Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 29 жовтня 2005 року, зареєстрованого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3370. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що уклала з відповідачем шлюб та у подружжя є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Зазначила, що спільне життя між сторонами не склалось, протягом тривало часу не підтримують спілкування, проживають окремо. Подальше сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів. Вважає, що примирення між ними є неможливим, шлюб існує формально, а збереження такого суперечитиме її інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від представник позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. Просив суд розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 29 жовтня 2005 року, зареєстрували такий у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №3370. У подружжя є спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Незважаючи на надання судом строку для примирення, сторонами такого не досягнуто. Враховуючи те,\~що позивач\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~а відповідач\~не заперечив\~проти задоволення\~позову,\~що не\~суперечить закону\~та не\~порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивачем при поданні позову понесено витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн., останній необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved