Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

29.11.2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернулась [PERSON] із вказаним позовом, згідно якого просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який згідно Технічного паспорту, виготовленого 14 лютого 2022 року Фізичною особою підприємцем [PERSON] , складається з житлового будинку (літ.А) з ганком, загальною площею 25,2кв.м., житловою площею 14,6кв.м., погребу з шиєю (літ.п/А), літньої кухні (літ.Б), гаражу (літ.В), сараю (літ.Г), огорожі (літ.№1), воріт, хвіртки (літ.№1), вартість якого відповідно до Висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки, складеного 16 листопада 2022 року Вінницькою торгово-промислової палати, становить 45000грн.00коп., в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в селі Іванів Хмільницького району Вінницької області. В обґрунтування цих вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя, батько склав заповіт, за яким все своє майно заповів їй. Вона будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, з метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламова О.В. із відповідною заявою, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом не має можливості, через що вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, згідно листа від 28 грудня 2022 року № 02-40-1-1392, голова Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області КУЛИК М. просить справу розглянути за відсутності представника органу місцевого самоврядування, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Вимогами статей 1218 та 1267 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями частин третьої, п`ятої статті 1268\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392\~ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] в селі Іванів Хмільницького району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 жовтня 2021 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, та після смерті якого відкрилась спадщина. За життя, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений 02 квітня 2013 року секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Ковальчук Л.І., та зареєстрований в реєстрі за № 36, згідно якого, заповів належне йому майно своїй дочці [PERSON] . Заявою, посвідченою 10 лютого 2022 року секретарем Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області Баранською В.В., та зареєстрованою в реєстрі за № 73, [PERSON] заявила про прийняття спадщини, залишеною після смерті батька [PERSON] . 15 лютого 2022 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим Олександром Васильовичем була заведена спадкова справа 69147295 (номер у нотаріуса 34/2022). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 14 жовтня 2022 року приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламовим Олександром Васильовичем, та зареєстрований в реєстрі за № 2903, [PERSON] на підставі заповіту, посвідченого 02 квітня 2013 року секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області Ковальчук Л.І., та зареєстрованого в реєстрі за № 36, після смерті батька [PERSON] , успадкувала земельну ділянку площею 0,1527га., кадастровий номер 0521682803:01:004:0143, у межах згідно із планом, розташовану за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно постанови приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Варламова Олександра Васильовича про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 жовтня 2022 року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під номером [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документа про право власності на вищевказаний будинок на ім`я померлого. Частиною першою статті 15\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392\~ЦК України). Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до статті 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з наявної довідки Калинівського відокремленого підрозділу Комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» № 309 від 10 жовтня 2022 року, згідно облікових даних архівосховища БТІ станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності об`єкту нерухомого майна, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та інвентаризація Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» не проводилась. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 312386854 від 14 жовтня 2022 року, за параметрами запиту щодо права власності на житловий будинок [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості відсутні. Відповідно до довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 10 лютого 2022 року № 349, [PERSON] , який народився [INFO] в селі Іванів Калинівського району Вінницької області, та помер [INFO] в селі Іванів Хмільницького району Вінницької області, до дня своєї смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані та проживали: його донька [PERSON] (з 06 вересня 2013 року), та онук [PERSON] (з 07 липня 2020 року). За технічним паспортом, виготовленим 14 лютого 2022 року Фізичною особою підприємцем [PERSON] , житловий будинок [ADDRESS] , складається з житлового будинку (літ.А) з ганком, загальною площею 25,2кв.м., житловою площею 14,6кв.м., погребу з шиєю (літ.п/А), літньої кухні (літ.Б), гаражу (літ.В), сараю (літ.Г), огорожі (літ.№1), воріт, хвіртки (літ.№1), вартість якого відповідно до Висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки, складеного 16 листопада 2022 року Вінницькою торгово-промислової палати, становить 45000грн.00коп. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду, земельну ділянку. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30 грудня 2004 року) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. При розгляді справи судом встановлено що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з відсутністю документа про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , на ім`я померлого [PERSON] . У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. У матеріалах справи наявний технічний паспорт, виготовлений 14 лютого 2022 року ФОП [PERSON] , згідно якого, будівництво житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , здійснено у період з 1986 по 1990 роки. Відповідно до довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 25.04.2023 року № 789, власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , згідно погосподарської книги № 9, являється [PERSON] . Рік забудови 1986 рік. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію. Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності з 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження. Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року. Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпні 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Оцінюючи підстави виникнення права власності на новостворене майно суд враховує, що правовідносини щодо будівництва індивідуальних будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, а не нормами ЦК України від 16 січня 2003 року. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на індивідуальні будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права. Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved