Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту [PERSON] , позивач), в інтересах якого діє представник позивача\~адвокат Бабій Л.В., звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту [PERSON] , відповідач), у якому просить: 1) зменшити розмір аліментів, присуджений рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі №613/458/14 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , працює ТОВ «Авто-ОВІ» (м. Харків, проспект Московський, б. 248 кв. 42), водієм, який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.03.2014 року, але не менше 30% прожиткового мінімумам для дитини відповідного віку, та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня вступу рішення у законну силу; 2) виконавчий лист Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі № 613/458/14 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , працює ТОВ «Авто-ОВІ» (м. Харків, проспект Московський, б. 248 кв. 42), водієм, який зареєстрований та проживає адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.03.2014 року, але не менше 30% прожиткового мінімумам для дитини відповідного віку, - відкликати та визнати таким, що не підлягає подальшому виконанню з дня набрання рішенням законної сили. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі №613/458/14 з позивача на користь відповідачки [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.03.2014, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач вказав, що на час ухвалення вказаного рішення про стягнення аліментів він мав двох дітей і був згоден надавати аліменти у розмірі 1/2 частини від доходу на їх утримання. [INFO] народився [PERSON] , батьком якого у свідоцтві про народження записано позивача. З матір`ю дитини [PERSON] позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у позивача у шлюбі з [PERSON] народилася донька [PERSON] . На даний час старша донька позивача [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою, однак, в період з дати досягнення нею 18 років позивач не звертався до суду із заявою про зменшення розміру аліментів та сплачував аліменти у раніше визначеному розмірі за рішенням суду. Крім того, він не перешкоджає відповідачці мешкати у належному позивачу будинку по [ADDRESS] , незважаючи на те, що у неї є власне житло. Позивач зазначає, що після початку війни у нього значного погіршився майновий стан, він втратив роботу та залишився без прибутку, однак, продовжував добровільно сплачувати відповідачці аліменти, стягнуті за рішенням суду. У листопаді 2022 року, влаштувавшись на роботу, позивач пішов до виконавчої служби з метою повідомити про працевлаштування, та дізнався, що оскільки він певний час не працював, йому буде зроблено перерахунок заборгованості з аліментів, виходячи з 1/2 розміру середньомісячної заробітної плати по Харківській області (12510,00 грн.). Однак, позивач не має змоги сплачувати таку суму, що призведе до накопичення боргу та притягнення позивача до кримінальної відповідальності за борги по сплаті аліментів. На даний час позивач працевлаштувався водієм автотранспортних засобів у ТОВ МК «М`ясний» та отримав заробітну палату у листопаді 2022 року в розмірі 5590,91 грн. та у грудні 2022 року у розмірі 6150 грн., з яких 1/2 частину він сплачує на аліменти, стягнуті рішенням суду, та із залишку має виділити кошти на утримання двох інших його дітей, при цьому самому позивачеві взагалі не залишається коштів на проживання. [PERSON] зазначив, що він, як батько усіх своїх дітей, має намір забезпечувати їх всім необхідним в міру своїх фінансових можливостей, не дискримінуючи права жодної з них, оскільки має батьківські почуття любові та турботи до кожного з них. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Однак, у позивача змінився сімейний та майновий стан після призначення судом аліментів, при цьому, один з двох дітей, на користь яких здійснюється стягнення аліментів за рішенням суду, досяг повноліття. Крім того, у позивача також є матір похилого віку та бабуся, які також потребують матеріальної допомоги. Враховуючи викладене, з урахуванням положень ст.ст. 182, 183, ч. 1 ст. 192, ст.ст. 195, 273 Сімейного кодексу України, вважає, що розмір стягуваних аліментів підлягає зменшенню і стягненню лише на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходу) щомісячно. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 24.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 23.03.2023 задоволено заяву представника позивача - адвоката Бабій Лідії Володимирівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, постановлено проводити судові засідання у справі №613/190/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача\~адвоката Бабій Л.В. з використанням власних технічних засобів. 06.04.2023 відповідачкою було подано письмовий відзив на позов, у якому [PERSON] просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зазначила, що в силу ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, оскільки аліменти з [PERSON] було стягнуто на двох дітей, і після досягнення повноліття донькою позивача [PERSON] ніхто з батьків не звернувся до суду з відповідним позовом про визначення розміру аліментів, наразі аліменти стягуються з позивача лише на неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки доходу (заробітку). Крім того, вказала, що на даний час на законодавчому рівні (ч. 5 ст. 183 СК України) встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину 1/4 (одна четверта) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, вимога позивача про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 (однієї шостої) частки заробітку (доходу), є незаконною. Наявність заборгованості зі сплати аліментів сама по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Наявність у позивача матері похилого віку та бабусі, які начебто потребують фінансової допомоги, не підтверджено жодними доказами. Зміна сімейного стану та можливе погіршення майнового стану позивача не можуть впливати на законодавчо визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, позивач має реальну можливість та зобов`язаний продовжувати платити аліменти на утримання сина [PERSON] у попередньому розмірі. Вважає, що за даних обставин позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 08.05.2023 представник позивача подала письмові пояснення, в яких зазначила, що виходячи зі змісту ст.192 СК України, підставами для зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, при цьому зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Вказала, що зміна сімейного стану позивача належним чином підтверджується свідоцтвами про народження дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З вказівкою на ст.ст.182, 183 СК України щодо розміру аліментів пояснила, що у даному випадку матеріальне становище та здоров`я дитини з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів не змінилось, стан здоров`я платника аліментів теж не змінився, придбання нерухомого або рухомого майна, сума якого перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, [PERSON] не здійснювалось, доходів від інтелектуальної діяльності він не отримує, корпоративними правами не володіє, підприємницьку діяльність не здійснює. Єдиним джерелом доходу для нього є робота. У позивача немає батька, однак, є непрацездатні мати та бабуся. На думку представника позивача, наявність у позивача заборгованості по аліментам свідчить про наявність у позивача фінансових труднощів, а зміну його майнового стану доводить відсутність роботи, що підтверджується копією трудової книжки та довідки з місця роботи про розмір заробітної плати. Крім того, теперішня дружина позивача з дитиною через війну вимушені були виїхати з м. Харкова з власної квартири та мешкати в орендованому житлі в м. Івано-Франківськ, що призвело до додаткових витрат для родини позивача. При цьому, сам позивач вимушений мешкати у сторонніх людей у Богодухівському районі. Вивезти родину в більш безпечне місце в м. Богодухів позивач не зміг, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні житловим будинком в м. Богодухів. Наявність у позивача дітей від інших матерів та вищевикладені обставини доводять зміну майнового стану позивача. У свою чергу, відповідачка має постійне місце роботи і стабільну заробітну плату та має обов`язок у рівних частках з позивачем утримувати дитину. Наразі відповідач намагається поставити інших дітей позивача у нерівне становище, незважаючи на те, що діти, народжені у різних шлюбах, мають рівні права на матеріальну допомогу, а отже, є помилковими твердження відповідачки про те, що стягнення з [PERSON] аліментів на утримання її сина у розмірі 1/4 частини від заробітку не порушують права інших дітей позивача. Пояснила, що після звернення [PERSON] до суду з даним позовом відповідачка почала звертатися зі скаргами на поведінку позивача не лише до виконавчої служби, а й до правоохоронних органів, що потягло за собою виникнення додаткових неприємностей у позивача, зокрема, тимчасове обмеження [PERSON] як боржника у праві керування транспортними засобами, висвітлення його у негативному світлі на роботі, попередження про можливість відкриття кримінального провадження за ухилення від сплати аліментів. Оскільки позивач працює водієм, робота є єдиним джерелом його існування та він не міг її втратити, [PERSON] був вимушений позичити кошти та оплатити заборгованість по аліментам, внаслідок чого у нього виникли боргові зобов`язання перед іншими особами. Враховуючи викладене, представник позивача стверджує про погіршення майнового стану позивача та наполягає на наявності підстав для задоволення позову. Представник позивача у судове засідання, призначене на 08.05.2023, не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у надісланій до суду письмовій заяві просила суд розглянути справу за відсутністю позивача та його представника, повідомила, що позовні вимоги вони підтримують та просять задовольнити їх у повному обсязі. У судових засіданнях, призначених на 23.03.203 та 10.04.2023, представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та у письмових поясненнях. Відповідач у судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.10.2022, виданого повторно, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.15). Крім того, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.10.2022, виданого повторно, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 18). Вказана обставина підтверджується також наданою представником позивача копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відповідно до якого Сазоно-Баланівською сільською радою Богодухівського району Харківської області 01 лютого 2012 року вчинено актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька внесені відповідно до ст. 126 СК України (за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). Як вбачається зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.03.2016, [PERSON] 15.03.2016 укладено шлюб із [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.10.2022, виданого повторно, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 16, 17). Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15.04.2014 по справі № 613/458/14-ц задоволено позов [PERSON] . Ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Дмитрівка Богодухівського району Харківської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , працює ТОВ «Авто-ОВІ» (м. Харків, проспект Московський, б. 248 кв. 42), водієм, який зареєстрований та проживає адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 (однієї другої) частини усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 19.03.2014, але не менше 30% прожиткового мінімумам для дитини відповідного віку (а.с. 14). Рішення набрало законної сили. 20.07.2016 державним виконавцем Богодухівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було відкрито виконавче провадження ВП № 51808853 по примусовому виконанню виконавчого листа Богодухівського районного суду Харківської області № 613/458/14, виданого 08.05.2014, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/2 (однієї другої) частини доходів. 23.02.2023 у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у зв`язку з тим, що у [PERSON] утворилася заборгованість зі сплаті аліментів, сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 23.02.2023 за період з 01.02.2022 по 31.01.2023 складає 13641,72 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Згідно з довідкою-розрахунком від 23.02.2023 у виконавчому провадженні № 51808853, станом на 31.01.2023 у [PERSON] була наявна заборгованість по аліментам, які сплачуються відповідно до виконавчого листа № 613/458/14 від 08.05.2014, виданого Богодухівським районним судом Харківської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Розмір заборгованості склав 13641,72 грн.. Станом на 31.01.2022 заборгованість була відсутня. При цьому, виходячи зі змісту вказаної довідки, фактично з 01.02.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів доходу (1/4 середньомісячної заробітної плати у Богодухівському районі), що в період з лютого по жовтень 2022 року складало 2741,00 грн., у листопаді 2022 року 1397,72 грн., з грудня 2022 року складає 1537,50 грн.. Отже, принаймні з 01.02.2022 з позивача стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої), а не 1/2 (однієї другої) частини всіх видів доходу, тобто, державним виконавцем було враховано факт досягнення повноліття старшою дитиною позивача [PERSON] , та вдвічі зменшено розмір частки, в якій стягуються аліменти, і наразі з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти лише на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідок Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 22.05.2022 № 2615-5002205533 та від 04.10.2022 № 2615-5002205557, дружина позивача [PERSON] та донька позивача [PERSON] зареєстровані як внутрішньо переміщені особи та фактично мешкають у м. Івано-Франківськ. Згідно з відомостями трудової книжки [PERSON] , копію якої надано до матеріалів справи, позивач станом на дату винесення судом рішення про стягнення аліментів (08.05.2014) працював у ТОВ «Авто-ОВІ» водієм, з 15.05.2015 по 16.06.2015 працював у ПАТ «Богодухівський м`ясокомбінат» водієм, з 20.10.2015 по 05.05.2016, з 08.02.2017 по 27.04.2020, з 02.07.2020 по 22.02.2022 у ТОВ «Авто-ОВІ» водієм, з 18.10.2022 по 31.10.2022 у ТОВ «Богодухівський молзавод» водієм, з 03.11.2022 працює у ТОВ «МК «М`ясний» водієм. Відповідно до довідки ТОВ «Авто-ОВІ» від 13.04.2023 № АО000000001, [PERSON] працював у ТОВ «Авто-ОВІ» з 02.07.2020 по 22.02.2022 на посаді водія автотранспортних засобів категорії «Д», дохід за період з 01.09.2022 по 22.02.2022 склав 34721,05 грн., у т.ч. за жовтень 2021 року 6176,73 грн., за листопад 2021 року 6113,86 грн., за грудень 2021 року 7067,81 грн., за січень 2022 року 6915,50 грн., за лютий 2022 року 8447,15 грн.. Із заробітної плати позивача здійснювались утримання: у вересні 2021 року 1255,00 грн., у жовтні 2021 року 2520,46 грн., у листопаді 2021 року 2508,20 грн., у грудні 2021 року 2865,63 грн., у січні 2022 року 2801,85 грн., у лютому 2022 року 3366,75 грн., всього у сумі 15317,89 грн.. Згідно з довідкою ТОВ «МК «М`ясний» від 11.04.2023 № 190 та довідкою про доходи від 20.01.2023, [PERSON] працює у ТОВ «МК «М`ясний» на посаді водія автотранспортних засобів з 03.11.2022 та отримав заробітну плату: в листопаді 2022 року в сумі 6818,18 грн., у грудні 2022 року в сумі 7500,00 грн. (а.с.8). Згідно з довідкою про доходи ТОВ «МК «М`ясний» від 11.04.2023 № 189, [PERSON] за період з листопада 2022 року по березень 2023 року отримав дохід у сумі 36818,18 грн., у т.ч.: у листопаді 2022 року 6818,18 грн., у грудні 2022 року 7500,00 грн., у січні 2022 року 7500,00 грн., у лютому 2023 року 7500,00 грн., у березні 2023 року 7500,00 грн. Із заробітної плати позивача здійснювались утримання аліментів : у березні 2023 року в сумі 1509,38 грн.. Відповідно до договору дарування від 08.07.2002, посвідченого приватним нотаріусом Богодухівського районного нотаріального округу Селютіною Л.П., [PERSON] є власником 22/24 частини жилого будинку зі службовими будівлями за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2023 підтверджено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Позивачем також надано до матеріалів справи копії пенсійних посвідчень [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1934 року народження (а.с.7, 10). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України). Приписами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч.ч. 2-5 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З огляду на викладене, мінімальний гарантований державою розмір аліментів складає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 1/4 (одну четверту) від доходу платника аліментів, як помилково вважає відповідач. Водночас, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року по справі № 415/4386/16-ц, врахування якої є обов`язковим в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на зміну його сімейного стану, а саме: народження дитини [PERSON] від матері [PERSON] та народження дитини [PERSON] у шлюбі з [PERSON] .. У свою чергу, зазначені зміни сімейного стану позивача, з урахуванням також і необхідності винаймати житло для дружини та доньки позивача в м. Івано-Франківськ як для внутрішньо переміщених осіб, наявності у позивача на утриманні непрацездатних матері та бабусі, відсутності у позивача власного житла, яке зайняла відповідачка, виникнення у позивача заборгованості по сплаті аліментів, на думку позивача, є свідченням погіршення його майнового стану та підставою для зменшення розміру аліментів. Надаючи оцінку наведеним позивачем обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.2, ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.1 ст.83 ЦПК України). Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У ч. 2 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено, що після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (15.04.2014) та видачі виконавчого листа (08.05.2014) позивач уклав шлюб із [PERSON] та [INFO] у нього в цьому шлюбі народилася донька [PERSON] . Таким чином, сімейний стан позивача змінився після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з [PERSON] .. Судом не беруться до уваги доводи позивача про народження у нього дитини [PERSON] , оскільки, виходячи зі змісту ч.1 ст.192 СК України, підставою для зменшення розміру аліментів є такі зміни матеріального або сімейного стану, які відбулися саме після винесення рішення суду про стягнення аліментів. Разом з тим, дитина [PERSON] народилася [INFO] , тобто, до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів (15.04.2014), а відтак, презюмується, що наявність цієї дитини була врахована при винесенні рішення суду. Доказів того, що станом на дату ухвалення рішення суду про стягнення аліментів [PERSON] не був обізнаний про своє батьківство щодо дитини [PERSON] або оспорював своє батьківство, і тому не повідомляв суд про наявність у нього цієї дитини, позивачем до матеріалів справи не надано. Також суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи зі змісту відомостей трудової книжки, [PERSON] постійно працював майже весь період з дати ухвалення рішення суду про стягнення аліментів по 22.02.2022, не маючи великих перерв у трудовому стажі. Така перерва мала місце лише в період з 23.02.2022 по 17.10.2022 (вісім місяців), однак, відповідно до довідки Богодухівського ВДВС від 23.02.2023, [PERSON] у цей період аліментів не сплачував. Сплата аліментів була поновлена позивачем лише з березня 2023 року, після того, як