Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 07.05.2016 року перебувала з відповідачем в шлюбі, у якому в них [INFO] народився син [PERSON] . Однак, сімейні відносини з відповідачем не склались, останній залишив сім`ю та проживав без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, а згодом виїхав за кордон. Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року шлюб між сторонами розірвано, вказану дитину залишено проживати з позивачем. Відповідач з жовтня 2020 року свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бажає брати участі у вихованні сина, не спілкується з ним, не надає будь-якої матеріальної допомоги на його утримання, не забезпечує необхідного для його розвитку харчування та медичного догляду, не провідує його вдома чи в закладі дошкільної освіти, не цікавився його життям та здоров`ям, будь-якого контакту із закладом дошкільної освіти він не підтримує. На утримання вказаної дитини згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, до досягнення нею повноліття, які стягувались в примусовому порядку за місцем роботи відповідача, однак після його звільнення він ухиляється від сплати аліментів, визначених рішенням суду. Станом на 31.10.2022 року у нього виникла заборгованість по аліментах, яка складає 4 019 грн. Зазначає, що відповідач тривалий час проживає за кордоном, перебуваючи на значній відстані від дитини, самостійно створивши такі умови, за якими його участь у вихованні сина може бути лише мінімальною, але й ту він не виконує, що свідчить про його небажання виконувати свої батьківські обов`язки. Будь-яких перешкод чи заборони щодо побачень з дитиною відповідачу ніхто не чинить. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо вказаної дитини. Позивач в судове засідання не з`явилася, 26.04.2023 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, розгляд справи просить проводити у її відсутності, на допиті свідків не наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 90). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, 09.02.2023 року її представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просить засідання, призначене на 21.02.2023 року, проводити у її відсутності, до якої також долучила висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 02.02.2023 року про затвердження цього висновку ( а.с. 64 ). Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в підготовче засідання осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи,та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01.06.2017 року, про що складено відповідний актовий запис № 236, його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 8 ). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.10.2021 року, яке набрало законної сили 23.11.2021 року, шлюб між сторонами розірвано, вказану дитину залишено проживати з позивачем ( а.с. 9 ). Рішенням цього ж суду від 18.10.2021 року, яке набрало законної сили 23.11.2021 року, з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаної дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно, до досягнення цією дитиною повноліття (а.с. 12-13). Згідно з даними довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 000014031, виданої 17.11.2022 року управлінням "Центр надання адміністративних послуг" Коломийської міської ради, до складу зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (син (а.с. 10)). Відповідно до довідки № 63/01-54/05, виданої 14.11.2022 року Коломийським закладом дошкільної освіти (Ясла-Садок) №7 "Росинка" Коломийської міської ради, [PERSON] відвідує вказаний заклад дошкільної освіти з 07.08.2019 року. Мати, [PERSON] приймає активну участь в житті закладу освіти, відвідує батьківські збори, бере участь у святах, розвагах, що проходять в ЗДО. За час навчання батько дитини, [PERSON] контакту із закладом дошкільної освіти не підтримує, з вихователями не спілкується, жодного разу не з`явився в заклад ( а.с. 11). Даними довідки №20.17-03/27402/10, виданої 22.11.2022 року Коломийським відділом державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), стверджується, що на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавчий лист №346/4220/21 від 24.11.2021 року, виданий Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; станом на 31.10.2022 року розмір заборгованості [PERSON] по аліментах становить 4 019 грн. (а.с. 14, 15). В матеріалах даної справи міститься рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 02.02.2023 року № 24, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] ( а.с. 66 ). У висновку вказано, що [PERSON] з жовтня 2020 року не бере участі у вихованні сина, не цікавиться станом здоров`я, адже дитина часто хворіє простудними захворюваннями, фізичним та духовним його розвитком, із сином не спілкувався навіть по телефону, з днем народження та святами не вітає. Під час обстеження умов проживання позивача встановлено, що для дитини створено всі належні умови для проживання ( а.с. 66-68). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Отже, під час судового розгляду встановлено факт невиконання батьківських обов`язків відповідача відносно вказаної дитини, відсутності з його боку участі у вихованні дитини, ненадання матеріальної допомоги. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідач з жовтня 2020 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина [PERSON] , не цікавиться його духовним та фізичним розвитком, ні усно, ні письмово не спілкується з ним, не проявляє до останнього щонайменшої батьківської турботи. Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Позбавлення відповідача батьківських прав, на переконання суду, спрямоване на забезпечення життя малолітньої дитини сторін у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. При цьому слід зауважити, що відповідач вправі звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав відповідно до ст. 169 СК України. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України, та,

Outcome: approved