Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з вимогами про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи їх тим, що 26.04.2020 між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Вони мають протилежні погляди на відносини у шлюбі. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями. З його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких нерідко стає син, що впливає на його психічний стан. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин з нею та іншими членами сім`ї. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї, так і у відповідача на грунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Подальше спільне життя з відповідачем суперечить спільним інтересам подружжя та інтересам їхньої спільної дитини. Тому просить розірвати шлюб, зареєстрований 26 квітня 2020 року між нею та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] судові витрати. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 08.03.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 17.03.2023 від представника відповідача адвоката Маліновської Ю.М. через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що позовну вимогу позивача про розірвання шлюбу відповідач визнає у повному обсязі, оскільки відносини подружжя не склалися, шлюб існує формально, подальше існування шлюбу є недоречним та суперечить інтересам сторін. За спільною згодою між сторонами син [PERSON] після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Питання про розмір та порядок сплати коштів на утримання дитини сторони домовилися врегулювати в позасудовому порядку шляхом укладення відповідного нотаріально посвідченого договору. При стягненні судового збору просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору, а інші 50% судового збору стягнути з відповідача. Із заявленими позивачем витратами на правову допомогу не погоджуються, просять їх залишити за кожною із сторін, оскільки відповідач також поніс витрати на правову допомогу. Витрати відповідача, понесені ним на правову допомогу, просить залишити за відповідачем. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.04.2023 задоволено заяву позивача [PERSON] та залишено без розгляду позовну заяву в частині стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на своє утримання та на утримання дитини. В судове засідання 25.04.2023 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку. Позивач [PERSON] попередньо через канцелярію суду подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовну вимогу про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, просить її задовольнити. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] попередньо через канцелярію суду подав письмову заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, не заперечує з приводу задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу, просить вирішити питання про стягнення з нього судового збору, відповідно до вимог статті 142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову, у задоволенні стягнення витрат на правову допомогу просить відмовити, понесені ним витрати на правову допомогу просить залишити за ним. Частиною третьою\~статті 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 25.04.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позиції сторін по справі, викладені у письмових заявах, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997«Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 і 11 Конвенції» та є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 26 квітня 2020 року зареєстрували шлюб у Вінницькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 65, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.04.2020 (а.с. 12). Від даного шлюбу сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.12.2020 (а.с. 11). З копії довідки Якушинецької сільської ради № 121/01-06 від 22.02.2023 убачається, що [PERSON] проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 10). Позивач у позовній заяві зазначає, що шлюб носить формальний характер, подружні відносини між ними фактично припинені, вони мають протилежні погляди на відносини у шлюбі, збереження шлюбу суперечать їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, примирення з відповідачем неможливе. Відповідач позовні вимоги визнає, не оспорює обставини, зазначені у позовній заяві. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно зі ст.\~51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, обставини, викладені у позові, суд вважає, що спільне життя подружжя та подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін по даній справі, тому шлюб необхідно розірвати, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 113\~СК\~України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в частині третій статті 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору за подачу позовної заяви про розірвання шлюбу слід стягнути з відповідача на користь позивача, іншу частину судового збору повернути позивачу із державного бюджету. Позивач [PERSON] у позовній заяві просить стягнути з відповідача витрати, понесені на правову допомогу, в розмірі 5500 грн. Стаття 59 Конституції України\~закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову \~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~ на\~позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Як убачається із матеріалів справи, 21 лютого 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» в особі адвоката Покоєвича Артема Олексійовича та [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги, в якому зазначено, що розмір гонорару становить 5500 грн. В якості доказів оплати надано квитанцію б/н від 21.02.2023, відповідно до якої [PERSON] сплатила гонорар Адвокатському об`єднанню «Захист у криміналі» в розмірі 5500,00 грн. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Такий висновок виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 (справа № 922/1964/21). Відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву не погоджується із заявленим позивачем розміром витрат на правову допомогу, оскільки зазначений розмір витрат є завищеним, враховуючи категорію справи та незначну складність справи, від частини вимог позивач відмовилась. Вважає, що витрати у розмірі 3667 грн мають бути залишені за позивачем, а решта витрат у сумі 1833 грн підлягають розподілу між сторонами, враховуючи повне визнання позовної вимоги про розірвання шлюбу. Після отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками він був змушений звернутися за правовою допомогою, що полягала в наданні консультації адвокатом, вивченні документів та підготуванні відзиву на позовну заяву, за що ним було сплачено адвокату 2500 грн, що становлять витрати відповідача на правову допомогу, які теж підлягають розподілу між сторонами. Однак він не наполягає на розподілі його витрат на правову допомогу та просить суд відмовити позивачу у розподілі її витрат на правову допомогу, витрати на правову допомогу залишити за кожною із сторін. Оскільки позовна вимога позивача про розірвання шлюбу задоволена у повному обсязі, тому витрати позивача, понесені на правову допомогу за цією вимогою, покладаються на відповідача. Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу, на підставі договору про надання правової допомоги від 21.02.2023, укладеним між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Захист у криміналі» в особі адвоката Покоєвича Артема Олексійовича, виконавцем надаються такі послуги: зустріч, консультація та узгодження правової позиції, повідомлення клієнта про перелік документів, які є обов`язковими для надання клієнту правової допомоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів 2000 грн; ознайомлення з документами, наданими [PERSON] , для надання їй правової допомоги 500 грн; складання позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, підготовка позовної заяви з додатками для подачі до суду 3000 грн. За підрахунками суду, за виключенням позовних вимог про стягнення аліментів, які судом були залишені без розгляду на підставі заяви позивача, [PERSON] понесла витрати на правову допомогу за позовною вимогою про розірвання шлюбу в розмірі 3500 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Таким чином, оскільки відповідач просить витрати, пов`язані з розглядом даної справи, залишити за ним, тобто не заявляє вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, а позивач просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу лише за позовною вимогою про розірвання шлюбу в сумі 3500 грн.

Outcome: approved