Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач звернулась у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини та встановити місце проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач зазначає, що відповідач не допомагає матеріально забезпечувати дитину, яка проживає з нею, а тому просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітної плати (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітини повноліття. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явилася, уповноважила представляти свої інтереси адвоката - Іовчик О.А. Представник позивача - адвокат Іовчик О.А., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та позивача, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, до суду не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд справи проводити у його відсутності, винести рішення в підготовчому засіданні. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до положень ч.3 ст.200 та ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за результатами підготовчого провадження, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази подані сторонами приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. Так, сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 29 жовтня 2015 року Щирецькою селищною радою Пустомитівського району Львівської області (актовий запис за № 27), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 29 жовтня 2015 року. Від спільного подружнього життя сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. В силу вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що спільне життя [PERSON] та [PERSON] не склалось, тривалий час сторони подружні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї є неможливим, шлюб носить формальний характер, примирення та подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 07 вересня 2016 року, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є позивач. Неповнолітня дитина сторін у справі перебуває на утриманні позивача, відповідач матеріально належним чином її забезпечує. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, повністю визнав позов, відсутність на його утриманні інших осіб, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання їх дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття. В силу вимог ч.1 ст.191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 22 вересня 2022 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей, то суд приходить до таких висновків. Як встановлено судом, неповнолітня дитина сторін у справі: [PERSON] проживає з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В ході розгляду справи від відповідача надійшла заява, в якій відповідач визнає позов повністю, відтак не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей разом з матір`ю. Враховуючи положення статті 160 СК України, а також те, що відповідач не заперечує проти того, щоб дитина проживали з матір`ю, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити неповнолітню дитину проживати разом з матір`ю, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. В зв`язку з задоволенням позову з відповідача належить стягнути судовий збір по вимозі про стягнення аліментів, як це передбачено ст.141 ЦПК України, від сплати якого була звільнена позивачка при подачі позову до суду, а також стягнути судовий збір по вимозі про розірвання шлюбу та встановлена місця проживання дитини, який не був сплачений позивачкою при подачі позову до суду. Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню лише 50 відсотків судового збору. На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 114, 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved