Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідачки на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 12 457 грн. 61 коп. за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 29 жовтня 2008 року та судовий збір у розмірі 2 270 грн. Представник позов мотивує тим, що відповідачка звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 29 жовтня 2008 року. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим 17 липня 2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» з позовною заявою про стягнення заборгованості з відповідачки. Рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 29 липня 2013 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 23 741 грн. 82 коп., нараховану станом на 30 червня 2013 року. Оскільки з відповідачки було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 29 жовтня 2008 року по 30 червня 2013 року, утворилась заборгованість за період з 18 липня 2013 року по 31 липня 2021 року, яка складається з наступного: 10 942 грн. 47 коп. індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 1 515 грн. 15 коп. 3 % річних від простроченої суми, всього 12 457 грн. 62 коп. На даний час [PERSON] продовжує ухилятись від виконання зобов`язання, не погашає заборгованість за договором, у зв`язку з чим представник позивача був змушений звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Про поважні причини свого неприбуття суд не повідомила. Заяв про розгляд справи за її відсутності та письмовий відзив на позов до суду не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 29 жовтня 2008 року. Відповідач ознайомилась з Умовами та правилами надання банківських послуг , що діяли станом на момент підписання анкети заяви, що також підтверджується підписом останньої у анкеті. Формулярами та стандартними формати є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку, з кредитним лімітом 6 300 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [PERSON] не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Судом встановлено, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Дніпропетровський Банківський Союз» від 29 липня 2013 року, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму заборгованості в розмірі 23\~741 грн. 82 коп., з урахуванням всіх штрафних санкцій, комісій та відсотків станом на 30 червня 2013 року. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положеннями ч.2 ст.78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У такому разі положення абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Рішення суду про стягнення заборгованості змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. З копії рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банкцівський Союз» від 29 липня 2013 року, вбачається, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № б/н\~від 29\~жовтня \~2008\~року було стягнуто суму заборгованості в сумі 23\~741 грн. 82 коп., яка складалась з тіла кредиту в сумі 6\~283 грн. та всіх штрафних санкцій, комісій та відсотків станом на 30 червня 2013 року, що підтверджується випискою за договором № б/н за період з 01 жовтня 2008 року по 01 вересня 2021 року. Звернувшись до суду позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання кредитних зобов`язань. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верхового Суду від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Враховуючи, що рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банкцівський Союз» від 29 липня 2013 року, з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором № б/н від 29 жовтня 2008 року, в сумі 23\~741 грн. 82 коп. з урахуванням всіх штрафних санкцій, комісій та відсотків, тому правовідносини сторін за кредитним договором припинилися, а повторне стягнення кредиту, всупереч положень ст. 61 Конституції України, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що заявлені позивачем суми стягненню не підлягають. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові у цивільній справі № 175/4753/15-ц від 06 лютого 2019 року. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. На підставі приведеного вище,

Outcome: dismissed