Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на частину земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 3221886401:36:110:6009 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем четвертої черги, яка у встановлений строк прийняла спадщину після смерті [PERSON] та не може оформити спадщину в зв`язку з відмовою нотаріуса в цьому, коли відповідач [PERSON] шляхом постійного проживання зі спадкодавцем спадщину не прийняв. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Представник Пірнівської сільської ради Вишгородського району Київської області подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились про дату, розгляд та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 28 вересня 2020 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на частину земельної ділянки площею 0,0889 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3221886401:36:110:6009, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 грудня 2021 року вбачається, що власником частини вказаної вище земельної ділянки є [PERSON] , а інша частини земельної ділянки належить позивачці. Майно придбане [PERSON] та [PERSON] в спільну часткову власність на підставі договору купівлі-продажу №1117 від 17 червня 2017 року, про що йдеться в Інформаційній довідці у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 21 грудня 2021 року. 15 липня 2021 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 761/7300/21 за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без реєстрації шлюбу з 01 квітня 2011 року по 26 вересня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . 24 листопада 2020 року на підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною до майна померлого [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу №06/2020. Разом з тим, 29 жовтня 2021 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 3221886401:36:110:6009, оскільки згідно ст.ст. 1268 та 1261 ЦК України, у [PERSON] є син [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги та був на момент смерті зареєстрований за однією адресою з померлим і вважається таким, що прийняв спадщину, а [PERSON] , згідно рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу згідно ст. 1264 ЦК України є четвертою чергою спадкування. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 29 жовтня 2021 року вбачається, що померлий [PERSON] з 17 грудня 1992 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним також з 10 жовтня 1991 року зареєстрований і відповідач, син померлого [PERSON] . У той же час судом встановлено, що померлий [PERSON] з 01 квітня 2011 року за місцем реєстрації не проживав, а фактично проживав за іншою адресою разом з позивачкою без реєстрації шлюбу, однією сім`єю, як чоловік і жінка. Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як убачається з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у справах: №\~471/601/17 (провадження № 61-3845218) від 27 лютого 2019 року, № 355/832/17 (провадження №61-27212c19) від 10 квітня 2020 року, №\~204/2707/19 (провадження № 61-15380св20) від 28 квітня 2021 року, №937/10434/19-ц (провадження №61-3620св21) від 19 травня 2021 року, державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] заяву про прийняття спадщини після смерті батька в порядку ст. 1269 ЦК України не подавав, хоча і був зареєстрований разом з батьком в кв. [ADDRESS] , але з 2011 року фактично з ним не проживав, в тому числі на момент смерті спадкодавця. За таких обставин, відповідач [PERSON] не може вважатися таким, що прийняв спадщину після смерті батька в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У той же час, спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивачка, яка їй належить на підставі ст.ст. 1258, 1264, 1268 ЦК України і має бути оформлена за нею. Відтак, за позивачкою після смерті [INFO] [PERSON] слід визнати право власності на частину земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 3221886401:36:110:6009 в порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що в позасудовому порядку [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права, суд вважає, що заявлене нею право підлягає визнанню, а пред`явлений позов задоволенню. Крім того позивачкою представлене документальне підтвердження понесених нею судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved