаючись по рівнозначному перехресті не надав дороги та допустив зіткнення з транспортним засобом ВАЗ 210930-20, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , котрий рухався з правого боку. В результаті даної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення: за ст.122-4 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп.; за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп. Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП остаточно накладено на відповідача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. (а.с.10-11). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 вересня 2022 року постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2022 року щодо [PERSON] скасовано; постановлено нову постанову, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та звільнено останнього від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, оскільки учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП та провадження по даній справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП (а.с.12-15). Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Учасники ДТП скористались правом, визначеним пунктом 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол), у якому зазначена схема ДТП, прізвище водіїв, назви транспортних засобів та їх пошкодження (а.с.4). Транспортний засіб ВАЗ 210930-20, державний номер [NUMBER] , 2006 року випуску належить позивачу (а.с.8). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля TOYOTA RAV4, державний номер [NUMBER] , на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-207206528 в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» зі страховим лімітом за завдання майнової шкоди у розмірі 130000 грн, розмір франшизи 0 грн (а.с.53). 12 травня 2022 року водій [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.5-6). Відповідно до висновку експерта автотоварознавця №024/22 від 20 травня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 210930-20, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 57209,22 грн (а.с.16-35). Позивачем за складання висновку експерта №024/22 від 20 травня 2022 року було сплачено 1500 грн (а.с.36). 04 серпня 2022 року позивачу було здійснено страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на суму 36487,87 грн (а.с.9). Звертаючись до суду з позовом до винної у ДТП особи, позивач посилався на те, що виплачена страховиком сума страхового відшкодування не повністю компенсувала заподіяну матеріальну шкоду, тому з відповідача підлягає стягненню різниця між сумою заподіяного матеріального збитку та сумою виплаченого страхового відшкодування, а також франшиза в сумі 2500 грн та витрати за складення висновку судового експерта у розмірі 1500 грн. Вирішуючи заявлені позовні вимоги судом враховується наступне. Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Відповідно до розпорядження від 17 листопада 2011 року N 698 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, максимальний розмір страхової виплати на день настання страхового випадку становить 50 000 грн. Згідно з пунктом 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі N 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування для повного відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи - відповідача на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом враховується, що станом на момент виникнення спірних правовідносин, ліміт відповідальності страховика Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» становив 50 000 грн, оскільки сторони оформили документи про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції. Крім того, судом встановлено, що відповідно до полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-207206528 в Приватному акціонерному товаристві «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» розмір франшизи становить 0 грн, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача франшизи у розмірі 2500 грн є необґрунтованими. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що визначений у страховому полісі ліміт у розмірі 130000 грн повністю покриває завданий розмір матеріального збитку, а тому будь-які вимоги до відповідача з приводу відшкодування матеріальної шкоди в межах даного ліміту відповідальності є незаконними та неправомірними не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам закону та фактичним обставинам справи. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, максимальний розмір якої на день настання страхового випадку становив 50 000 грн. Таким чином, розмір матеріальної шкоди, який має бути стягнутий з відповідача становить 7209,22 грн (вартість матеріальної шкоди в сумі 57209,22 грн - сума страхового відшкодування у розмірі 50000 грн), а також витрати за складення висновку судового експерта у розмірі 1500 грн, що разом складає 8709,22 грн. Частиною десятою статті 84 ЦПК України передбачено, що у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Третій особі ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» двічі спрямовувалася поштою для виконання ухвала суду про витребування доказів, а саме про витребування належним чином засвідченої копії страхової справи, яка була заведена на підставі дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10 травня 2022 року о 16 год. 00 хв. у м. Дніпрі на перехресті вул. К. Волкова та вул. Є Маланюка за участю транспортних засобів Toyota Rav4, реєстраційний номер [NUMBER] , та ВАЗ 210930-20, реєстраційний номер [NUMBER] , яка ла отримана 13 грудня 2022 року та 12 січня 2023 року. Проте така ухвала суду ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» залишилася не виконаною, причини не виконання ухвали суду не повідомлені, а тому суд на підставі норм частини десятої статті 84 ЦПК України здійснив розгляд справи за наявними в ній доказами (а.с.56,67). Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 349,62 грн (992,40*8709,22/24721,35).

Outcome: partial