Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 17.01.2023 [PERSON] (далі також позивач) звернулася до Богунського районного суду м. Житомира із позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі також Управління), в якому просила: 1) визнати протиправними дії Управління щодо не зняття арешту майна, належного [PERSON] , а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS] ; 2) зобов`язати Управління зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис за №3157078 про арешт майна 1/4 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] . 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що [PERSON] є власником 1/4 частина квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] на право власності на житло від 19.01.1999. Однак на дану частину квартири накладено арешт, згідно реєстраційного номеру обтяження 3157078, зареєстрованого 28.04.2006 за №3157078 реєстратором Першою житомирською державною нотаріальною конторою на підставі постанови відділу виконавчої служби Корольовського РУЮ АА923258 від 18.04.2002. Власник: [PERSON] . 1.3. Посилаючись на те, що на даний час у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні матеріали виконавчого провадження де б боржником виступала позивач, а виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно, належного позивачу знищено, позивач звернулася до суду. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 23.01.2023 ухвалою Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу №295/624/23 направлено за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира. 2.2. 03.03.2023 ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира відкрито провадження у справі №295/624/23, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 2.3. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. 2.4. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судової повістки, ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріалів позовної заяви за місцезнаходженням Управління. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [PERSON] на праві власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом № [NUMBER] на право власності на житло від 19.01.1999 (а.с.17). 3.2. 18.04.2002 на нерухоме майно, а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS] [PERSON] ( [PERSON] ), накладено арешт згідно постанови державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Корольовського РУЮ Вишневським А.Ю державної виконавчої служби Корольовського районного управління юстиції серії АА №923258 від 18.04.2002, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №311870023 від 07.10.2022 (а.с.16). 3.3. 09.02.2006 скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА №558030, що підтверджується копією постанови начальника відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Житомирської області про результати перевірки виконавчого провадження від 09.02.2006 (а.с.11). 3.4. 03.11.2022 позивач звернулась до Управління із заявою про скасування арешту належного їй майна (а.с.9). 3.5. 16.11.2022 відповідач повідомив позивача про те, що на виконанні перебувало виконавче провадження, та 17.10.2012 виконавче провадження було знищено. Підстави для зняття державним виконавцем арешту з вищевказаного майна [PERSON] ( [PERSON] ) відсутні, що підтверджується копією листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №К-2756/11.2/03.4/16383-2022/11.2. від 16.11.2022 (а.с.10) 3.6. 05.12.2022 позивач звернулась до Житомирського обласного державного архіву та просила повідомити про виконання постанови від 09.02.2006, що підтверджується копією вказаного звернення (а.с.12). 3.7. 16.12.2022 Житомирський обласний державний нотаріальний архів повідомив позивача про те що, постанова про результати перевірки виконавчого провадження від 09.02.2006 відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Житомирської області винесена [PERSON] до Першої житомирської державної нотаріальної контори на виконання не надходила і дане обтяження не було знято, що підтверджується листом №2427/01-17 (а.с.13). 3.8. 20.12.2022 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 21.05.2009 за №443/16459 до компетенції нотаріального архіву не належить зняття арешту та припинення заборон відчуження майна (а.с.15). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до частин першої, четвертої статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 4.2. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (частина 1 статті 316 Цивільного кодексу України). 4.3. За частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 4.4. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України). 4.5. За статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ (а) Щодо судової юрисдикції справи 5.1. Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу 5.2. У постанові від 22 січня 2020 року у справі № 340/25/19 Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що для визначення юрисдикції суду необхідно встановити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності чи іншого речового права, то ці спори слід розглядати за правилами цивільного/ господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин. 5.3. Враховуючи, що підставою позову у даній справі позивач визначила наявність арешту на нерухоме майно, що перешкоджає їй в реалізації прав власника на нерухоме майно, суд вважає, що позов спрямований на захист цивільних прав позивачка, пов`язаний з розпорядженням правом власності на нерухоме майно та фактично є різновидом негаторного позову, тобто позовом власника до третіх осіб про усунення перешкод, пов`язаних із здійсненням прав щодо користування та розпорядження майном. який підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. (б) Щодо обґрунтованості звільнення майна з-під арешту 5.4. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] . 5.5. При цьому, судом встановлено, що в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) на виконанні перебувало виконавче провадження. Однак, на даний час виконавче провадження знищено згідно акту про вилучення документів для знищення від 17.10.2012. 5.6. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просила зняти арешт з нерухомого майна [PERSON] , а саме 1/4 частини квартири [ADDRESS] та виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис за №3157078 про арешт майна 1/4 частини квартири [ADDRESS] , [PERSON] . 5.7. У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (пункт 2) зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). 5.8. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 826/12775/15 Велика Палата Верховного Суду вказала, що законодавець визначив окремий механізм поновлення порушеного права особи, якій належить арештоване майно, - звернення до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. 5.9. Водночас, у пункті 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке не визнається чи оспорюється, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно. 5.10. Отже, у випадку підтвердження права власності особи на майно, на яке накладено арешт та відсутності спору про таке право в інших осіб, належним способом захисту права власності на майно є зняття арешту з майна, а не виключення запису з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 5.11. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша, друга статті 5 ЦПК України). 5.12. Враховуючи, що [PERSON] є титульним власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] , на яку накладено арешт постановою АА 923258 від 18.04.2002, а також те, що наявний арешт на квартиру позивача порушує право останньої на розпорядження своїм майном на власний розсуд, суд вважає, що належним способом захисту права позивача, пов`язаного з усуненням перешкод у розпорядженні правом власності на нерухоме майно, який фактично є різновидом негаторного позову, є зняття арешту, накладеного на квартиру позивача. 5.13. З урахуванням встановлених обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню частково.

Outcome: partial