Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що 07 серпня 1993 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дитини між сторонами немає. Позивач посилається на те, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим. Також зазначила, що спільні відносини між сторонами повністю припинені, а тому відсутні підстави для застосування заходів примирення, передбачених ст. 111 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України). У зв`язку з цим, просила розірвати шлюб у судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 23 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви, Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 27 березня 2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, а також клопотання про надання строку для примирення подружжя. Відповідач зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу є передчасними. Вважає, що є можливість для примирення подружжя і немає підстав для розірвання шлюбу, тому просив надати строк для примирення 6 місяців. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року вирішено розглянути справу в загальному позовному провадженні та призначити судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання, в якому зазначила, що перебуває за межами території України, повертатися на даний час не планує. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розірвати шлюб з відповідачем. Зазначила, що з клопотанням відповідача не погоджується, проти надання строку на примирення категорично заперечує. Сторона відповідача в судове засідання не з`явилися, представник відповідача направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її участю в судовому засіданні в іншому суді в той же час. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактично обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 серпня 1993 року виконавчим комітетом Родинської міської ради народних депутатів міста Красноармійська Донецької області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 61 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.7). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті по цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони мають різні погляди на життя, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання судом строку для примирення подружжя, оскільки це суперечитиме її інтересам, що було викладено нею у позовній заяві а також у відповідному клопотанні. Відтак, суд доходить висновку про те, що шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved