Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що [INFO] померла її рідна тітка, [PERSON] , [INFO] , яка за життя склала заповіт на її користь. Заповіт був посвідчений секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області 12 вересня 2011 року за № 426. Після смерті [PERSON] відкрилося спадкове майно, що складається із земельної ділянки площею 6,98 га, яка розташована на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області. Після того як позивачка подала заяву про прийняття спадщини до державного нотаріуса Новгородківського району Кіровоградської області Голобородька О.В. то дізналася, що [PERSON] , 11.04.2016 року склала заповіт на [PERSON] . Вважає, що заповіт від 11.04.2016 року складений іншою особою, від імені [PERSON] , так як остання нікому не повідомляла про його існування. В середині серпня 2015 року в [PERSON] погіршився стан здоров`я, вона майже втратила зір та бачила білі силуети. Остання не могла обходитися без сторонньої допомоги, яку надавала позивачка та її донька, [PERSON] . Більшість часу проводила на подвір`ї свого брата [PERSON] (батька позивачки), який помер [INFO] . За [PERSON] був закріплений соціальний працівник Верблюзької сільської ради, яка отримувала пенсію та орендну плату, купувала продукти харчування, оплачувала за послуги електропостачання. Постановою завідуючого Новгородківської ДНК Голобородьком О.В. від 09.11.2020 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкоємець за останнім заповітом, [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцем після смерті останньої є її син, [PERSON] . Крім того вказала, що у момент складання оспорюваного заповіту, недодержано вимог щодо його оформлення та посвідчення. Оскільки секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області при посвідченні заповіту 11 квітня 2016 року за реєстраційним № 20, на [PERSON] не зазначено (конкретизовано) місце складання та підписання заповіту. У зв`язку з вказаним, просила визнати недійсним заповіт від 11.04.2016 року від імені [PERSON] , [INFO] , складений на ім`я [PERSON] , [INFO] , посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області внесеного в реєстр за № 20. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2021 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст.185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в позовній заяві місця проживання чи перебування відповідача, та надати до суду належним чином засвідчені копії документів. 12.02.2021 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачкою [PERSON] було надано позовну заяву з вказаною інформацією про місце проживання відповідача та засвідчені копії документів доданих до позовної заяви. Ухвалою судді Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено до підготовчого засідання на 19.03.2021 року. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. 09.04.2021 року від представника відповідача Бібік Г.П. надійшов відзив, в якому він заперечував проти позову, просив відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтував тим що, позивачка в позовній заяві зазначила що оспорюванний заповіт складений іншою особою, від імені її рідної тітки, [PERSON] , але обґрунтовує таку позицію припущенням, а саме що за життя заповідачка мала комусь (їй, її батькам) про це повідомити, а оскільки про його існування ніхто не знав, то це і є підтвердженням даного факту. Заповідачка не могла повідомити своєму брату та невістці про складання заповіту в квітня 2016 року, так як вони померли в 2015 році. Позивачка припускаючи підробку підпису заповідача та всього оспорюваного документу, як потерпіла особа не звернулася до правоохоронних органів з заявою про факт скоєння злочину відносно неї. Жодних належних, допустимих доказів медичної спрямованості підтверджуючих повну, часткову чи взагалі втрату зору заповідачем у вказаний чи інший час, надання їй медичної допомоги з цього приводу позивачка до свого позову не надала і не заявила клопотань про їх витребування. Заповідач власних дітей не мала. При цьому мала багато племінників, що народилися в с.Верблюжка, до їх числа входить позивачка та мати відповідача (спадкоємець за оспорюваних заповітом), [PERSON] , яка померла [INFO] в результаті чого до відповідача перейшло право на спадкування заповіданого їй майна за спадковою трансмісією. Позивачка в позові оминає той факт, що вона та спадкоємець є рідними сестрами. Їх батько, [PERSON] , заповітом від 30.11.2011 року, посвідченим секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, Фоменко О.О. , за реєстровим номером 476 заповів позивачу усе належне йому майно. В 2015 році батьки позивачки та [PERSON] померли, після чого перша одноособово успадкувала все майно, що залишилося після їх смерті. Вважає претензію позивачки щодо неналежного оформлення оспорюваного заповіту в момент складання зайвою. Оскільки заповіт на користь позивачки та оспорюванний заповіт складений однією і тією ж особою, є абсолютно ідентичними, щодо зазначених вимог відносно його форми, при цьому заповіт на користь позивачки зі спірними ознаками видається останній законним, а той що його скасовує ні. До відзиву представником відповідача надано письмові докази, а саме наступні копії документів: свідоцтва про народження [PERSON] від 21.04.1954 року серії [NUMBER] , свідоцтва про укладення шлюбу між громадянами [PERSON] та [PERSON] від 06.09.1975 року серії [NUMBER] , свідоцтва про смерть [PERSON] від 23.02.2015 року серії [NUMBER] , свідоцтва про смерть [PERSON] від 29.04.2020 року серії [NUMBER] , фотокарток подвір`я домоволодіння заповідача, паспорта [PERSON] серії [NUMBER] та картки про її ідентифікаційний номер, заповіту від 30.11.2011 року яким [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно. Крім того до зазначеного відзиву представником відповідача додано докази, що підтверджують направлення відзиву з усіма додатками позивачці. Також ухвалою суду від 18.05.2021 року за клопотанням представника позивача було витребувано з: ДНК Новгородківського району Кіровоградської області завірену належним чином копію спадкової справи № 82/2020 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; шостої Криворізької державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , [INFO] за № 66309380 в спадковому реєстрі, яка померла [INFO] ; Головного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області архівну пенсійну справу [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; КЗ «Територіальний центр соціального обслуговування надання соціальних послуг) Новгородківської селищної ради оригінали договорів (договору) та письмову заяву про надання соціального робітника [PERSON] , [INFO] за місцем її проживання: [ADDRESS] ; Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області оригінал договору оренди землі укладений між [PERSON] [INFO] ПП «Приватна Агрофірма «МЮННТ» - код ЄДРПОУ 20660017, юридична адреса смт Новгородка вул.Дружби № 89 Кіровоградської області; Новгородківської селищної ради Кіровоградської області оригінали заповітів вчинені [PERSON] [INFO] : - заповіт від 12 вересня 2011 року за реєстром № 426 посвідченого Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області на [PERSON] ; - заповіт від 11 квітня 2016 року за реєстром № 20 посвідчений Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області на [PERSON] ; - завірені належним чином сторінки з книги реєстрації нотаріальних дій датовані 12 вересня 2011 року за реєстром № 426 посвідченого Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області та 11 квітня 2016 року за реєстром № 20 посвідченого Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області з підписами [PERSON] з наданням для огляду книги в судовому засіданні. Крім цього ухвалою суду від 15.02.2022 року за клопотанням представника позивачки було витребувано у: старости Верблюзького старостинського округу Кропивницького району Кіровоградської області Фоменко О.О. Книгу нотаріальних дій за періоди з 2010 по 2016 роки включно; Управління ДМС України у Кіровоградській області оригінал заяви Ф-1 [PERSON] [INFO] , уродженки с.Верблюжка Новгородківського району Кіровоградської області. Ухвалою суду від 10.11.2022 року провадження по даній справі було зупинено у зв`язку з призначенням за клопотанням представника позивачки комісійної посмертної судово-почеркознавчої експертизи, на час проведення експертизи. В частині поставлених представником позивачки питань до експертів для проведення експертизи було відмовлено. Після надходження висновку експертів, ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 23.02.2023 року по даній справі поновлено провадження та продовжено провадження у справі зі стадії, на якій його було зупинено. Також ухвалою суду від 09.03.2023 року було закрито підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Лівицький О.М. під час розгляду справи позов по вищезазначеним підставам підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні. Зазначили, що заповіт від 11.04.2016 року підписаний не особисто заповідачкою [PERSON] , а тому він не відповідає волі спадкодавиці. Вважають, що вказані обставини підтвердженні висновком експертизи. Також пояснили, що доводи сторони відповідача викладені у відзиві є безпідставними та не доведеними. Відповідач [PERSON] та його представник Бібік Г.П. під час розгляду справи позов не визнали та заперечували проти його задоволення, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Також пояснили, що висновки експертизи не містять беззастережних доказів обставин на які посилається сторона позивача, а тому ці обставини є недоведеними. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 29.04.2020 року виконавчим комітетом Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у селі Верблюжка Новгородківського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] , [INFO] Новгородківською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 82/2020. 25.05.2020 року до державного нотаріуса Новгородківської РДНК звернулася позивачка [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки [PERSON] , за заповітом посвідченим секретарем Верблюзької сільської ради 12.09.2011 року за реєстровим № 426. Згідно вказаного заповіту від 12.09.2011 року посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області Фоменко О.О., та зареєстрованого в реєстрі за № 426, [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті належну їй земельну ділянку площею 6,98 га, що знаходиться на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області заповіла, [PERSON] , [INFO] . У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст статей 1222, 1233-1236,1241,1245,1247-1248,1254,1257 та 1307 Цивільного кодексу України. Наявний запис, про те що «текст заповіту прочитаний мною особисто в голос. Його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам». Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишається і зберігається у справах виконавчого комітету Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, а другий видається заповідачу [PERSON] . За даними, що маються в Верблюзькій сільській раді Новгородківського району Кіровоградської області заповіт змінений 11.04.2016 року за № 20. 09.11.2020 року постановою завідуючого Новгородківської ДНК [PERSON] , було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки було встановлено, що спадкодавець [PERSON] 11.04.2016 року за реєстром № 20 склала новий заповіт на [PERSON] . Згідно заповіту від 11.04.2016 року посвідченого секретарем Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області Фоменко О.О., та зареєстрованого в реєстрі за № 20, [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,98 га, що знаходиться на території Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області заповіла [PERSON] , [INFO] . У даному заповіті вказано про те, що заповідачу роз`яснено зміст статей 1222, 1233-1236,1241,1245,1247-1248,1254,1257 та 1307 Цивільного кодексу України. Наявний запис, про те що «текст заповіту прочитаний мною [PERSON] особисто в голос. Його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам». Заповіт складено у двох примірниках, один з яких залишається і зберігається у справах виконавчого комітету Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області, а другий видається заповідачу [PERSON] . За даними, що маються в Верблюзькій сільській раді, станом на 14.05.2020 року цей заповіт незмінний і не скасований. Відповідно до довідки виданої виконкомом Верблюзької сільської ради Новгородківського району Кіровоградської області від 14.05.2020 року № 863, [PERSON] яка народилася [INFO] , до своєї смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] з 1976 року по день смерті [INFO] . Зі спадкодавцем на день його смерті ніхто не був зареєстрований та не проживав. Верблюзькою сільською радою посвідчувався заповіт спадкодавця № 20 від 11.04.2016 року. 21.05.2020 року до державного нотаріуса Новгородківської РДНК звернулася [PERSON] , [INFO] з заявою про прийняття спадщини після смерті тітки, [PERSON] , за заповітом посвідченим секретарем Верблюзької сільської ради 11.04.2016 року за реєстровим № 20. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 07.08.2020 року Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) [PERSON] [INFO] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] . Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 500/200. Згідно копії заповіту від 23.11.2018 року посвідченого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколовою Н.М. 23.11.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1659, [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті, усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого воно не складалося, усі права та обов`язки, а також ті права та обов`язки, які належатимуть їй на день смерть заповіла [PERSON] [INFO] . 25.08.2020 року в Шосту криворізьку державну нотаріальну контору звернувся відповідач, [PERSON] [INFO] з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , [INFO] , за заповітом посвідченим державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Уколовою Н.М. 23.11.2018 року, зареєстровано в реєстрі за № 1-1659. 07.04.2021 року [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на майно [PERSON] 1954 року народження, яка померла [INFO] . Інші наявні в матеріалах справи документи, безпосередньо не стосуються предмета позову, а були витребувані для проведення експертизи по справі, а тому судом не досліджувалися та не підлягають оцінці. Згідно статті 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором. Також згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до положень ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно положень ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК України). Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно з вимогами статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. У частинах другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Тлумачення частини другої статті 1257 ЦК України свідчить, що для дійсності заповіту волевиявлення заповідача має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту). Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених ЦК України. Згідно з частинами першою та другою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статі 203 цього Кодексу. Частиною третьою статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як встановлено судом, позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ту обставину, що спадкодавиця особисто не підписувала спірний заповіт, а тому у неї не було волі заповідати спадкове майно іншій особі. З цього приводу слід зазначити наступне. У ході розгляду даної справи на підставі ухвали суду від 10.11.2022 року за клопотанням представника позивачки проведено комісійну судову почеркознавчу експертизу. Згідно з висновком експертів за результатами проведення комісійної судової почеркознавчої експертизи № 32933?32935/22-32 від 10.02.2023 року, проведеного експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, яких попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384, ст. 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, надані наступні відповіді на запитання: 1) підпис від імені [PERSON] , у заповіті від 11.04.2016 року на користь [PERSON] та підпис від імені [PERSON] у заповіті від 12.09.2011 на користь [PERSON] виконані різними особами; 2) рукописний текст «Текст заповіту прочитаний мною [PERSON] особисто в голос. Його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам», що міститься в графі «Підпис» у заповіті від 11.04.2016 року, складеному від імені [PERSON] на користь [PERSON] та рукописний текст «Текст заповіту прочитаний мною [PERSON] особисто в голос. Його зміст та умови відповідають дійсності моїм намірам», що міститься у заповіті від 12.09.2011 року, складеному від імені [PERSON] на користь [PERSON] , виконані різними особами; 3) встановити, чи виконані підписи від імені [PERSON] , що містяться в графі «підпис» та в графі «одержав(ла)» у заяві від імені [PERSON] про видачу паспорта (Форма № 1) та підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підпис» у заповіті від 11.04.2016, складеному від імені [PERSON] на користь [PERSON] , однією або різними особами, не виявилося можливим, через малий обсяг графічного матеріалу порівнюваних підписах та значний проміжок у часі (19 років) при їх виконанні; 4) підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Розписка про одержання нотаріально оформленого документа» за номером нотаріальної дії 426 від 12.09.2011 на аркуші 89 у журналі для реєстрації нотаріальних дій Верблюзької сільської ради Новгородківського району 2009 рік, та підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підпис» у заповіті від 11.04.2016 року складеному від імені [PERSON] на користь [PERSON] , виконані різними особами; 5) підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» за номером нотаріальної дії 20 від 11.04.2016 на аркуші 81 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Верблюзької сільської ради, та підписи від імені [PERSON] , що міститься графі «Підпис» у заповіті від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підпис» у заповіті від 11.04.2016, складеному від імені [PERSON] на користь [PERSON] , виконані ймовірно однією особою. Підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» за номером нотаріальної дії 30 від 12.08.2019 на аркуші 118 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Верблюзької сільської ради, та підпис від імені [PERSON] , що міститься в графі «Підпис» у заповіті від 11.04.2016, складеному від імені [PERSON] на користь [PERSON] , виконанні різними особами. Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Проте, суд оцінює висновок експертів разом з іншими наданими позивачем та його представником доказами. Аналізуючи, та не ставлячи під сумнів вищевказані досліджені висновки експертизи, суд дійшов думки, що вони не містять беззастережних встановлених тверджень, щодо відсутності власноручного підпису заповідача [PERSON] в спірному заповіті. Обставин протилежного експертне дослідження не містить. Інших беззастережних доказів у їх сукупності, які б підтверджували факт відсутності волі та бажання спадкодавця [PERSON] скласти спірний заповіт та розпорядитися спадковим майном саме таким чином, матеріали справи не містять. Таким чином, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні, достатні та допустимі докази про те, що оспорюваний заповіт був підписаний не заповідачем [PERSON] , а іншою особою. Відтак, суд не приймає до уваги відповідні доводи сторони позивача. Враховуючи наведене, підстав для визнання недійсності оспорюваного заповіту через невідповідність волі та волевиявленню заповідача [PERSON] , суд не вбачає. Згідно з нормою ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2). Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Суд вважає недоведеними доводи сторони позивача на які він посилається в позові як на підставу задоволення позовних вимог. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. Крім цього, слід зазначити що сама по собі незгода позивачки із волевиявленням спадкодавиці на призначення свого спадкоємця щодо частини належного їй майна (земельної ділянки) або неповідомлення [PERSON] позивачку про призначення іншого спадкодавця, не є підставами для визнання заповіту недійсним, без доведення обставин і підстав недійсності такого правочину, зокрема його складання з порушенням вимог щодо вільного волевиявлення. В судовому засіданні встановлено, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджували б невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача, невідповідність його форми та змісту вимогам чинного законодавства, чи не усвідомлення заповідачем своїх дій на момент складення заповіту. Між тим розглядаючи справу повно та всебічно, даючи оцінку всім обставинам справи, слід зазначити що посилання сторони позивачки, як на одну з підстав задоволення позовних вимог, пов`язану з не конкретизованим місцем складання та підписання заповіту (точної адреси) в с.Верблюжка, то суд зазначає наступне. Так, пунктом 2.1. першого розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії ним можуть бути вчиненні поза вказаним приміщенням. Даний факт не впливає на волевиявлення спадкодавиці щодо розпорядження майном, не свідчать про дефект форми заповіту та його недійсність у зв`язку з цим. Крім того доводи сторони позивачки з приводу того, що спадкодавиця [PERSON] в середині серпня 2015 року втратила зір та бачила білі силуети, також є безпідставними та недоведеними, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема медичними документами відносно [PERSON] , тощо. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, а тому вказаний позов слід залишити без задоволення за безпідставністю та недоведеністю. Таким чином, беручи до уваги, що стороною позивачки на підтвердження своїх позовних вимог не надано жодного належного доказу, що підтверджували б невідповідність заповіту внутрішній волі заповідача [PERSON] , невідповідність його форми та змісту вимогам чинного законодавства, підписання заповіту іншою особою, чи не усвідомлення заповідачем своїх дій на момент складення заповіту, суд приходить до висновку, що доводи позивачки не знайшли свого підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Інші доводи сторін не спростовують висновків суду. Крім цього, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що на підставі положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок та у виді витрат пов`язаних з проведенням експертизи в сумі 15 479 гривень 10 копійок відшкодуванню на користь позивачки [PERSON] відповідачем [PERSON] не підлягають.

Outcome: dismissed