Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно і визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свій позов мотивувала тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Заповіту він не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина на наступне спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 6,21 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Рогожанської сільської ради Володимирського району Волинської області; земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , передану для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельну ділянку площею 0,45 га, що знаходиться за адресою: с. Ізов Володимирського району Волинської області, передану для ведення особистого селянського господарства. Позивач вказала, що на земельні ділянки площею 0,25 га та 0,45 га чоловік не встиг завершити приватизацію та зареєструвати право власності, так як помер. На даний час у позивача виникла необхідність оформити право власності на спадкове майно після смерті чоловіка, однак через те, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно та покійний не встиг за життя завершити приватизацію та зареєструвати право власності на земельні ділянки, їй у нотаріальній конторі було у цьому відмовлено. У письмовій відмові нотаріуса позивачу роз`яснено, що в разі відсутності у спадкоємців необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину правовстановлюючих документів вирішення зазначених питань проводиться в судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного, позивач просила суд визнати за нею право власності на вищевказане майно в порядку спадкування за законом та право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з урахуванням безумовного визнання позову, суд, з урахуванням вимог ст. 200 ЦПК України, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і рішення у справі можливо ухвалити на стадії підготовчого розгляду справи. Процесуальні дії суду під час судового розгляду: 03 березня 2023 року \~ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання та витребувано докази. Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини: Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно вимог\~ст.\~1223\~ЦК України,\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Як визначено ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 23.02.1989 року міськрадою Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 26.04.2018 року, позивач є дружиною [PERSON] , який помер [INFO] . Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Відповідно до\~ст.\~1258,\~1261\~ч.1\~ЦК України,\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів спадкової справи № 307/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Діти померлого [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі\~ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно п.п. 6,7 Наказу Центрального Статистичного Управління СРСР «Про затвердження форм та Інструкції по веденню господарського обліку в сільських Радах народних депутатів» № 5-24/25 від 12.05.1985 року, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходиться на праві приватної власності громадян. З Витягу з погосподарської книги № 3 за 2018 рік Устилузької міської ради Володимир-Волинського району Волинської області № 450/05-04 від 07.09.2018 року, вбачається, що [PERSON] належав житловий будинок з надвірним будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . З державного акту на право приватної власності не землю, виданої громадянину України серії Р1 № 090411, вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка площею 6,21 га в межах згідно з планом, розташована на території Рогожанської сільської ради, передана для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням Рогожанської сільської ради народних депутатів № 16/2 від 04.02.1994 року [PERSON] було передано в приватну власність земельні ділянки площею 0,25 та 0,45 га. Відповідно до вимог ст. 1268 ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ч.1 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). При цьому, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125\~ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Статтею 126 Земельного Кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Листом Вищого спеціалізованого Суду України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вивчивши матеріали\~справи,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~судовому засіданні\~надано достатньо\~доказів того,\~що позивач\~є єдиною\~особою,\~що претендує\~на спадкове\~майно після\~померлого [PERSON] , а відтак має право на успадкування всіх прав та обов`язків останнього, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка права власності на спадкове майно та право на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельні ділянки є цілком обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved