Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування вимог у позові зазначено, що з 28.07.2005 року позивач перебував у шлюбі з [PERSON] , від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2022 року шлюб між сторонами розірвано, а дітей залишено проживати з позивачем. З 2021 року [PERSON] залишила місце проживання та поїхала в невідомому напрямку, покинувши дітей на [PERSON] . З цього часу відповідачка з дітьми не спілкується, не проявляє стурбованості за їх здоров`я та розвиток, не виявляє бажання бачитися, не цікавиться навчанням, не створює умов для отримання освіти, не приймає участі у батьківських зборах, практично самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. Позивач [PERSON] просить розглянути справу без його участі, вимоги підтримує, про що подав відповідне клопотання (а.с. 26). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи без неї, позовні вимоги визнає та не заперечує позбавленню її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 27). Представник виконавчого комітету Конотопської міської за дорученням Куценко А.О. просить розглядати справу без її участі, вимоги підтримує (а.с. 22). За приписом ч.2 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом правозастосовних орієнтирів, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Положення ч. 4 ст. 155 СК України визначають покладання на батьків відповідальності, встановленої законом, за ухилення їх від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до діючого СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, передбачено застосування таких правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальність, зокрема, позбавлення батьківських прав. Так, ст. 164 СК України передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 зазначеної статті). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Поданою заявою про визнання позову відповідачка фактично підтвердила байдуже ставлення до дітей та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, навмисне ухилення від їх виконання. Згідно висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради від 10.04.2023 р. № 0214/359, який належним чином вмотивований і ґрунтується на досліджених обставинах, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам останніх (а.с. 23-24). За таких обставин з метою дотримання прав дітей, сприянню їх розвитку та вихованню, уникненню можливого негативного впливу матері, суд дійшов переконання про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дітей.

Outcome: approved