Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

23 березня 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої дочки в сумі 2000,00 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви, а також додатково витрати на лікування дочки щомісячно по 2000,00 грн починаючи з дня подання заяви та до повноліття дитини. В обґрунтування позву покликається на те, що рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2016 року на її користь на утримання малолітньої дочки присуджено аліменти в розмірі 1000,00 грн щомісячно. Розмір аліментів визначений за рішенням суду недостатній для забезпечення дитини матеріально, а тому вважає, що розмір аліментів підлягає до збільшення, оскільки законодавством збільшено прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Оскільки відповідач ніде не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому сплачувати аліменти повинен у твердій грошовій сумі. Окрім цього їхня малолітня дитина потребує постійного дороговартісного лікування та обстеження в обласній лікарні, вона вимушена возити дитину на огляд, що потребує додаткових фінансових витрат, а відповідач від надання допомоги на лікування дитини відмовляється, відтак просить стягувати з відповідача щомісячно додаткові витрати на дитину з зв`язку з хворобою. Відповідач 25 квітня 2023 року подав до суду письмові пояснення по справі з доказом направлення їх позивачці, за якими позовну вимогу про збільшення аліментів до 2000,00 грн визнає у повному обсязі, позовну вимогу про стягнення додаткових витрат на лікування дитини не визнає з підстав відсутності доказів понесення позивачкою таких витрат. Справу просить розглядати без його участі. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази приходить до таких висновків. Судом встановлено, що Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 20 жовтня 2016 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000,00 грн щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (а.с.10). Рішення суду набрало законної сили 31 жовтня 2016 року. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, що й було зроблено відповідачем. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України викладених у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин, суд приймає визнання відповідачем позову в частині збільшення розміру аліментів, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідачів), на переконання суду спрямоване на забезпечення належного життєвого рівня дитини, а тому заявлені позовні вимоги у цій частині слід задовольнити. За правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, у той же час ст. 192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Таким чином аліментні зобов`язання відповідача у збільшеному розмірі виникають з моменту набрання чинності цим рішенням законної сили, а не з дати подання заяви, як про це просить позивачка. Щодо додаткових витрат на лікування дитини, суд виходить з такого. У відповідності до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Такими особливими обставинами у цій справі є хвороба малолітньої [PERSON] . За медичним висновком ЛКК № 86 від 22 лютого 2023 року дитина хворіє на Хр. Пієлонефрит в ст. н/р. Хр. Тонзиліт в ст п/р. Диф. зоб ІІ ст. Еутіреоз. Ожиріння І ст., та за станом здоров`я потребує дороговартісного лікування та обстеження. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд \- довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 р. у справі N 6-1489цс17. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Процесуальне законодавство, а саме ст. ст. 12, 81 ЦПК України, передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачкою не доведено розміру ні фактично понесених ні передбачуваних додаткових витрат на лікування та обстеження малолітньої [PERSON] , а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити. Судовий збір, від сплати якого позивачку звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», за позовною вимогою про збільшення аліментів слід розподілити за правилами ч. 6 ст. 141 ЦПК України присудивши з відповідача в дохід держави 1073,60 грн, за позовною вимогою про стягнення додаткових витрат на дитину віднести за рахунок держави. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial