Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернувся д Черкаського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову вказує, що 17 листопада 2021 року між ним та [PERSON] було укладено Договір позики № К171121-1, згідно умов якого позикодавець передає у власність позичальнику, а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 53146 грн.80 коп., а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, не пізніше ніж через 2 місяці з моменту укладення договору, тобто до 17 січня 2022 року. Згідно п.5 Договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики: 2633 грн.40 коп. до 17 грудня 2021 року4 50513 грн.40 коп. до 17 січня 2022 року. Також, 17 листопада 2021 року відповідач власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 53146 грн. 80 коп. отримав в повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 17 січня 2022 року включно. Згідно п. 10 позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно п.11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. П16.3 Договору передбачено, що позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики. Станом на 13 січня 2023 року позичальник свої зобов`язання не виконує належним чином, а його заборгованість складає 69158 грн. 40 коп. Згідно п. 9 Договору сторони погодили, що у випадку зміни курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином що розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТКБ «Приватбанк» на день здійснення кожного платежу за цим договором. Зазначає, що позичальником було порушено умови договору, а саме, не повернуто платіж згідно Графіка повернення грошових коштів станом на 13 січня 2023 року заборгованість 69158 грн. 40 коп. Просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість в розмірі 69158 грн.40коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 грн.60коп. 09 березня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Адвокат Плачинда К.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Крім того, виклик відповідача у судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. А тому, суд вважає, що з опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано. Справу розглянуто за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідачів повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, а представник позивача не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд заслухавши пояснення адвоката Плачинди К.О., дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2021 року між [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] укладено Договір позики № К171121-1. Відповідно до п. 1 Договору, позикодавець передає у власність позичальнику , а позичальник приймає у власність від позикодавця грошові кошти в сумі 53146 грн. 80 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США +26,60 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 1998 доларів США, в свою чергу, позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором 1998 доларів США, за курсом АТ КБ «ПриватБанк» на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 2 місяці з моменту укладення даного договору, тобто, до 17 січня 2022 року включно. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Відповідно до п. 2 Договору, сума позики, встановлена п. 1 даного договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі. Відповідно до п. 5 Договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного договору відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів: 2633 грн.40 коп., що еквівалентно 99доларів США до 17 грудня 2021 року, включно; 50513 грн.40 коп., що еквівалентно 1899 доларів США до 17 січня 2022 року, включно. Відповідно до п. 8 Договору, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, зазначеної в п. 1 даного договору готівкою в м. Києві. Відповідно до п. 9 Договору, сторони погодили, що у випадку зміни курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п. 1 цього Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПриватБанк» на день здійснення кожного платежу за цим Договором. Також, 17 листопада 2021 [PERSON] , [INFO] , надано розписку, з якої вбачається, що він отримав позику від [PERSON] , [INFO] , від імені якого діє [PERSON] , [INFO] , у сумі 53146 грн. 80 коп., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США +26,60 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 1998 доларів США, згідно Договору позики №К171121-1, і зобов`язується повернути цю суму [PERSON] в строк до 17 січня 2022 року включно. В судовому засіданні було оглянуто оригінал даної розписки. Строк повернення коштів закінчився 17 січня 2022 року, однак, борг відповідачем не повернутий. Позивачем надано Розрахунок заборгованості [PERSON] , з якого вбачається, що 17 листопада 2021 року був підписаний Договір позики № К171121-1 від 17 листопада 2021 року на суму 53146,80 грн., що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США +26,60 грн.) на день укладення цього Договору еквівалентно 1998 доларів США. За період з 17 листопада 2021 року по 13 січня 2023 року позичальником було сплачено 38123 грн. 00 коп., що еквівалентно 1089 доларів США. Залишок боргу за договором 36632, 70 грн. , що за курсом продажів доларів США в АТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США +40,30 грн.) на день розрахунку заборгованості Договору еквівалентно 909 доларів США. Станом на 13 січня 2023 року, в порушення договірних умов позичальник не здійснив повернення частини суми заборгованості, яке мав здійснити 17 грудня 2021 року, тим самим не виконав свого зобов`язання щодо повернення суми позики. З 18 грудня 2021 року нарахована неустойка згідно п. 11 Договору позики, у розмірі 1% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, із урахуванням зменшення розміру нустойки з 1% до 0,9 % (за 68 календарних дні з 18 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року) 53146,80Х0,9%Х68+32525,84 грн. Загальна сума боргу з нарахованою неустойкою складає 36632 грн. 70 коп. +32525 грн.84 коп. + 69158 грн.40 коп. Даний розрахунок відповідачем не оскаржений. Проте, відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 ЦК України, зокрема договорів. Ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (Позикодавець) передає у власність другій стороні (Позичальникові) грошові кошти, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір є укладеним з моменту передання грошової суми Позичальнику. Згідно із ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із ч. 2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постановах від 18 вересня 2013 року (провадження N 6-63цс13) та від 11 листопада 2015 року (провадження N 6-1967цс15), що підтриманий і Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року (справа N 212/2099/16-ц, провадження N 61-24508св18). А тому, суд приходить до висновку, що боргова розписка від 17 листопада 2021 року, надана [PERSON] є документом, який підтверджує фактичне, реальне отримання ним від [PERSON] грошових коштів. Відносно відповідальності за порушення грошового зобов`язання суд зазначає наступне. Статтею 525 ЦК передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (ст.599 ЦК України.) За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав та не повернув [PERSON] після закінчення строку виконання зобов`язань, а саме після 17 січня 2022 року, тому, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на його користь суми боргу в розмірі 36632 грн. 70 коп. Також,\~суд приходить\~до висновку\~про задоволення\~позову [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] на його користь неустойки. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 11 Договору позики № К171121-1 від 17 листопада 2021 року, у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання не виконав, тому вимоги позивача [PERSON] про стягнення з останнього неустойки в розмірі 1% від загальної суми заборгованості є законними. Своїх заперечень проти стягнення неустойки та доказів, які б обґрунтовували такі заперечення відповідач [PERSON] суду не подав. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] сплачений ним при подачі даного позову до суду судовий збір в розмірі 1073 грн.60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved