Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

29 березня 2023 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: орган місцевого самоврядування в особі Жовтоводської міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на майно, що їй належало, а саме: квартира [ADDRESS] . Заявниця зазначає, що на час відкриття спадщини [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, [PERSON] вказує, що дана квартира належала її матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 травня 2001 року. Заявниця зазначає, що із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк вона не зверталась, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживала разом з матір`ю однією сім`єю за місцем реєстрації останньої. За життя матері, вони вели спільне господарство, заявниця доглядала за нею, а після смерті матері заявниця займалася її похованням, а тому вважає себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки від спадщини не відмовлялася. Наголошує на тому, що у березні поточного року, будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка могла б прийняти спадщину вона звернулась до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дуднік Т.В. з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не була зареєстрована разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини та не подавала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк. Отже, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно їй для подальшого проведення нотаріальних дій та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило її звернутись до суду. Ухвалою судді від 30 березня 2023 року відкрито провадження по справі. У судове засідання заявниця не з`явилась. При цьому, [PERSON] надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Від представника заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи без його участі. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис про смерть №397 зроблений Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.6). При цьому, померла [PERSON] є матір`ю заявниці [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої, актовий запис №253 (а.с.7). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, заявниця змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.8). Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: квартира [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 травня 2001 року (а.с.10). Роз`ясненням приватного нотаріусу Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини, а документи, що підтверджують факт її проживання зі спадкодавцем за однією адресою на момент її смерті відсутні (а.с.13). Відповідно до акту про проживання від 20 березня 2022 року, засвідченого сусідами [PERSON] , [PERSON] , та спеціалістом Відділу ведення реєстру територіальної громади, [PERSON] , [INFO] , постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.14). На підставі ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Згідно положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявниця, як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. Під час судового розгляду з письмових доказів встановлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент її смерті, за місцем реєстрації спадкодавця в квартирі [ADDRESS] . Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved