Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивачка звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 23.09.2000 вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, актовий запис № 25. Від цього шлюбу вони мають повнолітню дитину: - [PERSON] . Неповнолітніх дітей не мають. Їх сім`я фактично розпалася. На протязі останніх років стосунки між ними поступово погіршились, спільне життя не склалось, довгий час фактично не проживають однією сім`єю. Зазначила, що відповідач проживає окремо в с. Билбасівка, в той час як вона проживає та працює в м. Дніпро. На сьогоднішній день спільне господарство не ведуть, між ними втрачено взаєморозуміння. Вважає, що їх сім`я вже не може бути збережена, і шлюб необхідно розірвати. Спору про поділ спільного сумісного майна між ними не має. Просить суд, шлюб, зареєстрований Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, актовий запис № 25 між ними, розірвати. Позивачка в судовому засіданні участі не приймала, про дату, час та спосіб проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Представником позивачки через систему «Електронний суд» до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутністю позивачки, вказала, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом отримання СМС-повідомленням через програму КП-Д3, в судовому засіданні участі не приймала, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 23.09.2000 уклали шлюб, який було зареєстровано Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, актовий запис № 25. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Їх сім`я фактично розпалася та сторони не підтримують сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть. Спору про поділ спільного сумісного майна між ними не має. В Постанові Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначається, що при розгляді справ, які виникають у зв`язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм Сімейного кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року, а також інших нормативно - правових актів, що регулюють сімейні відносини. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином у суду є усі підстави для задоволення позовних вимог та розірвання шлюбу між сторонами, так як подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї неможливе. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду судовий збір, а тому на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved