Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» в грудні 2022 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позов мотивовано тим, що 08.08.2006 року [PERSON] звернулася до банку про отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву б/н від 08.08.2006 року. Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміни умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] [PERSON] померла. Станом на день її смерті, у неї була заборгованість, яка становить 11481,27 грн. за наданим кредитом та відповідно до закону його спадкоємцям перейшов борг, оскільки він увійшов до складу спадщини. В даному випадку спадкоємцями майна померлого є [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку з чим АТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідачів суму заборгованості у розмірі 11481,27 грн. за кредитним договором № б/н від 08.08.2006 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою суду від 20.04.2023 року провадження у справі за позовом Акціонерного товариства\~Комерційний\~Банк\~«ПриватБанк» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення\~боргу\~кредитором спадкодавця - закрито в частині позовних вимог заявлених до відповідача [PERSON] ,\~так як\~останній помер [INFO] у віці 63 роки, відповідний актовий запис № 507, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 15.02.2016 року. Замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] , місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08.08.2006 року [PERSON] звернулася до банку про отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву б/н від 08.08.2006 року. Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміни умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 37000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтею 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 525 ЦК забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Судом встановлено, що [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 26.10.2021 року. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 08.08.2006 року становить 11481,27 (заборгованість за простроченим тілом кредиту). Із матеріалів спадкової справи № 4/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Безпалюк Л.С. звернулась дочка померлої [PERSON] . Позивачем 02.02.2022 року була направлена претензія кредитора до Першої вінницької державної нотаріальної контори. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. З урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , а тому відповідно до 1218 ЦК України прийняли всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора права на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду з відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у цивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 25 квітня 2018 року № 6-5552свп18. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За наведеного, вимоги позовної заяви підлягають задоволенню, а саме стягненню з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 08.08.2006 року в розмірі 11481,27 грн. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання зобов`язань спадкодавцем та/або спадкоємцем, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги в цілому. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір в розмірі 2481,00 грн. (за подання позовної заяви), який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved