Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, поданою в його інтересах, представником [PERSON] до відповідача [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, відшкодування моральної шкоди, в якому просить -визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] інформацією твердження, які поширені[PERSON] [INFO] під час проведення мітингу біля будівлі Київської міської ради за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 36, а саме: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації як діє радник Київського міського голови з правових питань [PERSON] в Садовому Товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району - здійснює незаконне рейдерське захоплення земель Садового Товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам Садового Товариства зброєю». -зобов`язати [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER] ) в строк не пізніше п`яти календарних днів з дати набрання судовим рішенням законної сили у даній цивільній справі спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом повідомлення у гучномовець біля будівлі Київської міської ради за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 36, інформації наступного змісту: «Мною, [PERSON] [INFO] року під час проведення мітингу біля будівлі Київської міської ради за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 36 було повідомлено інформацію стосовно [PERSON] , а саме: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації як діє радник Київського міського голови з правових питань [PERSON] в Садовому Товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району - здійснює незаконне рейдерське захоплення земель Садового Товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам Садового Товариства зброєю». Я [PERSON] заявляю, що згідно з рішенням Оболонського районного суду від ____ у справі _____, вказана інформація визнана недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. -визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] інформацією твердження, які поширені[PERSON] у інтерв`ю, яке в подальшому стало частиною відео, розміщеного [INFO] на відео-хостингу YouTube каналом Новини.LIVE під назвою «[INFO]» за посиланням [INFO] , та поширеного [INFO] в особистому профілі Відповідача «[PERSON]» в соціальній мережі Facebook [INFO], а саме: «Саме тому, що це замінування чітко спланована акція рейдерів - а саме [PERSON] , який є радником з правових питань Київського міського голови, і під його управлінням діючого організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина» та вчиняє кримінальні правопорушення, залякує людей, погрожує людям і т.д., автомобілі їдуть по території садового товариства, та з гучномовців таких автомобілів лунають такі фрази, що проти людей буде застосована зброя на ураження, якщо такі люди не будуть підкорятись новому керівництву СТ «Рябина», тому ми вважаємо, що дії по замінуванню це чітко сплановані дії організованого злочинного угруповання, яке дії в СТ «Рябина». Кількість у нас вказана на плакатах, вивішених на дверях, можете з ними ознайомитись». -зобов`язати [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER] ) в строк не пізніше п`яти календарних днів з дати набрання судовим рішенням законної сили у даній цивільній справі спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування на сторінці в соціальній мережі Facebook «[PERSON]» за посиланням [INFO] відеоспростування наступного змісту: «Мною, [PERSON] [INFO] року було повідомлено неправдиву інформацію стосовно [PERSON] , а саме: «Саме тому, що це замінування чітко спланована акція рейдерів - а саме [PERSON] , який є радником з правових питань Київського міського голови, і під його управлінням діючого організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина» та вчиняє кримінальні правопорушення, залякує людей, погрожує людям і т.д., автомобілі їдуть по території садового товариства, та з гучномовців таких автомобілів лунають такі фрази, що проти людей буде застосована зброя на ураження, якщо такі люди не будуть підкорятись новому керівництву СТ «Рябина», тому ми вважаємо, що дії по замінуванню це чітко сплановані дії організованого злочинного угруповання, яке дії в СТ «Рябина». Кількість у нас вказана на плакатах, вивішених на дверях, можете з ними ознайомитись». Я [PERSON] заявляю, що згідно з рішенням Оболонського районного суду від ____ у справі _____, вказана інформація визнана недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності» -стягнути з [PERSON] (ідентифікаційний код: [NUMBER] ) на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що поширюючи вищевказану інформацію відносно позивача відповідачем допущено порушення його особистих немайнових прав, а саме честі, гідності та ділової репутації, оскільки ця інформація є недостовірною, підлягає спростуванню у спосіб, що зазначений позивачем. Внаслідок порушення особистих немайнових прав позивача відповідач має нести відповідальність у вигляді відшкодування немайнової (моральної) шкоди. При ухваленні рішення просить вирішити також питання про відшкодування судових витрат. Ухвалою судді Оболонського районного суду м.Києва від 10.11.2021 у цій справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання на 14.12.2021. 03.12.2021 копію ухвали про відкриття провадження, позовної заяви та доданих до неї документів отримано відповідачем (а.с.158 т.1), однак у призначене підготовче судове засідання він не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Розгляд справи відкладено до 19.01.2022. Це підготовче судове засідання відкладено за заявою відповідача, яка надійшла на адресу суду 17.01.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці. Підготовче судове засідання 08.02.2022 відкладено у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Відповідачем 07.02.2022 подано клопотання про його відкладення у зв`язку з хворобою. Підготовче судове засідання, призначене на 01.03.2023 не відбулось у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та на підставі наказів Голови Оболонського районного суду м.Києва від 24.02.2022 №2/од та від 02.03.2022 №3/од з метою збереження життя та здоров`я працівників та відвідувачів суду. Наступне судове засідання призначено на 25.07.2022. В судовому засіданні 25.07.2022 закінчено підготовче провадження, при цьому судова повістка, направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулась у зв`язку з відсутністю адресата. Судовий розгляд справи розпочато 14.09.2022, в цьому судовому засіданні ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у переході до підготовчого провадження та, за клопотанням сторони відповідача, надано час для ознайомлення з матеріалами справи, підготовку правової позиції у ній. У наступних судових засіданнях ухвалами суду, що занесені до протоколів судових засідань відмовлено стороні відповідача у поновленні строку для подання доказів (допит свідків, долучення ряду письмових доказів). Правова позиція відповідача у цьому процесі відображена у його усних та письмових поясненнях, згідно яких інформація, яка поширена відповідачем, є його оціночними судженнями, що виключає настання цивільної відповідальності за її поширення. Позивач є публічною особою, а тому межі допустимої критики є ширшими. Факт завдання моральних страждань позивачем не доведений. Висновок психологічного дослідження є неповний та суперечливим і не доводить факту завдання моральних страждань, а розмір моральної шкоди, визначений у ньому є недопустимим. Звертає увагу на те, що дифамаційний позов позивачем пред`явлено лише до відповідача [PERSON] , а не до каналу новин Новини.LIVE чи власника соціальної мережі Facebook - корпорації Facebook Inc. Зазначає, що причиною мітингу та подальших дій була ситуація, яка склалась в СТ «Рябина» Обухівського району Київської області. Відповідач вважає, що на мітинзі та наданні інтерв`ю діяв не як фізична особа, а як голова правління цього садівничого товариства, будучи уповноваженим саме правлінням на висвітлення конфліктних ситуацій. Неодноразово звертав увагу суду на персону позивача, його особистісні характеристики, рішення Етичної ради №28 від 16.03.2023 про невідповідність кандидата на посаду члена Вищої Ради правосуддя [PERSON] критеріям професійної етики та доброчесності для зайняття посади члена Вищої Ради правосуддя, а також на рішення №31/2023 дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 22.02.2023 про порушення відносно позивача як адвоката дисциплінарної справи. Відзив на позов відповідачем подано не було. В судовому засіданні 13.04.2023 представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, відповідач та його представник проти цього заперечували, вважаючи позовні вимоги недоведеними і безпідставними. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові та електронні докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що [INFO] року біля будівлі Київської міської ради за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 36, відбувся мітинг, під час якого [PERSON] публічно, за допомогою гучномовця, поширено інформацію наступного змісту: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації, як діє радник Київського міського голови з правових питань [PERSON] в Садовому Товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району - здійснює незаконне рейдерське захоплення земель Садового Товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам Садового Товариства зброєю». Окрім того, [INFO] на відео-хостингу YouTube каналом Новини.LIVE було розміщено відео під назвою «[INFO]». Запис вказаного відео було розміщено у відкритому доступі в мережі Інтернет на веб-сайті відеохостингу «YouTube» (https://www.youtube.com) за посиланням [INFO] , що підтверджується Звітом № 362/2021-3В від 17.09.2021 року за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, виготовленого Дочірнім підприємством «Центр компетенції адресного простору мережі Інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів та адрес» (далі - Центр компетенції УЦПНА). Фрагмент даного відео було розміщено у відкритому доступі в особистому профілі [PERSON] « [PERSON] » в соціальній мережі Facebook за посиланням: [INFO] , що підтверджується Звітом №361/2021-ЗВ від 17.09.2021 року за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет, виготовленого Центром компетенції [PERSON] . Так, у вказаному відео, серед іншого, міститься інтерв`ю [PERSON] наступного змісту: «Сьогодні у нас в комісії по офісу протидії рейдерству мала засідати комісія на 10:30 з приводу незаконних дій державного реєстратора [PERSON] , який працює в ЦНАПі Чабанівської селищної ради, який в незаконний спосіб на підставі підробленого протоколу, до якого внесли завідомо неправдиві дані фактично вчинив реєстраційну дію та позбавив садове товариство з двохсот сімей, фактично позбавив управління, органів управління. На підставі цього протоколу до управілння судового товарситва зайшли рейдери, які на протязі чотирьох місяців уже вчиняють рейдерське захоплення судового товарситва і якраз піротехнічна служба приїхала до Мін`юсту - офісу протидії рейдерству саме в той момент, коли ми мали заходити на це засідання, тому я вважаю, що це замінування це чітко спланова акція рейдерів - а саме [PERSON] , який є радником з правових питань Київського міського голови, і під його управлінням діючого організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина» та вчиняє кримінальні правопорушення, залякує людей, погрожує людям і т.д., автомобілі їдуть по території садового товариства, та з гучномовців таких автомобілів лунають такі фрази, що проти людей буде застосована зброя на ураження, якщо такі люди не будуть підкорятись новому керівництву СТ «Рябина», тому ми вважаємо, що дії по замінуванню це чітко сплановані дії організованого злочинного угруповання, яке дії в СТ «Рябина». Кількість у нас вказана на плакатах, вивішених на дверях, можете з ними ознайомитись». Саме зазначену вище інформацію позивач вважає недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права, у зв`язку з чим звернувся до суду за їх судовим захистом. Перевіряючи доводи позивача щодо цього, суд керується наступними нормами права. Згідно зі статтями 3, 32 Конституції України людина, її честь та гідність визнаються найвищими соціальними цінностями і кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Пленум Верховного Суду України у пункті 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідачами у справі про захист честі, гідності чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. У випадку коли інформація була поширена автором з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Судом встановлено та визнавалось учасниками справи те, що відповідачем поширено вищевказану інформацію за наслідками наявних конфліктних взаємовідносин при управлінні Садовим Товариством «Рябина», що знаходиться в Обухівському районі Київської області. При цьому, встановити суть та хід конфлікту, дії позивача, відповідача чи інших осіб, які слугували підставою для його виникнення, суд позбавлений можливості у зв`язку з неподанням учасниками справи доказів щодо цього. При цьому, при проведенні мітингу відповідач висловлював наступні твердження щодо позивача: «здійснює незаконне рейдерське захоплення земель Садового Товариства», «погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання», «б`є відверто активістів», «погрожує членам Садового Товариства зброєю». Всі ці вислови окремо, на думку стороннього спостерігача, формують у його думках наявність в діях особи, щодо якої вони висловлені, уявлення про вчинення відповідних кримінальних правопорушень. Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частина перша статті 1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)). У пункті 10 частини першої статті 3 КПК України зазначено, що кримінальним провадженням є досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Пунктами 19, 25 частини першої статті 3 КПК України визначено учасників кримінального провадження, якими з боку захисту є: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники. Частиною першою статті 42 КПК України визначено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Статтею 25 КПК України передбачено, що в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування. За приписами частин другої, третьої статті 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У разі наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення такій особі обов`язково здійснюється повідомлення про підозру (пункт 3 частини 1 статті 276 КПК України). Аналізуючи наведені норми закону, можна дійти висновку, що стверджувати вчинення будь-яких кримінально-караних діянь особою можливо лише в разі, коли вона перебуває у статусі підозрюваного чи обвинуваченого (підсудного). Висловлювання щодо причетності особи, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому із зазначених вище процесуальних статусів, до вчинення будь-якого злочину, свідчить про порушення особистих немайнових прав цієї особи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником позивача до пред`явлення позову до суду було скеровано ряд адвокатських запитів для перевірки дійсності тверджень відповідача щодо позивача, озвучених ним в ході, зокрема, мітингу, а саме до - Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області Є.Гладій від 16.07.2021 року №56-17-21; - Начальника відділу інформаційного забезпечення учасників кримінального провадження управління організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Офісу Генерального прокурора М.Корчак від 20.07.2021 року №25/3-1219вих21; - Заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України О.Цветкова від 16.07.2021 року №24/З-590аз; - Заступника начальника СУ ГУНП в Київській області М.Клівняка від 16.07.2021 року №247аз/109/24/79-2021; - Заступника начальника Обухівського районного управління поліції - начальника слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області В.Ящука №148АЗ/109/1600/02-2021 від 19.07.2021 року; - Голови Обухівського районного суду Київської області М.В.Кравченко від 16.07.2021 року №02.06/13/2021р. Згідно отриманих відомостей вбачається те, що: - станом на 16.07.2021 року прокурорами Обухівської окружної прокуратури Київської області не здійснюється процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях за підозрою [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України; не затверджувалися та до суду не направлялися обвинувальні акти за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України; - станом на 15.07.2021 року кримінальні провадження, в яких містяться дані про притягнення [PERSON] , [INFO] , за статтями 206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України до кримінальної відповідальності як підозрюваного не встановлені; - Кримінальні провадження за підозрою [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України Головним слідчим управлінням Національної поліції України не розслідуються; - Відповідно до даних ЄРДР та системи АРМОР щодо громадянина [PERSON] , [INFO] будь-яка інформація відсутня; - Слідчими Обухівського РУП ГУНП в Київській області станом на 19.07.2021 року не здійснюється досудове розслідування за підозрою [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України; - Обвинувальні акти щодо [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.206, 206-2, 345-1, 121, 122, 125, 126, 129 КК України до Обухівського районного суду Київської області не надходили і не розглядалися. Судом встановлено, що повідомлення про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень стосовно [PERSON] складено не було і, відповідно, про підозру йому повідомлено не було. Тобто [PERSON] на час поширення оспорюваної інформації не перебував у якому-небудь процесуальному статусі в жодному кримінальному провадженні, що підтверджується наданими позивачем доказами та не спростовано відповідачем під час розгляду справи. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, необхідно визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи вона є фактичним твердженням чи оціночним судженням. Згідно із частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина має право на свободу виявлення поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може бути предметом таких формальностей, умов, обмежень або покарання, які встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням або злочинам, для захисту здоров`я і моралі, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 08 липня 1986 року у справі «Lingens v. Austria» підкреслив, що свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 ст. 10 Конвенції свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. У цьому ж рішенні, Суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. При цьому Європейський суд з прав людини вказує, що різниця між оціночними судженнями і фактичними твердженнями може бути розпливчастою, і розмежування повинно проводитись з урахуванням певного ступеня фактичних доказів. При поширенні недостовірної інформації стосовно життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Відповідно до положень Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв`язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Як вже зазначалось вище, будь-яких доказів щодо достовірності поширеної інформації відповідачем не надано ні при проведенні мітингу, ні при розгляді даної справи в суді. Разом з тим, поширена відповідачем інформація містила місце вчинення злочину (СТ «Рябина»), характер дій особи, яким надано трактування, за змістом яких можна запідозрити його участь у кримінально-караних діяннях, що дозволяє визначити цю інформацію як фактичні твердження, а не оціночні судження. З цих підстав вимоги про визнання недостовірною інформації та захист особистих немайнових прав позивача, порушених її поширенням, щодо мітингу 01.07.2021 біля будівлі Київської міської ради по вул.Хрещатик, 36 в м.Києві суд визнає обґрунтованими. При цьому, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що відповідач, поширюючи цю інформацію в ході мітингу, обрав в якості місця її поширення будівлю Київської міської ради, радником голови якої на той момент був [PERSON] - позивач у справі. При цьому інформація стосовно діяльності останнього в Садовому товаристві «Рябина» Обухівського району Київської області ніяким чином не могла бути вирішена Київською міською радою загалом чи Київським міським головою зокрема. Це дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідач обрав місце проведення мітингу і поширення інформації щодо позивача з метою завдання шкоди його особистим немайновим правам. До такого висновку суд приходить, враховуючи зміст Положення про радників на громадських засадах у виконавчому органі Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації), затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №277 від 10.03.2017 у редакції розпорядження цього ж органу №31 від 10.01.2019, з якого вбачається, що радники призначаються із числа досвідчених осіб, які за своєю професійною або громадською діяльністю заслужили авторитет та суспільне визнання, досягли професійних успіхів у відповідній сфері діяльності та безпосередньо підпорядковуються Київському міському голові зокрема. Крім того, робота на посаді радника здійснюється на громадських засадах , не є державною службою/службою в органах місцевого самоврядування. Саме у зв`язку з цим, у суду відсутні підстави вважати [PERSON] публічною особою та розширювати межі його допустимої критики в очах громадськості. Взаємовідносини між позивачем і відповідачем, іншими особами, пов`язані з проживанням, управлінням СТ «Рябина» мають вирішуватись у передбачений законом спосіб, а не шляхом публічного поширення негативної інформації щодо особи у будь-який спосіб з незрозумілою метою. Разом з тим, інтерв`ю відповідача, яке було надано[INFO] навідео-хостингу YouTube каналом Новини.LIVE було розміщено відео під назвою «[INFO]» та згодом розміщено у відкритому доступі в особистому профілі [PERSON] « [PERSON] » в соціальній мережі Facebook за посиланням: [INFO] містить дослівно такий зміст «Сьогодні у нас в комісії по офісу протидії рейдерству мала засідати комісія на 10:30 з приводу незаконних дій державного реєстратора [PERSON] , який працює в ЦНАПі Чабанівської селищної ради, який в незаконний спосіб на підставі підробленого протоколу, до якого внесли завідомо неправдиві дані фактично вчинив реєстраційну дію та позбавив садове товариство з двохсот сімей, фактично позбавив управління, органів управління. На підставі цього протоколу до управління судового товариства зайшли рейдери, які на протязі чотирьох місяців уже вчиняють рейдерське захоплення судового товариства і якраз піротехнічна служба приїхала до Мін`юсту - офісу протидії рейдерству саме в той момент, коли ми мали заходити на це засідання, тому я вважаю, що це замінування це чітко спланова акція рейдерів - а саме [PERSON] , який є радником з правових питань Київського міського голови, і під його управлінням діючого організованого злочинного угруповання, яке діє в СТ «Рябина» та вчиняє кримінальні правопорушення, залякує людей, погрожує людям і т.д., автомобілі їдуть по території садового товариства, та з гучномовців таких автомобілів лунають такі фрази, що проти людей буде застосована зброя на ураження, якщо такі люди не будуть підкорятись новому керівництву СТ «Рябина», тому ми вважаємо, що дії по замінуванню це чітко сплановані дії організованого злочинного угруповання, яке дії в СТ «Рябина». Кількість у нас вказана на плакатах, вивішених на дверях, можете з ними ознайомитись». Словосполучення «я вважаю», в даному випадку говорить про оціночність суджень відповідача щодо наступного висловлювання, у зв`язку з чим їх оцінка не може бути предметом судового захисту і в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Позовні вимоги про спростування інформації, яка викладена у інтерв`ю[INFO] є похідними від вимог про визнання інформації недостовірною, у зв`язку з чим теж задоволенню не підлягають. Частинами четвертою, сьомою статті 277 ЦК України передбачено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, та у такий же спосіб, у який вона була поширена. Позивач просить суд в якості спростування недостовірної інформації, поширеної на мітингу зобов`язати [PERSON] в строк не пізніше п`яти календарних днів з дати набрання судовим рішенням законної сили у даній цивільній справі спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом повідомлення у гучномовець біля будівлі Київської міської ради за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 36, інформації наступного змісту: «Мною, [PERSON] [INFO] року під час проведення мітингу біля будівлі Київської міської ради за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 36 було повідомлено інформацію стосовно [PERSON] , а саме: «Звертаю вашу увагу, а також увагу Київського міського голови до тої ситуації як діє радник Київського міського голови з правових питань [PERSON] в Садовому Товаристві «Рябина» Київської області Обухівського району - здійснює незаконне рейдерське захоплення земель Садового Товариства, погрожує журналістам, які проводять розслідування з цього питання, б`є відверто активістів та погрожує членам Садового Товариства зброєю». Я [PERSON] заявляю, що згідно з рішенням Оболонського районного суду від ____ у справі _____, вказана інформація визнана недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. Суд не вбачає підстав для захисту прав позивача шляхом спростування недостовірної інформації, поширеної відносно нього, у спосіб, який ним обраний, вважає, що визнання інформації недостовірною є достатньою сатисфакцією для захисту порушених прав позивача. Спосіб, в який позивач пропонує здійснити спростування такої інформації, на думку суду, є неконкретним і таким, що не зможе ефективно відновити порушені права позивача. Вирішуючи питання про відшкодування позивачу завданої немайнової (моральної) шкоди, суд виходить з того, що інформація, що поширена відповідачем є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача (честь, гідність та ділову репутацію), а тому відповідальність за її поширення має бути понесена відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи завдання моральної (немайнової) шкоди позивач посилається на висновок експерта №4-29/11, що складений 29.11.2021, згідно якого ситуація поширення [PERSON] негативної щодо [PERSON] інформації [INFO] під час мітингу навпроти будівлі Київської міської ради за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 36, явилась для [PERSON] психотравмуючою, потягла несприятливі зміни функціонування психоемоційної та соціальної сфер його особистості. Публічні звинувачення у скоєнні протиправних дій обумовили почуття скривдженої честі, приниженої гідності, порушеної ділової репутації, погіршили психологічну якість життя [PERSON] , спричинивши фіксацію негативних психологічних переживань (моральних страждань). Ситуація поширення [PERSON] негативної щодо [PERSON] інформації під час інтерв?ю, опублікованого [INFO] на відео-хостингу YouTube каналом Новини.LIVE під назвою « [INFO]», явилась для [PERSON] поихотравмуючою, потягла несприятливі зміни функціонування психоемоційної та соціальної сфер його особистості. Публічні звинувачення у скоєнні протиправних дій обумовили почуття скривдженої честі, приниженої гідності, порушеної ділової репутації, погіршили психологічну якість життя [PERSON] , спричинивши фіксацію негативних психологічних переживань (моральних страждань). Орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань, заподіяних [PERSON] наслідками обох вищезазначених ситуацій, може становити 54 мінімальні заробітні плати. Враховуючи те, що поширення [PERSON] інформації під час інтерв?ю, опублікованого [INFO] на відео-хостингу YouTube каналом Новини.LIVE під назвою « [INFO]» визнається судом оціночними судженнями, підстав для відшкодування моральної шкоди за цей випадок суд не вбачає. Враховуючи поширення [PERSON] недостовірної щодо [PERSON] інформації [INFO] під час мітингу навпроти будівлі Київської міської ради за адресою м. Київ, вул. Хрещатик, 36, а також засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважає правильним визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 розміру мінімальної заробітної плати, станом на момент завдання шкоди у розмірі 6 000 грн. При цьому, суд вважає, що розмір завданої моральної шкоди позивачем завищено, а експертом надано орієнтовний еквівалент компенсації моральних страждань, який базується на отриманих експертом пояснень щодо глибини моральних страждань [PERSON] внаслідок поширення відео на хостингу YouTube, а також щодо загальної ситуації щодо наявності конфлікту з [PERSON] на фоні проживання та діяльності позивача в СТ «Рябина», однак не стосується прямо завданих страждань після проведення мітингу. Оцінюючи заявлені доводи відповідача щодо безпідставності вимог, суд вважає, що позивач на момент проведення мітингу не був публічною особою з огляду на характер своєї діяльності та її нормативно-правове регулювання. Посилання на те, що відповідач під час мітингу діяв як голова СТ «Рябина», а не фізична особа не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки суду не надано доказів того, що Садівниче товариство уповноважувало відповідача на проведення мітингу та поширення тих висловлювань, які цим рішенням є недостовірною інформацією. Дані, що характеризують позивача, на які посилався відповідач не мають значення для вирішення справи, оскільки не входять до предмету доказування. Надані докази на підтвердження невідповідності позивача критеріям професійної етики, доброчесності, порушення відносно нього як адвоката дисциплінарної справи є неналежними доказами у розумінні ст.77 ЦПК України. Щодо судових витрат, суд зауважує наступне. Згідно із ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1-3 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Враховуючи обсяг задоволених позовних вимог, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908 грн., витрати, пов`язані з проведенням лінгвістичної експертизи №056/249 від 18.10.2021 у розмірі - 10 800 грн; витрати, пов`язані з проведенням психологічного дослідження у розмірі 8 100 грн. Суд не вбачає підстав для покладення на відповідача витрат щодо проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет (а.с.53-70 т.1), оскільки ці витрати понесені позивачем на обґрунтування вимог щодо поширення недостовірної інформації [PERSON] у інтерв`ю, опублікованому [INFO] на відео-хостингу YouTube каналом Новини.LIVE під назвою «[INFO]», а вимоги в цій частині судом залишаються без задоволення як безпідставні. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано Договір № 01/07-1 від 01.06.2021, ряд додаткових угод до нього, зокрема додаткова угода №2 від 22.07.2021, в якій обумовлено надання професійної правничої допомоги позивачу саме у цій справі та визначено фіксований гонорар за ці послугиу розмірі 30 000 грн, а також надано докази про сплату цих послуг. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (в тому числі немайнових, що унеможливлюють застосування принципу пропорціності розпоідлу витрат), з урахуванням кількості робіт, вчинених адвокатом Забарою Б.І. для надання професійної правничої допомоги, часу який витрачено ним для цього з огляду на масив зібраної доказової бази, суд вважає правильним визначити розмір витрат, які підлягають відшкодуванню позивачу у розмірі 10 000 грн.

Outcome: partial