державним виконавцем було застосовано до позивача заходи примусу у вигляді тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами (23.02.2023). За період роботи з листопада 2022 року по лютий 2023 року із заробітної плати позивача не здійснювались відрахування на аліменти. При цьому, виходячи зі змісту вказаної довідки державного виконавця, фактично з 01.02.2022 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів доходу (1/4 середньомісячної заробітної плати у Богодухівському районі), що в період з лютого по жовтень 2022 року складало 2741,00 грн., у листопаді 2022 року 1397,72 грн., з грудня 2022 року складає 1537,50 грн.. Отже, у відповідності до ч.3 ст.183 СК України, державним виконавцем з лютого 2022 року було припинено стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , та з позивача стягуються аліменти лише на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 (однієї четвертої), а не 1/2 (однієї другої) частини всіх видів доходу (за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину [PERSON] , [INFO] ). Крім того, щодо змін у майновому стані позивача, суд зауважує, що 03.11.2022 матеріальний стан [PERSON] покращився, а саме він влаштувався на роботу. При цьому, заробітна плата позивача, яку він отримує на даний час, працюючи з 03.11.2022 у ТОВ «МК «М`ясний» (в середньому 7363,64 грн. на місяць), фактично не зменшилась, а збільшилась порівняно із заробітною платою, яку [PERSON] отримував у ТОВ «Авто-ОВІ» за період з жовтня 2021 року по лютий 2022 року (в середньому 6944,21 грн. на місяць). Також, слід відмітити, що розмір аліментних утримань із заробітної плати позивача зменшився порівняно з періодом його роботи на ТОВ «Авто-ОВІ», що підтверджується довідками з місця роботи [PERSON] , згідно з якими у вересні 2021 року із заробітної плати позивача здійснювались утримання в розмірі 1255,00 грн., у жовтні 2021 року 2520,46 грн., у листопаді 2021 року 2508,20 грн., у грудні 2021 року 2865,63 грн., у січні 2022 року 2801,85 грн., у лютому 2022 року 3366,75 грн., а в березні 2023 року із заробітної плати позивача здійснене утримання аліментів у сумі 1509,38 грн.. Отже, виходячи зі змісту наданих самим позивачем документів, його матеріальний стан не погіршився, а покращився. Наявність заборгованості по сплаті аліментів не є доказом погіршення матеріального стану платника аліментів. Твердження позивача про виникнення додаткових витрат з огляду на те, що його дружина [PERSON] та донька [PERSON] вимушені винаймати житло у м. Івано-Франківськ, не підтверджене жодними доказами, а надані позивачем копії довідок про взяття їх на облік як внутрішньо переміщених осіб не підтверджують ані факту понесення додаткових витрат, ані їх розміру. З приводу тверджень представника позивача про те, що він позбавлений можливості перевезти родину у безпечне місце в м. Богодухів, оскільки відповідачка [PERSON] зайняла його будинок та відмовляється виїжджати звідти, незважаючи на наявність у власності відповідачки квартири по [ADDRESS] , суд зазначає, що [PERSON] не звертався до суду з позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням. При цьому, наразі судом розглядається позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів (частки доходу платника, в якій сплачуються аліменти), а не позов [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, а відтак, судом наразі оцінюється саме матеріальний стан платника аліментів [PERSON] .. При цьому, позивачем не надано доказів того, що вказана нерухомість (власна квартира) приносить відповідачці самостійний дохід, який здатний вплинути на матеріальний стан одержувача аліментів. Твердження представника позивача про необхідність утримання [PERSON] матері та бабусі похилого віку не звільняють його від обов`язку сплати аліментів, оскільки право на утримання від позивача мають не лише батьки, а й дитина, яка, на відміну від батьків, позбавлена можливості отримувати самостійних дохід. Суд зауважує, що розмір аліментів на утримання дітей, призначений рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 15.04.2014 по справі № 613/458/14-ц, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] сина [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме інтересам дитини. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову [PERSON] , оскільки позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження двох інших дітей від інших матерів сама по собі не свідченням погіршення матеріального стану позивача та не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28.05.2021 по справі № 715/2073/20. Враховуючи відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про відкликання та визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа Богодухівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2014 року по справі № 613/458/14. З огляду на висновок суду про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed