Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

У січні 2023 року позивачі звернулись до суду із позовом до Гостомельської селищної військової адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивачі мотивували тим, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, площею 0, 2479, за кадастровим номером 3222482402:02:001:0091, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вони є спадкоємцями за законом після її смерті. Інші спадкоємці за законом першої черги спадкування після смерті [PERSON] відсутні. Заповіт спадкодавиця не залишила. Вони належну їм спадщину прийняли, оскільки постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавицею за однією адресою, на час відкриття спадщини та у встановлений строк звернулись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно після смерті їх матері, в рамках заведеної спадкової справи № 211/2021.Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їх матері, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 719/02-31 від 18.07.2022 року та 1089/02-31 від 21.10.2022 року. Отже свою відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, нотаріус аргументував тим, що спадкоємцями не надано документів, які встановлюють право власності спадкодавця на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини. Спадкодавиця належне їй майно у встановленому законодавством порядку набула, зареєструвала та отримала правовстановлюючі документи, які б підтверджували даний факт. Однак на даний час вказані вище правовстановлюючі документи втрачено, у зв`язку із чим і неможливо їх подати до нотаріальної контори та в позасудовому порядку оформити свої спадкові права. Верховний Суд зазначив про те, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом\~ст. 392\~Цивільного кодексу України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Враховуючи викладене вказали, що на даний час не існує іншого способу, окрім як звернутись до суду для визнання за позивачами права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно після смерті їх матері. Просили суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки, площею 0, 2479, за кадастровим номером 3222482402:02:001:0091, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності, в порядку спадкування за законом на частину земельної ділянки, площею 0, 2479, за кадастровим номером 3222482402:02:001:0091, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, витребувано від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича належним чином засвідчену копію спадкової справи №211/2021. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2023 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановлено загальний порядок дослідження доказів у справі, надано відповідачу право на подання письмового відзиву на позовну заяву, а позивачу право надати відповідь на відзив та третій особі надати пояснення у справі до початку розгляду справи по суті. При розгляді справи представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд задоволити поданий позов. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, розглянувши подані докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява та які мають юридичне значення для вирішення справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованим Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23 березня 2021 року, виданим повторно Печерським відділом ДРАЦС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 26 липня 2022 року, актовий запис № 277. На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після померлої [PERSON] є є її діти, [PERSON] та [PERSON] . Родинні відносини між спадкодавицею та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього, серії [NUMBER] , зареєстрованим виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та виданим повторно Печерським відділом ДРАЦС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) від 27 липня 2022 року, актовий запис 13. Родинні відносини між спадкодавицею та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 14 квітня 1966 року, актовий запис № 30. Інших спадкоємців судом не встановлено, позивачами не повідомлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її Згідно з ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статте ю 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємці належну їм спадщину прийняли, оскільки постійно проживали та були зареєстровані разом із спадкодавицею за однією адресою, на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи та матеріалами спадкової справи. Також позивачі 18 липня 2022 року звернулись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова І.С. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на спадкове майно після смерті їх матері, в рамках заведеної спадкової справи № 211/2021. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Згідно п. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавців та перевірки відсутності заборони або арештів цього майна. З матеріалів спадкової справи вбачається, що нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті їх матері, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 719/02-31 від 18.07.2022 року та 1089/02-31 від 21.10.2022 року. Свою відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, нотаріус аргументував тим, що спадкоємцями не надано документів, які встановлюють право власності спадкодавця на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі\~ст.\~1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст. 1218 Цивільного кодексу України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном. Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц. Згідно листа комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» № 178 від 10.08.2022 року житловий будинок з відповідними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] , а також надано копію інвентаризаційної справи на вказаний об`єкт нерухомості. \~ \~ \~ \~У матеріалах інвентаризаційної справи наявні: копія довідки № 275/7, видана виконавчим комітетом Горенської сільської ради від 04.02.2004 року, якою підтверджується, що [PERSON] , згідно записів погосподарсько книги Горенської сільської ради являється домовласником за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане [PERSON] виконкомом Горенської сільської ради від 31.01.2004 року на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення № 7 виконкому тієї ж ради від 19.02.1993 року; копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3271592 від 06.04.2004 року, яким підтверджується реєстрація права власнсоті за [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер [NUMBER] , номер запису 227. В книзі 1. \~ \~ \~ \~Також з листа Горенської сільської ради Бучанського району Київської області, до складу якої раніше входило і село Мощун, наданого у відповідь на адвокатський запит, вбачається, що в 2021 року даний орган місцевого самоврядування було заархівовано, а в самій раді не залишилось жодних документів, які б надавали змогу відповісти на запитувану адвокатом інформацію та надати копії витребуваних рішень. У відповідь від архівного відділу Бучанської райдержадміністрації отримано лист № 05-06/313 від 08.09.2022 року, яким також відмовлено в надані запитуваних адвокатом копій документів, у зв`язку з відсутність в запиті точних пошукових даних, які в свою чергу неможливо встановити через відсутність інформації ані в Гостомельській селищній військовій адміністрації, ані в Горенській сільській раді. У відповідь від Головного управління Держгеокадастру у Київській області отримано лист № 29-10-0.3-4147/1/2-22 від 19.09.2022 року, яким вказано, що відповідно до даних, які містяться в НКС ДЗК відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 3222482402:02:001:0091 внесено до Державного земельного кадастру 21.09.2015 року. З інформаційної системи он-лайн сервісу Державного земельного кадастру отримано інформаційну довідку, вбачається, що в реєстрі наявні відомості про суб`єкта права власності [PERSON] , на земельну ділянку за кадастровим номером 3222482402:02:001:0091, за приватною формою власності. Згідно з ч. 1 ст. 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. З огляду на коментовану вище статтю вбачається, що частки позивачів у спадщині їхньої матері є рівними та складають по частині спадкового майна кожному. Пунктом 12 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» визначено, що до повноважень військово-цивільні адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад п`ять років). Обмеження щодо відчуження комунального майна, встановлені цим пунктом, не поширюються на випадки розподілу такого майна між територіальними громадами, території яких затверджені Кабінетом Міністрів України (далі - сформовані територіальні громади), передачі майна з комунальної до державної власності та списання комунального майна. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст.\~55\~Конституції України\~права і\~свободи людини\~і громадянина\~захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Оскільки спадкодавець набув своє право на нерухоме майно у встановленому законом порядку, позивачами не повідомлено суду інформацію про відчуження спадкового майна на користь третіх осіб, та такої інформації не встановленому судом при розгляді даної справи, а також враховуючи відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, іншого способу захисту порушеного права позивачів на даний час не існує, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: approved