Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить усунути перешкоди користування ним його домогосподарством по [ADDRESS] , шляхом знесення самовільно встановлених вбиральні та навісу відповідачем по [ADDRESS] , тобто зобов`язати відповідача їх знести, мотивуючи тим, що спірні об`єкти зведені з порушенням санітарних та будівельних норм. Відповідач подала відзив на позов, в якому позову не визнала, просила у його задоволенні відмовити, зокрема з мотивів недоведеності порушення прав позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задоволити, з мотивів у ньому наведених. В судовому засіданні відповідач та її представник проти позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити, з мотивів, наведених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення сторін, покази свідка [PERSON] , дослідивши та оцінивши дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та визнано сторонами в судовому засіданні, позивач є власником домогосподарства по [ADDRESS] , яке він успадкував після смерті свого батька [PERSON] , а відповідач є власником домогосподарства по [ADDRESS] і вказані домоволодіння сторін є суміжними. Відповідач побудувала на території свого домогосподарства, на належній їй на праві власності земельній ділянці, вбиральню (туалет) та навіс, що також визнано сторонами. Однак, позивач стверджує, що ці вбиральня (туалет) та навіс зведені відповідачем з порушенням санітарних та будівельних норм щодо допустимої відстані до його житлового будинку та межі земельної ділянки. Відповідачу було запропоновано усунути вказані порушення та перенести названі об`єкти. Однак вона порушень не усунула. Тому позивач просить в судовому порядку усунути перешкоди в користуванні його домогосподарством та зобов`язати відповідача знести самовільно побудовані вбиральню (туалет) та навіс. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.376 ЦК України, самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, виходячи із змісту цієї норми, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Відповідно до ст.376 ЦК України суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема про знесення самочинно збудованого нерухомого майна. Як роз`яснено у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року № 6, позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Сторонами у справі визнано, що вони є сусідами і їх земельні ділянки межують між собою. Таким чином, в розумінні ст.ст.375, 376 ЦК України, [PERSON] є належним позивачем за вимогами про знесення самочинної забудови споруд дворового туалету та навісу [PERSON] . Тобто позивач, як користувач суміжної земельної ділянки, що визнано сторонами у справі, мав право звернутись до відповідача з позовом про знесення самочинно збудованих споруд. Тоді як відповідач, як власник земельної ділянки, на якій зведено спірні споруди, є належним відповідачем. Як роз`яснено у п.8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 року № 6, право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (ст.95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 102 1 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав. Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Як видно із Витягу з Державного земельного кадастру та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповіач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,16 га, кадастровий номер 1824285200:03:002:0167 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] з 24.10.2018 року.\~ Як підтвердила свідок [PERSON] та визнали сторони в судовому засіданні, дійсно на належній відповідачу земельній ділянці зведено дворову вбиральню та навіс для розміщення металевої печі. Як пояснила відповідачка, за дозволом на зведення цих споруд на належній їй земельній ділянці до сільської ради чи будь-якого іншого органу вона не зверталася, так як вважала що такого не потрібно, оскільки вона є власником земельної ділянки, на якій вони розміщені, і вправі використовувати ділянку під забудову на власний розсуд. Технічна інвентаризація цих споруд не проводилася і вони не відображені у технічному паспорті на належний їй житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці, що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] . Як вбачається з акту, складеного 25.06.2020 року на виконання резолюції голови Овруцької районної державної адміністрації на реєстраційно-контрольну карту Г-165/02-40 від 11.06.2020 року щодо звернення\~ громадянина [PERSON] , мешканця с.Красилівка Овруцького району, до Офісу Президента України,

Outcome: approved