Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] \~ про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що 24 травня 2011 року між нею та [PERSON] , було розірвано шлюб, про що свідчить відповідний актовий запис № 144, свідоцтво про розірвання шлюбу видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Серія 1- [NUMBER] . У шлюбі у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивачем зазначається, що їхній син [PERSON] проживає з позивачкою, та повністю перебуває на її матеріальному утриманні. На даний час вона з відповідачем проживають окремо, спільного сімейного життя не ведуть. Також, зазначає, що [PERSON] навчається у фаховому коледжі закладу вищої освіти «Університет Короля Данила» за освітньо-професійною програмою Інженерія програмного забезпечення за спеціальністю Інженерія програмного забезпечення, на що потребує додаткових коштів для його утримання. Відповідач матеріальної допомоги на утримання\~ сина\~ надає, але за неодноразовими її звертаннями, не бере жодної участі у вихованні їхньої спільної дитини із жовтня місяця 2021 року і таким чином неналежно виконує свої батьківські обов`язки по утриманні та вихованні їхньої спільної дитини всупереч ст. 180 Сімейного кодексу України якою покладено обов`язок утримувати свою дитину, хоча має таку можливість, оскільки знаходиться у працездатному віці, має добрий стан здоров`я. Стосовно наявності у Відповідача інших непрацездатних утриманців та неповнолітніх дітей то таких немає. Зважаючи на вище наведене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття. 12.04.2023 року представником відповідача подано до суду заперечення на позовну заяву, в якій зазначає, що вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено через його безпідставність, необгрунтованість, а також через те, що даний позов не підкріплений належними доказами, і грунтується виключно на припущеннях Позивача, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору. Зазначає, що після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач продовжував надавати синові матеріальну допомогу. Доводи стосовно того, що жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не відповідають обставинам справи, Щодо твердження позивача стосовно того, що він не здійснює догляд за сином, то воно не відповідає дійсності. З своїм сином він постійно спілкується, однак після повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України він пішов служити в лави Збройних Сил України і крім спілкування по телефону він не має на разі можливості бути з своїм сином, однак коли має вільну хвилинку телефонує дитині. Відповідач добровільно утримує свого сина дає грошей, сплачує навчання, Служба в Збройних Силах України не є основною роботою. Враховуючи наведене просить суд у задоволенні позову відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову. Так відповідач суду пояснив, що грошові кошти, які він добровільно сплачує позивачці на утримання дитини та їх розмір, він з позивачем не погоджував. Він проживає окремо, інших утриманців не має. На даний час проходить лікування у зв`язку з отриманим пораненням. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 24 травня 2011 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №144 від 24.05.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] від 24.05.2011 року (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого повторно 20.09.2022 року [PERSON] народився [INFO] , батьками якого зазначені сторони: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з копії довідки №22115 від 29.12.2022 року про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За зазначеною адресою також зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9).\~ [PERSON] навчається у фаховому коледжі закладу вищої освіти «Університет Короля Данила» за освітньо-професійною програмою Інженерія програмного забезпечення за спеціальністю Інженерія програмного забезпечення на підставі договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахового молодшого бакалавра № 2021/КІПЗс-48П від 27.07.2021 року. Відповідно до копії з платіжної інструкції №Р24АP24A1594055673С047 від 08.10.2021 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів [PERSON] у сумі 199 Євро 68 центів. З копії з платіжної інструкції №Р24АP24A1668043081C003 від 02.11.2021 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів [PERSON] у сумі 99 Євро 34 центи. Відповідно до копії платіжної інструкції №Р24АP24A1761558333С578 від 01.12.2021 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, [PERSON] у сумі 117 Євро 65 центів. Згідно копії з платіжної інструкції №Р24АP24A1889106653С233 від 11.01.2022 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів\~ [PERSON] у сумі 116 Євро 89 центів. З копії платіжної інструкції №Р24АP24A1960506446С726 від 02.02.2022 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, на діти [PERSON] у сумі 113 Євро 39 центів. Як вбачається з копії платіжної інструкції №Р24АP24A2050482355С465 від 02.03.2022 року [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів [PERSON] у сумі 111 Євро 60 центів. Згідно копії платіжної інструкції №Р24АР24А2135090828С070 від 04.04.2022 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів\~ [PERSON] у сумі 3 600,00 грн. З копії платіжної інструкції №Р24АP24A2237546594С386 від 10.05.2022 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів [PERSON] у сумі 3 600,00 грн. Відповідно до копії з платіжної інструкції №Р24АP24A2329373949С698 від 06.06.2022 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів [PERSON] у сумі 3600,00 грн. Як вбачається з копії платіжної інструкції №Р24АP24A11100326D45508 від 03.07.2022 року [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів [PERSON] у сумі 3600.00 грн. Відповідно до копії з платіжної інструкції №Р24АP24A578023372D1016 від 08.12.2022 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів [PERSON] у сумі 3 600.00 грн. Згідно копії з платіжної інструкції №Р24АP24A578026085D9735 від 08.12.2022 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів [PERSON] у сумі 3600,00 грн. Згідно копії платіжного доручення №Р24А751942925D74174 від 22.01.2023 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів\~ [PERSON] у сумі 3 600,00 грн. З копії з платіжної інструкції №Р24АP24A824087388D6267 від 11.02.2023 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів [PERSON] у сумі 3600,00 грн. З копії з платіжного доручення №Р24А947098993D77579 від 13.03.2023 року вбачається, що [PERSON] здійснено переказ власних коштів, аліментів\~ [PERSON] у сумі 3 600,00 грн. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на її утримання, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреби дитини у розвитку, навчанні, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Суд не приймає до уваги заперечення відповідача, оскільки договір між батьками про сплату аліментів на дитину відповідно до ст.189 СК України укладений не був та розмір коштів, які відповідач добровільно сплачував на утримання дитини сторонами не погоджений. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, з відповідача слід стягнути\~ судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 4, 5, 12, 13, 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved