Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.07.2021 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача та за життя склав заповіт, згідно з яким все своє майно заповів позивачу [PERSON] . Позивач вказував, що у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись із заявою до приватного нотаріуса, отримав свідоцтво на право на спадщину на спадкове майно земельну ділянку площею 0,0623 га в [ADDRESS] , але постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] . В поданій до суду позовній заяві просив визнати за ним, [PERSON] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.08.2021 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подавав. Третя особа пояснення на позовну заяву також не подавала. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22.12.2021 закрито підготовче провадження в справі. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2023 справу прийнято до провадження суду. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідач в судове зсідання своїх представників не направив, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, з клопотаннями та заявами до суду не звертався. Третя особа подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] (а.с. 102). Також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть від 25.11.2020 №18837 (а.с. 13). За договором купівлі-продажу № Н9-194, який було зареєстровано на Біржі нерухомості та основних фондів 30.03.1999 (а.с. 13) за життя [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на зазначене в договорі нерухоме майно зареєстровано в КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 44265 від 06.04.1999. За змістом ст. ст.128, 153\~ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227\~ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст.\~15\~Закону України\~«Про товарні\~біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Реєстрація органом БТІ права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 30.03.1999 не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. за\~\~\~ № 1952-1 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тому суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] на підставі ст. ст. 128, 153\~ЦК УРСР і ст.49 Закону України\~«Про власність» набув право власності на жилий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] . Також судом встановлено, що за життя [PERSON] 14.10.2005 склав заповіт, згідно з яким на випадок смерті зробив розпорядження та все майно заповів [PERSON] , [INFO] . Після померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клемпарською В.М. заведено спадкову справу № 5/2021 за заявою позивача [PERSON] про прийняття спадщини. 29.05.2021 приватним нотаріусом на ім`я позивача [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано свідоцтво земельна ділянка площею 0,0623 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6310138200:06:079:0001. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Клемпарської В.М. від 28.05.2021 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] після померлого [INFO] батька [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] , 1980 року народження, є сином [PERSON] та спадкоємцем його майна за заповітом. [PERSON] , будучи спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Встановивши дані обставини, враховуючи, що позивач [PERSON] , будучи спадкоємцем майна померлого [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом шляхом звернення до нотаріальної контори позбавлений можливості, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захистові. Обираючи спосіб захисту порушеного права суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами в [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved