Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Созонова В.П. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов мотивує тим, що з 22.10.2016 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 01.11.2019 року шлюб було розірвано. Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 20.01.2020 року вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.08.2019 року, які виплачувати на користь матері дитини - [PERSON] . Рішенням Сумського апеляційного суду від 18.03.2021 року рішення Буринського районного суду Сумської області від 19.01.2021 року змінено в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню, стягнено з0 відповідача аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які сплачувати його матері [PERSON] щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З серпня 2019 року відповідач не бачив дитину і взагалі залишив Україну, переїхавши до Росії. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, оскільки має заборгованість зі сплати аліментів, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі і підтримки з боку відповідача. У зв`язку з цим, вона звернулася до органу опіки та піклування з проханням позбавити відповідача батьківських прав, на що їй було рекомендовано звернутися до суду. На підставі викладеного, позивачка просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 05.12.2022 року було відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 16.01.2023 року підготовче провадження у справі було відкладено. Зобов`язано орган опіки та піклування в особі Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради до 10.02.2023 року надати до суду висновок щодо предмета спору з врахуванням інтересів дитини. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 10.03.2023 року було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити з викладених у ньому підстав. Також, позивачка пояснила, що після розірвання шлюбу з відповідачем в 2019 році вона з сином [PERSON] переїхала проживати в м. Суми та з того часу утримання та вихованням сина займається лише вона. Відповідач [PERSON] за цей період жодного разу до сина не приїжджав, жодної участі в його вихованні не приймає, його долею не цікавиться, з 2021 року припинив сплачувати аліменти та відмовляється на її прохання спілкуватись із сином в телефонному режимі. Відповідач [PERSON] неодноразово викликався в судове засідання та був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак жодного разу до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив та правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління «Служба у справах дітей» в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника та просили долучити до матеріалів справи висновок Управління від 03.02.2023 року, який підтримують в повному обсязі. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача та представника третьої особи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є доброю знайомою [PERSON] та проживає недалеко від неї, а тому їй відомо, що вона розійшлася з чоловіком, з яким раніше проживала в селі, а на даний час проживає з дочкою та сином [PERSON] . Також вона неодноразово була в гостях у [PERSON] під час святкування днів народжень та на сімейні свята, однак батька [PERSON] ніколи не бачила. Неодноразово бачила [PERSON] на прогулянках разом з матір`ю або старшою сестрою. Аналогічні покази надали свідок [PERSON] , який вказав, що добре знає [PERSON] та буває в неї на родинні свята, зокрема в 2021 році був на святкуванні дня народження її сина [PERSON] , але його батька в них ніколи не бачив, та свідок [PERSON] , яка пояснила, що є близькою подругою позивачки та з 2020 року по даний час постійно буває у неї в гостях на сімейні свята та святкуваннях днів народжень, але її чоловіка жодного разу не бачила. Крім того, [PERSON] вказала, [PERSON] часто просить її погледіти сина [PERSON] , оскільки колишній чоловік їй не допомагає у його вихованні. Заслухавши пояснення позивачки та покази свідків, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони 22.10.2016 року уклали шлюб, який було зареєстровано Ковпаківським районним у м. Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис 1080. Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб та копії свідоцтва про народження (а.с.5 (зворотна сторона), а с.6). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 20.01.2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі 1200 грн., на утримання його сина [PERSON] , [INFO] , які сплачувати його матері - [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Відповідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/104681 від 12.06.2020 за відомостями Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №14.03-08/121126 від 18.09.2020 за відомостями Відділу реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстроване за адресою [ADDRESS] (а.с.12 (зворотна сторона). Відповідно висновку про підтвердження місця проживання дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , для їх тимчасового виїзду за межі України виданого 07.02.2022 року Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради відвідування дітей за місцем їх проживання встановлено, що діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проживають із заявником ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). З свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що 02.09.2020 складено відповідний актовий запис №79 (а.с.6 (зворотна сторона). Рішенням Сумського апеляційного суду від 18.03.2021 року рішення Буринського районного суду Сумської області від 19.01.2021 року змінено в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню, та стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , які сплачувати його матері [PERSON] щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам про справі 574/1087/20 від 19.04.2021 року Буринського районного суду Сумської області в/п [NUMBER] боржник- [PERSON] , стягував - [PERSON] , за період з 01.01.2022 по 01.09.2022 від 27.09.2022 року, виданої 02.06.2022 року Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), заборгованість по аліментах станом на 01.09.2022 становить 30226 грн. (а.с.11). Відповідно довідки про не сплату аліментів гр. [PERSON] жительці [ADDRESS] , виданої 02.09.2022 року Буринським ВДВС у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми), в тому, що вона дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01.12.2021 року по 01.09.2022 року згідно з виконавчим листом 574/1087/20 від 19.04.2021 року Буринського районного суду Сумської області про стягнення аліментів на одну дитину в розмірі ч. від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с.11 (зворотна сторона). Згідно висновку про можливість позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] складеного Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 03.02.2023 №27.1-26/100, остання вважає за можливе позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с.18). Із вказаного висновку слідує, що зі слів малолітнього [PERSON] , він проживає разом з матір`ю та старшою сестрою, всі питання щодо його навчання, лікування та придбання сезонного одягу вирішуються [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У міжнародному та національному законодавстві (ст.3 Конвенції про права дитини 1989 року, ст.ст.51, 52 Конституції України, ст.ст.2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року) закріплено принципи пріоритету захисту прав та забезпечення інтересів дітей в усіх діях щодо них, у тому числі при вирішенні судових спорів. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.81 цього Кодексу. Сукупність наданих позивачем доказів свідчить про факт нехтування відповідачем на час звернення до суду з позовом своїми батьківськими обов`язками по вихованню та утриманню своєї малолітньої дитини. [PERSON] свідомо та тривало ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки з 2019 року жодного разу не спілкувався з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не підтримує матеріально. Ці обставини є наслідком винної поведінки відповідача та підставою для позбавлення його батьківських прав. Таким чином, оскільки позивачкою доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, суд приходить до висновку, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] .. Суд зауважує, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з ним, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки, понесені нею судові витрати по сплаті судового збору, в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved