Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року у справі 331/5413/21 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності, скасування арешту відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування спільним майном та усунення перешкод у користуванні власністю задоволено. 24 квітня 2023 року представник відповідача- позивача [PERSON] адвокат Джирма А.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення у справі щодо судових витрат та стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати за оплату вартості судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 7500,00 гривень, а також судовий збір за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 1984,80 гривень. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, та їх неявка не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2023 року у справі 331/5413/21 в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання права власності, скасування арешту відмовлено. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування спільним майном та усунення перешкод у користуванні власністю задоволено. Зазначеним судовим рішенням стягуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 1984,80 гривень, а отже підстави для ухвалення додаткового рішення суду в цій частині відсутні. Крім того, під час розгляду справи, ухвалою суду від 16 серпня 2022 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Відповідачем - позивачем [PERSON] на підтвердження сплати судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи надано рахунок-фактуру № 10/22 від 09 вересня 2022 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 17 жовтня 2022 року про оплату вартості експертизи в сумі 7500,00 грн. За результатами проведення експертного дослідження був складений висновок судової будівельно-технічної експертизи № 10- БТ від 25.11.2022 року. Ухвалюючи рішення від 18 квітня 2023 року, судом не було вирішено питання щодо відшкодування понесених відповідачем- позивачем витрат, оскільки останнім не було надано доказів на підтвердження понесених витрат. Згідно зі ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати пов`язані із проведенням експертизи. Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до п. 45 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, а якщо таке клопотання заявлено двома сторонами, то витрати несуть обидві сторони порівну. Тому в ухвалі про призначення експертизи суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, у тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи експертній установі (судовому експерту, який не є працівником державної спеціалізованої установи) (стаття 7 Закону України "Про судову експертизу"). Після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК ( ст. 141 ЦПК України в чинній редакції). Відповідно до п. 35 Постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК (ст. 141 ЦПК України в чинній редакції) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою суду від 16 серпня 2022 року за клопотанням представника відповідача- позивача у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, оплату за яку було покладено на відповідача [PERSON] 17 жовтня 2022 року відповідачем сплачено рахунок за проведення експертизи у сумі 7500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. Наведені докази свідчать про те, що вказані витрати понесені саме [PERSON] , однак питання щодо розподілу цих витрат у рішенні від 18 квітня 2023 року судом не були вирішені, тому у відповідності до положень ст.ст.133,141 ЦПК України, - судові витрати підлягають стягненню з позивача [PERSON] на користь відповідача. Таким чином, оскільки у рішенні суду від 18 квітня 2023 року не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем, суд вважає, за доцільне ухвалити додаткове рішення в частині розподілу витрат понесених на оплату експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: partial