Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Заяву мотивує тим, що 26 квітня 2023 року суддею Горохівського районного суду Волинської області винесено рішення по справі №155/183/23 за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, яким позовні вимоги задоволено повністю. Однак, постановляючи дане рішення суд не вирішив питання про судові витрати, понесені позивачем за надання правової допомоги в розмірі 3000 (три тисячі) гривень. У зв`язку з цим, просить суд ухвалити додаткове рішення про стягнення з [PERSON] на його користь вищевказані витрати на правову допомогу. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. Їхня неявка, відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду заяви. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за таких обставин не здійснювалось, відповідно до ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 26 квітня 2023 року позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 5297 (п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 65 копійок, а також судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок. Разом з тим, судом при постановленні вказаного рішення не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оскільки до матеріалів позову, який надійшов на адресу суду в системі «Електронний суд», на момент його передачі судді для розгляду не було роздруковано та долучено договору про надання правової допомоги від 30 січня 2019 року, додаткову угоду та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг). Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Сторона позивача на підтвердження понесення судових витрат на правову допомогу надала суду наступні докази: Договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року, укладений між адвокатом Самойленком Петром Миколайовичем та фізичною особою підприємцем [PERSON] ; додаткову угоду №097 від 11 листопада 2022 року до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року відповідно до якої представником позивача надано такі послуги: аналіз судової практики та обговорення з Клієнтом правової позиції по справі у загальній вартості 300 гривень, написання позовної заяви та підготовка документів для подання позову до суду вартістю 700 гривень, супровід та контроль судової справи (подання заяв, клопотань, звернення до державної виконавчої служби) вартістю 2000 гривень; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року. Крім цього, в матеріалах справи містяться копія свідоцтва адвоката Самойленка П.М. про право заняття адвокатською діяльністю та платіжні доручення від 11 листопада 2022 року. Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Статтею 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial