Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.02.2022 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до Приватного акціонерного товариства «Харківський підшипниковий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебував з відповідачем в трудових відносинах, звільнений 04.08.2021. Вказував, що відповідачем систематично затримувалася виплата заробітної плати, загальна сума заборгованості за період з 01.04.2021 по день звільнення складає 13211,49 грн. Вважає, що з огляду невиплати своєчасно заробітної плати відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 13211,49 грн, 24955 грн середнього заробітку та 100000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. Провадження в справі Орджонікідзевським районним судом м. Харкова відкрите не було. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.02.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав, з жодними заявами та клопотаннями до суду не звертався. Позивач в судовому засіданні повністю підтримав вимоги позовної заяви, посилаючись на викладені в ній обставини. Суд, заслухавши позивача, розглянувши матеріали позовної заяви, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував з відповідачем ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» в трудових відносинах, звільнений 04.08.2021 згідно наказу від 04.08.2021 (а.с. 42-43). Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як встановлено судом, відповідач заробітну плату в порушення норм ст. 115 КЗпП України позивачу в день звільнення не виплатив. Станом на час вирішення справи судом розмір заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати складає 13211,49 грн, що не оспорено відповідачем та відповідає даним відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений\~частиною першою\~цієї статті. При вирішенні питання про розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить з того, що відповідачем не спростовано розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на суму 24955 грн, який було здійснено позивачем. Такий розмір середнього заробітку відповідає розміру, визначеному норами ст. 117 КЗпП України. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку підлягають задоволенню. З відповідача ПрАТ «Харківський підшипниковий завод» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 13211 грн 49 коп., а також середній заробіток в розмірі 24955 грн. Посилання позивача [PERSON] в судовому засіданні 02.05.2023 на наявність у нього намірів збільшити розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку не заслуговують на увагу. В силу норм ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. В даній справі суд розпочав розгляд спрви по суті, тому позивач позбавлений можливості на даній стадії збільшувати розмір позовних вимог. При вирішенні справи судом враховуються нори ст. 117 КЗпП України, якими передбачено, що розмір середнього заробітку має бути виплачений не більш як за шість місяців. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що жодних доказів на підтвердження наявності спричиненої моральної шкоди позивачем на підтвердження позовних вимог до суду надано не було, тому позовні вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають за їх недоведеністю. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає до стягнення\~\~судовий збір у розмірі 1073,60 грн за розгляд судом позовних вимог про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Outcome: partial