Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач [PERSON] є матір`ю їх спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] до 30.05.2022 року та після його розірвання дитина проживає разом із ним, і знаходиться виключно на його утриманні. Відповідач виїхала за кордон в країну Польща та біля одного року жодного разу не бачила сина, весь час життям дитини не цікавилася, не телефонує, матеріально дитину не утримує. Крім того, [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток та спільно з сином не проживає. У зв`язку з чим, позивач [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 04.11.2022 року (а.с.22-24) у даній справі відкрито провадження та розгляд цивільної справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Бака В.В. не з`явився та надав суду заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Виклик відповідача було здійснено відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник Служби у справах дітей Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій просив проводити розгляд даної цивільної справи у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Наявних у справі доказів достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 29 липня 2022 року. Ця обставина підтверджується заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 30.05.2022 року, яке набрало законної сили 29.07.2022 року (а.с.13-14). Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.08.2015 року (а.с.4). Відповідно до довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі, виданої в.о. начальника Кодимського відділу ДВС Подільського району в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за підписом [PERSON] не отримував аліменти на малолітню дитину від відповідача [PERSON] в період з квітня 2022 року по серпень 2022 року (а.с.9). Як встановлено судом, неповнолітня дитина проживає разом з батьком та повністю перебуває на його утриманні. Мати дитини [PERSON] в [ADDRESS] , де мешкає її дитина разом із батьком, не проживає Ці обставини підтверджуються довідкою, виданою старостою с. Писарівка від 12.01.2022 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] та актами обстеження матеріально побутових умов від 30.03.2022 року (а.с.6) та від 29.08.2022 року (а.с.7). Крім того, з останнього акту вбачається, що [PERSON] не приймає участі у вихованні сина [PERSON] , а виїхала до іншої країни (Польща). Як вбачається з характеристики з місця навчання дитини за підписом директора Писарівського ліцею [PERSON] та класного керівника [PERSON] (а.с.5), [PERSON] , [INFO] навчається в 2 класі КЗ «Писарівський ліцей» Кодимської міської ради Подільського району Одеської області та його мати [PERSON] жодного разу не була присутньою на батьківських зборах та не цікавилася шкільним життям свого сина. У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 4 - 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав. Правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Так, відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради від 21.12.2022 року № 517, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , визнано недоцільним у зв`язку з тим, що недостатньо надано інформації про [PERSON] та документів, що підтверджують ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, про що свідчать копії відповідного висновку та рішення. При цьому, згідно змісту самого висновку, мати малолітньої дитини [PERSON] - [PERSON] не проживає разом з дитиною у [ADDRESS] , а виїхала за кордон на заробітки. Разом з тим, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Ця обставина підтверджується публікацією оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України Жодних заяв та клопотань від [PERSON] до суду не надходило. За таких обставин, суд не може погодитися з вищевказаним висновком органу опіки та піклування, який, на думку суду, є необ`єктивним та не відтворює дійсних обставин справи. За таких обставин, свідченням втрати відповідачем інтересу до свого малолітнього сина є її ігнорування судових засідань, незважаючи на належне повідомлення про час його проведення, та не подання до суду будь-яких заперечень проти позбавлення батьківських прав, які за змістом п.58 рішення Європейського Суду з прав людини, прийнятого у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, могли б бути свідченням її інтересу до своїх дітей. В даному випадку, на думку суду, мати свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Крім того, сам факт тривалого перебування матері за кордоном (більше 2 років) вказує на ту обставину, що вона свідомо обрала такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків в розумінні статті 164 СК України. До того ж, Постановою ВС від 26.04.2022 року у справі №520/8264/19 зроблено висновок, що поведінка особи, яка свідомо змінює країну проживання, не бере участі у вихованні дитини, свідчить про її ухилення від виконання батьківських обовязків в розумінні ст.164 СК України та може бути підставою для позбавлення батьківських прав щодо дитини. Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням свого сина та її свідоме самоусунення від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини. Доказів щодо спростування таких обставин, в матеріалах справи немає, а в ході судового розгляду не встановлено причин, які б перешкоджали відповідачу у реалізації своїх батьківських обов`язків. З огляду на це, суд вважає, що факт тривалого перебування матері за кордоном та не прийняття участі у вихованні дитини вказує на її свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, тому позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та виправданим в інтересах дитини. Ураховуючи вищевикладене суд вважає, що пред`явлений до відповідача позов про позбавлення батьківських прав, з вищевказаних підстав, підлягає задоволенню. Встановлено, що ухвалою судді про відкриття провадження у цивільній справі від 04.11.2022 року (а.с.22-24) позивача звільнено від сплати судового збору. За таких обставин, на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 (однієї тисячі сімдесят три) грн. 60 коп., На підставі викладеного,

Outcome: approved