Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» (далі по тексту - позивач, ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 56 400,00 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 20 000,00 грн., заборгованості у вигляді процентів у розмірі 34 580,00 грн. та заборгованості у вигляді комісій у розмірі 1 820,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» та відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір позики «Мобільний» №3151612598-2551613, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти (споживчий кредит) у розмірі 20 000,00 грн. Вказаний договір позики було укладено за допомогою офіційного веб-сайту ТОВ «ФК «Є ГРОШІ КОМ» https://e-groshi.com/ шляхом його підпису одноразовм ідентифікатором (смс-кодом). 10.02.2023 відбулась заміна сторони кредитора у договорі позики «Мобільний» №3151612598-2551613 з ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» на ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» у порядку укладення договору про надання фінансових послуг з факторингу №2023-02-5К. Отже, зважаючи на те, що первісний кредитор виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, а відповідач, який зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування ним допустив порушення взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, та враховуючи те, що позивач в законному порядку придбав право грошової вимоги до нього, останній звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути вищевказану заборгованість. 06 квітня 2023 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою суду від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з вказівкою на довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на вищевказане, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд даної справи. У відповідності до ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» та відповідачем укладено договір позики «Мобільний» №3151612598-2551613 у вигляді електронного правочину в порядку стст. 10-12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою офіційного веб-сайту ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» https://e-groshi.com/ шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором (смс-кодом). Згідно умов вказаного договору, позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 20 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою, шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Строк кредитування (строк позики) за вказаним договором складає 13 календарних днів, а відтак позика має бути повернута у термін до 29.12.2022 включно. У разі невнесення (або недовнесення) суми грошових коштів для виконання грошового зобов`язання до зазначеної дати невнесена (недовнесена), сума грошового зобов`язання вважається простроченою заборгованістю, та до позичальника застосовується відповідальність за порушення умов договору. Строк кредитування може бути продовжено виключно за бажанням позичальника шляхом укладення додаткової угоди до договору позики. Зміна строку кредитування в односторонньому порядку не допускається. За користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою 1,90 % від суми позики, що за календарний рік становить 693,5% річних (пп. 2.1., 2.2., 2.3., 2.3.1. договору). Також, строни погодили наступні умови договору позики згідно яких позичальник сплачує комісії, пов`язані з укладенням та обслуговуванням вказаного договору, а саме: - п. 2.4.1. одноразова комісія за видачу позики у розмірі 2.50% але не менше 100,00 грн. від суми позики, яка підлягає сплаті в момент надання позики шляхом її утримання позикодавцем із суми позики та стягується за оформлення договору позики; - п. 2.4.2. комісія за використання позики, яка складає 0,1% від суми позики та нараховується щоденно за супроводження стану заборгованості позичальника та надання йому цілодобової підтримки з приводу виконання умов договору позики; - п. 2.4.3. комісія за реєстрацію позичальника через систему віддаленої ідентифікації BankID у розмірі 32,00 грн., яка нараховується у разі реєстрації позичальника в особистому кабінеті з використанням системи BankID за отримання позикодавцем доступу до персональних даних позичальника; - п. 4.1. позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики, сплату нарахованих процентів та комісій на умовах, встановлених договором позики. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до умов договору позики та додатку №1 до договору; - п. 4.2. нарахування та сплата процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Нарахування проводиться на залишок заборгованості за позикою; - п. 4.3. заборгованість за договором позики, що включає в себе суму позики, нараховані проценти за користування коштами, комісії, штрафні санкції (пеня, штраф) у разі несвоєчасного повернення позики позичальником, підлягає спалі шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок позикодавця; - п. 4.5. усі розрахунки за договором позики здійснюються виключно у національній грошовій одиниці України - гривні; - п. 8.1. договір позики набирає чинності з моменту отримання позичальником позики та діє до виконання сторонами усіх зобов`язань по ньому. Внесення змін та доповнень до договору позики здійснюється шляхом укладання сторонами додаткових угод у письмовій формі; - п. 8.2. у разі надходження на поточний рахунок позикодавця грошових коштів від позичальника в достатньому обсязі для сплати позики, зобов`язання позичальника вважаються належно виконаними, у зв`язку із чим договір позики припиняє свою дію. 10.02.2023 між ТОВ «КРЕДИТПРОМІНВЕСТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Є ГРОШІ КОМ» укладено договір факторингу про надання фінансових послуг факторингу №2023-02-5К, відповідно до умов якого, клієнт передав фактору, а фактор прийняв і зобов`язується оплатити клієнту права вимоги за грошовим зобов`язанням, що виникли у клієнта за основними договорами, укладеними між боржниками та первісним кредитором. Фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли з основних договорів та отримує право вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі прав вимоги, а також по основним договорам, які виникнуть в майбутньому (пп. 1.1, 1.2. договору факторингу). Згідно ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписом ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (чч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Судом встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщений на веб-сайті ТОВ «ФК Є Гроші Ком», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України«Про електронну комерцію» форми правочину. За приписом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до стст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За нормою ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зважаючи на те, що відповідачем порушено умови договору позики, позивачем було здійснено розрахунок, який долучений до матеріалів справи та перевірений судом та згідно якого станом на 17.03.2023 заборгованість відповідача перед позивачем за договором по тілу кредиту становить 20 000,00 грн., заборгованость у вигляді процентів становить 34 580,00 грн. та заборгованость у вигляді комісій становить 1 820,00 грн. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 56 400 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Outcome: approved