Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~19.12.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вимоги обгрунтовує тим, що 29 жовтня 2019 року близько 17 год. 55 хв. у місті Нововолинську сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивач отримав тілесні ушкодження, а саме: відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час руху на автодорозі Р-15, сполучення Ковель-Жовква, по вулиці Галана в місті Нововолинську в напрямку м. Львів, та маючи намір рухатись прямо, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного на асфальтованій поверхні дорожньою розміткою, порушивши правила дорожнього руху не надав пішоходу [PERSON] дорогу, який перетинав проїзджу частину вул. Галана справа наліво по нерегульованому пішохідному переході, що стало причиною наїзду автомобілем на вказаного пішохода. Після повної зупинки транспортного засобу, потерпілий впав на асфальтоване покриття та отримав тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, що привели до 50-60 відсоткової втрати працездатності та тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці втрати працездатності не менше ніж одну третину, а саме, не менше 33 відсотка. Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 24.11.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки п`ять місяців з позбавленням права керування транспортним засобами на строк два роки. На підставі ст. 75, ст. 76 КК України [PERSON] звільнено від відбуття основного покарання з іспитовим строком три роки. Зазначає, що відповідно до висновку спеціаліста № 50 від 15.09.2022 Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи було проведено комісійне судово-медичне дослідження, згідно з яким, позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 29.10.2019, спричинено тілесні ушкодження та їх наслідки призвели до 70 відсотків стійкої втрати загальної працездатності. Вказує, що згідно з відповіддю Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи №794/2-8.22 від 25.10.2022 [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності, з 18.02.2020 до 01.03.2021, продовжено з 01.03.2021 до 01.03.2022, та з 01.03.2022 продовжено до 01.03.2024. Вважає, що відповідно до вимог ст.ст.1195, 1202 УК України до стягнення з [PERSON] підлягають щомісячні платежі за відшкодування втраченого ним заробітку внаслідок каліцтва та ушкодження здоров`я на час втрати ним працездатності. Вказує, що з 18.02.2020 до 01.03.2024 позивачу встановлена стійка втрата працездатності, ІІ група інвалідності, тому розмір суми щомісячних платежів складає 141528,80 грн, із розрахунку: З 18.02.2020 по 31.08.2020 : 4723 *70% = 3306,10 грн; з 01.09.2020 по 31.12.2020 : 5000 * 70% = 3500 грн; з 01.01.2021 по 30.11.2021 : 6000 * 70 % = 4200 грн; з 01.12.2021 по 30.09.2022 : 6500 * 70% = 4550 грн; з 01.10.2022 по 01.11.2022 : 6700 * 70 % = 4690 грн; Розмір щомісячного платежу по місяцях становить: З 18.02.2020 по 31.08.2020, 8*3306,1+26448,80 грн; з 01.09.2020 по 31.12.2020, 4*3500 = 14000 грн; з 01.01.2021 по 30.11.2021, 11*4200 + 46200 грн; з 01.12.2021 по 30.09.2022, 10 *4550 + 45500 грн; з 01.10.2022 по 01.12.2022, 2 * 4690 + 9380 грн. Загальна сума 141528,80 грн. Зазначає, що оскільки Моторне транспотне страхове бюро України відшкодувало втрати пов`язані зі стійкою втратою працездатності в розмірі 75114 грн, та враховуючи, що позивач перебував на обліку в Нововолинській філії Волинського обласного центру зайнятосіт в період з квітня 2021 року по січень 2022 року і отримав допомогу по безробіттю в сумі 8834,42 грн., а тому вважає, що невиплачена сума щомісячних платежів становить (114528,80-75114-8834,42+ 57580,38) грн, а отже дана сума в розмірі 57580,38 грн повинна бути стягнута з відповідача [PERSON] . Просить стягнути вказану суму з відповідача на його користь. Крім того вважає, що сума щомісячного платежу, починаючи з 01.12.2022 становить 4690 грн. та підлягає стягненню з відповідача щомісячно. Також стверджує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000 гривень. Просить стягнути з відповідача [PERSON] в його користь щомісячний платіж за втрату працездатності в сумі 57580,38 грн за період з 18.02.2020 по 01.11.2022, та з 01.12.2022 просить стягувати щомісячний платіж за втрату працездатності в ромірі 4690 гривень, також стягнути моральну шкоду в розмірі 50000 гривень та витрати за проведення комісійно судово-медичного дослідження в розмірі 7330,67 гривень. \~ \~ \~ \~03.05.2023 позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення у зв`язку з таким. Судом встановлено, що 29 жовтня 2019 року, близько 17 год. 55 хв. в м. Нововолинську, водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки "Volkswagen Polo", реєстраційний номер [NUMBER] , під час руху по автодорозі Р-15 сполученням "Ковель-Жовква", а саме по вул. Галана у напрямку м. Львів, неподалік від будівлі "Залу царства свідків Єгови", що знаходиться за адресою: м. Нововолинськ, вул. Автобусна, буд.11, та маючи намір рухатися прямо, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного на асфальтованій поверхні дорожньою розміткою 1.14.1 ПДР України "зебра" та дорожнім знаком 5.35.1 ПДР України, який встановлений на правому узбіччі по напрямку руху водія [PERSON] , порушуючи ПДР України, а саме: п.2.3"б", згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.2.9"а", відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.4.16"а", відповідно до якого пішохід має право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами; п.18.1 згідно якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не переконався, що рух керованого ним автомобіля буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та не надав пішоходу [PERSON] дорогу, який переходив проїзну частину вул. Галана справа наліво по нерегульованому пішохідному переході, що стало причиною наїзду на пішохода [PERSON] . Маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування екстреного гальмування в момент виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід, внаслідок наїзду [PERSON] підкинуло на капот та лобове скло вищевказаного автомобіля. Після повної зупинки транспортного засобу, потерпілий впав на асфальтоване покриття та отримав тілесні ушкодження у вигляді: параорбітальної гематоми зліва та садно на лівій клубовій ділянці, які згідно висновку судово-медичної експертизи №52 від 20 березня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; забитої рани в ділянці проекції лівого ліктьового суглобу та забитої рани на лівому стегні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; незросшого перелому лівої ключиці, який відноситься до категорії середньої ступені тяжкості; гематоми на лівій гомілці, закритого повільно консолідуючого перелому обох кісток лівої гомілки з ушкодженням малогомілкового нерву та порушення функції стопи та ходи в значній степені, що призвели до 50-60 відсоткової втрати працездатності і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці втрати працездатності не менше ніж на одну третину, а саме, не менше 33%. Зазначені обставини та вина відповідача встановлені вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 24.11.2020 у кримінальному провадженні №12019030050001205 від 30.09.2019 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким останній засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 5 (п`ять) місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк два роки. На підставі ст.75 ст. 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з іспитовим строком три роки (а.с. 4-6). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з відповіді Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи №794/2-8.22 від 25.10.2022 (а.с.19) [PERSON] 18.02.2020 вперше встановлена ІІ група інвалідності, та 01.03.2021 групу інвалідності продовжено до 01.03.2022, та в подальшому 01.03.2022 продовжено до 01.03.2024, що підтвердужється копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с.20). Рішенням Нововолинського\~міського суду\~Волинської області\~від 27\~квітня 2022\~року (а.с.\~7-10) стягнуто з ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» в користь [PERSON] 111987 (сто одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 20 коп. на відшкодування майнової шкоди, заподіяної здоров`ю, 5599 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 36 коп. на відшкодування моральної шкоди та 1060 (одну тисячу шістдесят грн. витрат на правничу допомогу адвоката, всього 118646 (сто вісімнадцять тисяч шістсот сорок шість) грн. 56 коп. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, яка є спеціальною по відношенню до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Працездатність розділяють на професійну та загальну. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, тоді як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. Відповідно до підпункту 1 пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, зі змінами внесеними постановою КМУ від 3 грудня 2009 р. № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», міські, міжрайонні, районні комісії визначають: - ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків; -потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв; -потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування; -ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування; -причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого; -медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним; Встановлення групи інвалідності потерпілих, причини і часу її виникнення провадиться в усіх випадках медико-соціальними експертними комісіями - МСЕК. Ступінь втрати професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК - якщо шкода була заподіяна у зв`язку з виконанням працівником трудових обов`язків (в тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медичною експертизою - в решті випадків. На підставі указаних експертних відомостей суд визначає розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню. Отже, належним і допустимим доказом підтвердження ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) для застосування положень статті 1195 ЦК України є відповідний експертний висновок з визначенням відсотка втрати працездатності. Як вбачається з висновку спеціаліста №50 внаслідок проведення комісійного судово-медичного дослідження (а.с.12-16) внаслідок ДТП позивачу [PERSON] заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок чого він перебував на тривалому амбулаторному лікуванні та багаторазовому стаціонарному лікуванні в КНП «ЦМЛ» та КП «ВОКЛ». Між тілесними ушкодженнями, які [PERSON] отримав під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.10.2019 та перебуванням останнього на амбулаторному та періодично стаціонарному лікуванні наявний причинно-наслідковий зв`язок. Також висновком встановлено, що отримані [PERSON] під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 29.10.2019, тілесні ушкодження та їх наслідки призвели до 70 % стійкої втрати загальної працездатності. Отже, позивачу [PERSON] внаслідок ДТП заподіяні тілесні ушкодження, що призвело в подальшому до встановлення йому МСЕК, зокрема 18.02.2020, вперше інвалідності ІІ групи (тобто констатовано наявність стійкого розладу здоров`я) та визначення ступеня втрати професійної працездатності. Зазначене свідчить, що заподіяні позивачу тілесні ушкодження мали стійкий невідновний характер. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 1202 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено у 2021 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700 гривень. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установити з 1 січня 2023 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 6700 гривень. З огляду на викладене, сума втраченого заробітку, пов`язаної із стійкою втратою працездатності становить: З 18.02.2020 по 01.08.2020: 1482,04 грн, із розрахунку 4723 грн (мінімальна зарплата) * 70%/29дн.*13дн.= 1482,04 грн. З 01.03.2020 по 31.08.2020: 19836,60 грн, із розрахунку 4723 (мінімальна зарплата) *70%*6 міс. = 19836,60 грн; з 01.09.2020 по 31.12.2020: 14000 грн, із розрахунку 5000 (мінімальна зарплата) * 70% *4 міс. = 14000 грн; з 01.01.2021 по 30.11.2021: 46200 грн, із розрахунку 6000 (мінімальна зарплата) * 70 % * 11 міс. = 46200 грн; з 01.12.2021 по 30.09.2022: 45500 грн, із розрахунку 6500 (мінімальна зарплата) * 70% *10 міс.= 45500 грн; з 01.10.2022 по 01.05.2023 (по місяць постановлення рішення суду): 32830 грн, із розрахунку: 6700 (мінімальна зарплата) * 70 %*7 міс. = 32830 грн Загальна сума за період з 18.02.2020 по 01.05.2023 складає 159848,64 грн, із розрахунку 1482,04 + 19836,60+ 14000+46200+45500+32830=159848,64 грн. Як вбачається з повідомлення Моторно (транспортного) страхового бюро України від 23.06.2022 (а.с.11) МТСБУ прийняло рішення про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 117586,56 грн, з яких відшкодувало витрати пов`язані зі стійкою втратою працездатності в розмірі 75114 грн, витрати на лікування в розмірі 36873,20 грн та моральну шкоду в розмірі 5599,36 грн. Відповідно до довідки Нововолинської міської філілї Нововолинського обласного центру зайнятості від 10.11.2022 №1086/2613 (а.с.23) [PERSON] був зареєстрований як безробітний в Нововолинській міській філілї Волинського обласного центру зайнятості з 05 квітня 2021 року до 04 січня 2022 року. Дохід за вказаний період становив 8834,42 грн. Відповідно до довідки від 09.11.2022 №1081/26/3 (а.с.22) [PERSON] не перебуває на обліку як безробітний в Нововолинській міській філії Волинської обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятосіт ДСЗ станом на дату видачі довідки. Відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності позивачем, за період з 18.02.2020 по даний час повинно здійснюватися за правилами відшкодування шкоди у зв`язку із стійкою втратою працездатності, що передбачено ст. 26 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З урахуванням встановленого висновком спеціаліста №50 розміру втрати загальної працездатності [PERSON] підлягають стягненню з відповідача на користь позивача щомісячні платежі в розмірі 70 % мінімальної заробітної плати. Враховуючи, розмір відшкодованих МТСБУ витрат, пов`язаних зі стійкою втратою працездатності в розмірі 75114 грн, розмір доходу позивача як безробітного в розмірі 8834,42 грн, сума щомісячних платежів за втрату загальної працездатності за період з 18.02.2020 по 01.05.2023 становить 75900,22 грн, із розрахунку 159848,64-75114-8834,42 = 75900,22 грн, яку суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача. Також, враховуючи, що у 2023 році мінімальна заробітна плата становить 6700 грн, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] щомісячний платіж за втрату загальної працездатності в розмірі 4690 грн., із розрахунку 6700х70%=4690 грн., починаючи з 01 травня 2023 року до 18 лютого 2024 року (дата чергового переогляду МСЕК). У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 3)у душевних стражданнях, який фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до пункту 1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоду завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Крім того, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 вказаної постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає доведеним наявність моральної шкоди, що виразилась у тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] переніс моральні страждання та переживання, нервовий стрес, який виник у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, що привели до 50-60 відсоткової втрати працездатності та тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по ознаці втрати працездатності не менше ніж одну третину, а саме, не менше 33 відсотка та їх наслідки призвели до 70 % стійкої втрати загальної працездатності. Із висновку спеціаліста проведеного на підставі медичної документації (а.с. 12-16) вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач тривалий час проходив лікування у медичних закладах, зокрема перебував на тривалому амбулаторному лікуванні та багаторазовому стаціонарному лікуванні в КНП «ЦМЛ» та КП «ВОКЛ», було проведено оперативне втручання, отримав ураження опорно-рухового апарату, а також позивачу встановлено другу групу інвалідності, та стійку втрату працездатності в розмірі 70 відсотків. Все це призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача, необхідності у відшуканні додаткових зусиль для організації свого життя. Дана ситуація обумовила негативні зміни психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, дотепер перешкоджають можливості активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних психологічних переживань. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню [PERSON] суд виходить із глибини, характеру та обсягу психічних хвилювань, фізичного болю та душевних страждань позивача, у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, з урахуванням вищезазначених обставин, беручи до уваги, що на момент поступлення на стаціонарне лікування 29.10.2019 (дата ДТП) [PERSON] перебував в стані алкогольного сп`яніння, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, а саме в розмірі 20000 гривень. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про\~судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання позовної заяви немайнового характеру, поданої фізичною особою або фізичною особою підприємцем становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається із статті 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про строкові платежі і видачі - сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки. Звідси, ціна позову складається із суми щомісячних платежів за втрату загальної працездатності за період з 18.02.2020 по 01.05.2023, що становить 75900,22 грн, та сукупністю щомісячних платежів за втрату загальної працездатності в розмірі 4690 грн., за період з 01 травня 2023 року до 18 лютого 2024 року, що не перебільшує три роки відповідно до ст. 176 ЦПК України, та становить 122800,22 грн із розрахунку : 75900,22 + 4690х10=122800,22 грн. Отже, розмір судового збору за позовну вимогу матеріального характеру слід розраховувати із ціни позову в розмірі 122800,22 грн, що складає 1 відсоток від ціни позову - 1228,00 гривень. Розмір судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року та становить 992,40 грн. При подачі вказаного позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ групи, відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави 2220,40 грн. судового збору. Крім того, на користь [PERSON] суд стягує з відповідача [PERSON] витрати за проведення комісійно судово-медичного дослідження в розмірі 7330,67 гривень, що підтверджені документально (а.с.17,18).

Outcome: partial