Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~ТОВ «Відродження»\~про розірвання\~права оренди\~земельної ділянки,\~витребування майна\~з чужого\~незаконного володіння.\~В обґрунтування\~поданого позову\~позивач зазначив,\~що відповідно до\~державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю\~серія ІІ-ДП\~№026250,\~виданого 25\~квітня 2000\~року на\~підставі рішення\~сесії Покровської\~селищної ради\~№ 9/23\~від 28\~грудня 1999\~року,\~він являється\~власником земельної\~ділянки загальною\~площею 3,2445\~га для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва,\~кадастровий номер\~1224255100:01:007:0047,\~що розташована\~на території\~Покровської селищної\~ради Покровського\~району Дніпропетровської\~області.\~23\~серпня 2012\~року між\~ [PERSON] ,\~як власником\~земельної ділянки\~та ТОВ\~«Відродження» було\~підписано договір\~оренди земельної\~ділянки,\~яким було\~визначено термін\~дії договору\~оренди -\~до 29\~грудня 2022\~року,\~а також\~встановлено розмір\~орендної плати\~у грошовому\~виразі -\~3271,55\~грн. У зв`язку із закінченням терміну дії договору оренди позивач мав намір передати свою земельну ділянку в користування іншому фермерському господарству, але в процесі підготовки Договору оренди з`ясувалася наступна інформація, що термін дії договору оренди між [PERSON] та ТОВ «Відродження» продовжено до 29.12.2032 року, хоча позивач жодного іншого договору чи додаткової угоди із ТОВ «Відродження», які б могли стати підставою для продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки не укладав та не підписував, окрім як договору оренди земельної ділянки від 23.08.2012 року, яким визначено термін дії договору оренди - до 29 грудня 2022 року, та не передбачена автоматична пролонгація права оренди чи терміну дії говору оренди земельної ділянки. Окрім того, 16 вересня 2022 року позивачем на адресу орендаря ТОВ «Відродження» було направлено лист-повідомлення Про повернення земельної ділянки у зв`язку із закінченням терміну дії договору загальною площею 3,2445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер -1224255100:01:007:0047. Таким чином, підстави для продовження терміну дії договору від 29 грудня 2012 року відсутні. На даний час ТОВ «Відродження» продовжує незаконно користуватися належною [PERSON] земельною ділянкою загальною площею 3,2445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224255100:01:007:0047. В зв`язку з чим, позивач просить припинити право оренди ТОВ «Відродження» земельної ділянки загальною площею 3,2445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1224255100:01:007:0047, що належить [PERSON] , дата державної реєстрації 29.12.2012 року, номер запису у відділі Держземагенства у Покровському районі про інше речове право: 122425514001244; зобов`язати ТОВ «Відродження» повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 3,2445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1224255100:01:007:0047; стягнути з ТОВ «Відродження на користь [PERSON] судові витрати по справі. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. \~ \~ \~ \~ Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП №026250, виданого 25 квітня 2000 року на підставі рішення сесії Покровської селищної ради № 9/23 від 28 грудня 1999 року, [PERSON] являється власником земельної ділянки загальною площею 3,2445 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1224255100:01:007:0047, що розташована на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області (а.с.11). Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №319534403 від 04.01.2023 року, державним реєстратором виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області було здійснено державну реєстрацію договору оренди землі, укладеного між ТОВ «Відродження» та [PERSON] (номер запису про інше речове право 39028766, дата державної реєстрації до 2013 року 29.12.2012 року, строк 10 р., дата закінчення дії 29.12.2032 року) (а.с.10). 13.09.2022 року [PERSON] направив на адресу ТОВ «Відродження» лист повідомлення «Про небажання щодо поновлення Договору оренди землі та повернення земельної ділянки №1224255100:01:007:0047 у зв`язку із закінченням терміну дії договору 29.12.2022 року», яке представник ТОВ «Відродження» отримав 16.09.2022 року (а.с.9). Відповідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями ч. 1,2 ст.13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності цивільного судочинства. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд зауважує, що доказування на основі припущень не здійснюється, адже відповідна заборона чітко передбачена процесуальних законом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 77 ЦПК України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Однак, всупереч вищезазначеним нормам ЦПК, позивачем не було надано суду договір оренди земельної ділянки, за яким він просить припинити право оренди та повернути земельну ділянку, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості повно та всебічно дослідити всі умови договору, з метою визначення порушення прав позивача та здійснення їх захисту, зокрема щодо строку дії договору та умов його продовження. Згідно з ч.10 ст. 84 ЦПК України, у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Крім того, Законом України №2145-IX від 24.03.2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», що набрав чинності 07.04.2022 року, Розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України було доповнено пунктом 27 такого змісту: «27. Під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: 1) вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: а) державної, комунальної власності, не витребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування; б) приватної власності;». Так, указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення в Україні воєнного стану» з 24.02.2022 року в України введено воєнний стан. На даний час правовий режим воєнного стану не припинений. Отже, оскільки закінчення строку дії договору оренди від 23.08.2012 року відбулося 29.12.2022 року, як зазначив позивач, тобто після введення в Україні воєнного стану та під час його дії, при цьому, передана в оренду позивачем земельна ділянка приватної власності належить до земельних ділянок сільськогосподарського призначення, суд вважає можливим поновлення договору оренди після закінчення строку його дії на один рік без волевиявлення сторін в силу вимог Закону України № 2145-IX від 24.03.2022 року. Таким чином, з огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Враховуючи відмову у позові, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, слід покласти на останнього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed