Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 3,35 га на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, які належали [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] ; на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,73 га на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, які належали [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] . Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно, яке складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 3,35 га, що розташовані на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького (нині Вараського) району Рівненської області. Заповіт відсутній. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Спадкова справа після смерті спадкодавиці не заведена. На час смерті із спадкодавицею проживали її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину в рівних частках. [PERSON] визначений відповідачем у даній справі, оскільки вважається таким, що прийняв спадщину, однак не має наміру її оформляти. [PERSON] , батько позивачки, помер [INFO] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,73 га на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №334706. Після його смерті спадщину прийняла позивачка. Оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору позивачка не має можливості, оскільки оригінали державних актів втрачено. Тому [PERSON] змушена з даним питанням звернутись до суду. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 27 лютого 2023 року. Ухвалою Володимимрецького районного суду Рівненської області 07 березня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутнсоті, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої, серії [NUMBER] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , де дівоче прізвище позивачки записано - « [PERSON] »; свідоцтвом про народження позивачки, серії [NUMBER] , де її матір`ю записана - [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 3,35 га на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №334664. Як зазначено в довідці №251/01-16 від 23.02.2022, виданої завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкову справу не заведено. Згідно довідки №306 від 22.03.2019, виданої Старорафалівською сільською радою, на час смерті [PERSON] із нею проживали її чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Факт перебування батьків у шлюбі підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №00032315737 від 28 серпня 2021 року. Згідно свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2,73 га на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №334706. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 14.07.2015 року №40929835. Згідно постанови\~про відмову\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину №240/01-16\~від 09\~лютого 2023\~ року,\~виданої державним\~нотаріусомВолодимирецької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, загальною площею 2,73 га, які належали [PERSON] , який помер [INFO] , та на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Старорафалівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, загальною площею 3,35 га, що належали [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтвержує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема : довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі). Оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору не має можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документа спадкодавця на спірні земельні ділянки втраченено. Можливості реєструвати право власності на підставі заяви позивача як спадкоємця теж не має, у зв`язку з тим, що згідно п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на рухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.(ст.392 ЦК України) Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України, визначають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею, як спадкоємцем І черги за законом, права власності на спадщину після смерті батька. Отже, способом захисту прав та інтересів позивачки у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті батька, до складу якої входять земельні ділянки, які належали останньому. Окрім того відповідач позов визнав, а як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. На підставі наведеного,

Outcome: approved