Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . В будинку зареєстрований також відповідач, який фактично там не проживає. Відповідач не проживає в будинку, його речей в будинку немає, витрат по утриманню житла він не несе, при цьому позбавляє власника житла безперешкодно користування своєю власністю. Вважає, що відповідач втратив право користування її будинком, оскільки поважних причин непроживання не має, витрат по утриманню будинку не несе. Просить відповідача визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом. Ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 21.03.2023р. постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв або клопотань, відзиву на адресу суду не надходило. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до акту депутата Коростишівської міської ради від 29.07.2022р. № 876 встановлено, що в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , який не проживає у даному будинку. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтями 319, 321, 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст.379,382 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначеніс т. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки відповідач не проживає у вищевказаному житлі понад встановленні законом строки, житлом не користується, правові підстави для користування вказаним житлом припинилися, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved