Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною [PERSON] трьох років та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що з 22.11.2019 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалося, між ними виникають постійні конфлікти, на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Відповідач хоч і продовжує іноді спілкуватися з сином, але грошові кошти надає недостатньо та нерегулярно, майже не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, у забезпеченні її всім необхідним, проживає в іншому місці, тобто не в повній мірі виконує свої батьківські обов`язки. Наразі позивачка не працює, а перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації, де одержує допомогу при народженні дитини. В той же час, відповідач має задовільний стан здоров`я та матеріальне становище, проходить службу за контрактом в ЗСУ, отримує постійний дохід, інших утриманців не має, тобто має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина та позивачки. У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, клопотання про роз`єднання позовних вимог просить залишити без розгляду. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі та відзив в яких позовні вимоги визнають частково, не заперечують в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, в іншій частині позовних вимог просять відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 листопада 2019 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 1064, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 12). [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Сумської РДА та отримує допомогу при народженні дитини на сина [PERSON] , [INFO] , згідно ЗУ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми». Допомогу призначено з 01.04.2020 по 30.04.2023, що підтверджується довідкою №26-12/329 від 02.02.2023 виданої управлінням соціального захисту населення Сумської РДА (а.с.13). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розпаду сім`ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 СК України). Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним за свою поведінку в сім`ї (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). За таких обставин суд вважає, що сім`я існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить як інтересам подружжя, так і інтересам їхніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач є батьком дитини, яка знаходиться на вихованні матері, відповідно до законодавства повинен надавати кошти на її утримання, є особою працездатного віку, інших утриманців не має та з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 182, 184 СК України, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для відповідного віку дитини, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Щодо стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, слід зазначити наступне. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку про задоволення позову частково в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та стягнути на утримання позивача у розмірі 1/6 заробітку доходу щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення їх сином 3-ох річного віку. Вказаний розмір аліментів на дитину та дружину забезпечить отримання позивачкою коштів на утримання дитини в розмірі, що перевищує прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і враховуючи наявність у позивачки аналогічного обов`язку утримувати дитину, забезпечить її належне утримання і гармонійний розвиток та забезпечить необхідний рівень утримання позивача зі сторони відповідача, враховуючи його можливість сплачувати аліменти. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Статтею 133 ЦПК України\~визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті\~12,\~46,\~56 ЦПК України). Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Таким чином, з урахуванням критеріїв розумності, обґрунтованості та справедливості, суд вважає, що зазначена представником позивача сума гонорару є неспівмірною із складністю справи (дана справа є малозначною та розглядалась у спрощеному позовному провадженні), наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. А тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн та на користь позивача сплачений нею при зверненні з позовною заявою судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial