Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості в розмірі 65390,82 грн., мотивуючи тим, що 21 вересня 2020 року між КС Єзуч та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 83-04373, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 34000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21 березня 2022 року. При укладенні кредитного договору сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься частинами згідно графіку платежів (п.3.5.кредитного договору), а також, що прострочення сплати кредиту згідно графіку платежів не зупиняє нарахування процентів після закінчення строку його повернення, крім випадку прийняття окремого рішення. Про зупинення нарахування процентів позивач окремого рішення не приймав. [PERSON] з умовами кредитування ознайомлена, що підтверджується її повідомленням про умови кредитування і паспортом споживчого кредиту. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі, встановленому кредитним договором. Але, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, і станом на 13.02.2023 року заборгованість складає 65390,82 грн., в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 34000,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 31390,82 грн. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем, [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 20 року було укладено договір поруки. У відповідності до п.2.1.2.2. розділу 2 договору поруки [PERSON] , як поручитель, зобов`язався спільно, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] , нести відповідальність перед позивачем як солідарний боржник, в тому ж обсязі, що і [PERSON] , а саме: сплатити заборгованість за кредитом, проценти, неустойку (штраф, пеня) та збитки, завдані позивачу як кредитодавцю. Згідно п. 5.4. розділу 5 договору поруки, строк дії договору поруки встановлюється в п`ять років, від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Позивач неодноразово в усному порядку інформував відповідачів про неналежне виконання умов кредитного договору, наявність простроченої заборгованості, ще до закінчення терміну його дії направив їм письмові повідомлення, але відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договор не виконали. За таких обставин, прохає стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу в розмірі 65390,82 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 43). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, [PERSON] прохає відмовити у задоволенні позовних вимог, [PERSON] виклала свою позицію щодо позову у відзив на позовну заяву у якому зазначила, що відповідно до кредитного договору про споживчий кредит № 83-04373 від 21.09.2020 року, зокрема пункту 2.1. Кредит надається строком на 546 днів від дати отримання позичальником кредиту. Тобто до 21.03.2022 року. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. (дана правова позиція узгоджується з Постановою Великої Палати Верховного суду М 444/9519/12 від 28.03.2018). Отже відповідач не вірно зробив розрахунок заборгованості нарахувавши відсотки за кредитом з 21.09.2020 року по 13.02.2023 року (875 днів) в сумі 57054,82 грн. Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 року розрахунок заборгованості повинен бути наступний. Період, за який нараховуються проценти за кредитом - з 21.03.2020 року по 21.03.2022 року (546 днів). Сума кредиту - 34 000,00 грн Відсоткова ставка річних - 70% Кількість днів кредитування - 546 Формула розрахунку відсотків за кредитом: В = С*ВС/100*КД/ДГ, де В - сума нарахованих відсотків; С - сума кредиту; ВС - відсоткова ставка за кредитом (% річних); КД - кількість днів кредитування; ДР - кількість днів у році. Загальна сума відсотків за кредитом становить на 21.03.2022 року - 35584,02 грн. Було фактично сплачено відсотків 25664 грн. Отже фактична сума, яка підлягає стягненню станом на 21.03.2022 року становить: 34000+(35584,02-25664) = 43920,02 грн. Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Галяна С.В. від 15.03.2023 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 30). Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.04.2023 року у зв`язку з клопотанням відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 27.03.2023 року (а.с. 39). 27.03.2023 року справа в судове засідання не вносилась у зв`язку з відпусткою головуючого по справі (а.с. 42). В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є порука (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, визначені у статті 554 цього Кодексу. Так, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦПК України порука та неустойка є видами забезпечення виконання основного зобов`язання і не є самостійним зобов`язанням. Таким чином, метою як поруки так і неустойки є забезпечення належного виконання боржником своїх зобов`язань за основним договором. За правилами ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (частина четверта статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до части другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 21 вересня 2020 року між КС Єзуч та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 83-04373, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 34000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 21 березня 2022 року (а.с. 7, 8). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] , [PERSON] та кредитною спілкою Єзуч було укладено договір поруки від 21 вересня 2020 року, згідно якого у разі невиконання боржником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, позивач має право вимагати виконання зобов`язання від поручителів (а.с. 9, 10). Згідно розрахунку заборгованості, станом на 13.02.2023 року за кредитним договором 83-04373 від 21.09.2020 року заборгованість становить 65390,82 грн., з яких: заборгованість за кредитом 34000 грн.; заборгованість за відсотками 31390,82 грн. (а.с. 16, 17). З метою досудового врегулювання спору щодо погашення заборгованості за кредитним договором, КС Єзуч письмово зверталося до відповідачів з вимогою сплати прострочену заборгованість в термін до 07.11.2022 року, але відповідачі в зазначений строк заборгованість не сплатили (а.с. 24, 25). За таких обставин, з відповідачів підлягає стягненню в солідарному порядку 65390,82 грн. та в частковому порядку сплачений позивачем судовий збір по 1342,00 грн. з кожного.

Outcome: approved