Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.10.2012 року в сумі 43109,49 грн. та судові витрати. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 02.10.2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку та у подальшому розмір кредитного ліміту звільшівсяч до 35000 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач же свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість по кредитному договору станом на 15.01.2023 року в сумі 43109,49 грн, яка складається з наступного: 36140,22 грн заборгованість за кредитом; 6969,27 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача та змусило його звернутись до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 07 березня 2023 року, відкрито провадження по вищезазначеній справі та вирішено її розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. \~ \~ \~ \~Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін чи відзив на позов суду не подав, про розгляд справи був належним чином повідомлений. Поштовий конверт, направлений на адресу відповідача повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 1\~ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та з урахуванням клопотання позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною 1\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана норма також закріплена у ст. 12 ЦПК України. Згідно зі статтями\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено з позовної заяви, що 02.10.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №б/н із [PERSON] , шляхом підписання останнім заяви, внаслідок чого йому було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в послідуючому було збільшено до 35 000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. (а.с.23) Досліджена анкета-заява, яку 02.10.2012 року, окрім анкетних даних відповідача не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що діяли на час її складання. Крім того, відсутня навіть відповідна позначка у графі яку із запропонованих карток виявив бажання оформити на своє ім`я відповідач. (а.с.25) Однак, видача кредитної картки відповідачу підтверджується довідкою Банку. (а.с.24) Також, до позовної заяви позивачем додано розрахунки заборгованості за договором №б/н від 02.10.2012 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] , згідно з якими станом на 15.01.2023 року відповідач має заборгованість перед банком в сумі 43109,49 грн, яка складається з наступного: 36140,22 грн заборгованість за кредитом; 6969,27 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 0,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. (а.с.6-22) Виписка за договором № б/н за період 02.10.2012-16.01.2023 свідчить про активне користування відповідачем кредитними коштами.(а.с.61-100) Разом із тим, відповідач не спростував той факт, що отримав від позивача кредитну картку та проводив з її застосуванням певні операції. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Проте, у порушення умов договору та чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та не повернув використані ним кредитні кошти, а доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача має бути стягнута сума заборгованості за кредитом у розмірі 36140,22 грн. Що ж стосується стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 6969,27 грн., то в задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити, оскільки, додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною, укладеного між сторонами договору б/н від 02.10.2012 року, оскільки не підписані відповідачем. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, відповідно до якого суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Клопотання позивача про огляд веб-сайту, яке міститься в матеріалах справи є безпідставним, оскільки представником позивача суду не наведено достатнє обґрунтування необхідності забезпечення доказу саме шляхом його огляду за місцезнаходженням та відповідно неможливості забезпечення доказу в інший спосіб, передбачений ч.2 ст.116 ЦПК України, а також не надано достатніх даних, що дають підстави припускати, що цей засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог, що складає (36140,22 грн. - задоволена сума х 2684 грн. - сума сплаченого судового збору : 43109,49 грн. - ціна позову) = 2\~250,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial