Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 18.05.2013 у розмірі 58\~062,64 грн., а також 2\~684,00 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з метою отримання банківських послуг, [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із чим підписав Заяву № б/н від 18.05.2013, тим самим погодився, що заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується, що він повністю проінформований про умови кредитування в Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Таким чином, Банком на підставі Договору відкрито кредитний рахунок з початковим кредитним лімітом у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку. Тим самим банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, а також здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошових коштів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу. Однак, відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином зобов`язання за Договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушенням зобов`язань, у відповідача виник загальний розмір заборгованості, що станом на 22.02.2023 становить 58\~062,64 грн., який підлягає стягненню з відповідача. 04.04.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що 18.05.2013, з метою відкриття карткового рахунку для зарахування заробітної плати, звернувся до Банку. Проте, не прохав позивача про надання йому кредиту, включаючи картковий кредит, про що свідчить відсутність відомостей про суму ліміту в пункті Анкети-заяві «Бажаний кредитний ліміт». Крім цього, вказує, що підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така Анкета-заява не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Зазначає, що долучені позивачем до позовної заяви Паспорт споживчого кредиту та Умови та Правила надання банківських послуг не підписані відповідачем, а такі документи носять виключно інформаційний характер. З розрахунку заборгованості не можливо встановити правильність нарахування сум, відсутні дані про підстави нарахування відповідачу відсотків. Відповідач звертає увагу на те, що твердження позивача про ухилення ним від виконання зобов`язань є хибним, оскільки з моменту відкриття карткового рахунку Банк не мав жодних претензій до нього щодо обслуговування рахунку. 26.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає наступне. Відповідачем підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, чим підтвердив, що ознайомився та згодний з такими Умовами та Правилами. На підставі вказаної заяви, що разом з Умовами, Правилами, Тарифами складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу відкрито картковий рахунок. Банком надано відповідачу можливість здійснювати дистанційне обслуговування карткового рахунку. Окрім цього, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови такого, а саме встановлення поточної процентної ставки, вказано розміри комісій, штрафів, тощо. Позивачем надано розрахунок, з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено кредитним ліміт, останній користувався грошовими коштами, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення операцій з коштами є не можливим без такої. Вказує, що відповідачем розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи, не спростований, інший розрахунок не наданий. Договір, укладений між сторонами, ніким не оспорений, а тому існують всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Щодо твердження відповідача про відсутність його підпису на Умовах та Правилах зазначає, що особливістю укладеного Договору є викладення умов в стандартних формулярах (Умовах та Правилах), а укладення такого можливе шляхом приєднання до запропонованого договору, а тому його підпису у примірниках вказаних документів бути не може. Надані до матеріалів позовної заяви докази підтверджують чинність редакції Умов та Правил, а також з них вбачається активне використання відповідачем кредитного рахунку шляхом проведення розрахунку в торгівельних мережах, зняття готівки в банкоматах, поповнення кредитного рахунку. Вказане свідчить про те, що відповідачу були відомі та зрозумілі умови договору, до певного часу він належним чином виконував такі умови та зобов`язання, а тому його твердження про не ознайомленість із Умовами кредитування слід не брати до уваги. Зазначає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому такі підлягають до задоволення. 01.05.2023 на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, до якого відповідач долучив розрахунок загальної суми стягнених відсотків за період користування платіжними картками Банку, який отримав на підставі Виписки та Розрахунків, долучених позивачем до матеріалів справи. Так зазначає, що не погоджується з твердженнями позивача про оформлення кредитного договору, оскільки із заявами про отримання кредиту не подавав, кредитного договору в будь-якій формі з банком не укладав. Відповідач користувався картковим рахунком, оскільки на такий надходила заробітна плата, а також інші кошти, проте виписка по такому рахунку не є доказом укладення кредитного договору. Разом з тим, матеріали справи містять витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» з відміткою про зміни в Тарифах обслуговування, які діють з 01.04.2015, що вказує на те, що відповідач не міг бути ознайомлений з таким 18.05.2013 при відкритті Банком карткового рахунку. Стверджує, що кредитних умов не отримував, ознайомлений із такими не був, за кредитом не звертався та не приєднувався до будь-яких кредитних договорів. При цьому, за весь час користування банківським рахунком, банк з нього стягнув 43481,24 грн. процентів, що підтверджується випискою наданою позивачем. Враховуючи наведене, просить суд задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту до 4\~358,89 грн., а в решті відмовити. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 29.03.2023 позивачу надано строк для усунення недоліків, шляхом подання до суду офіційного перекладу на українську мову наданих позивачем письмових доказів, які викладені іноземною мовою. Відповідно до ухвали Сихівського районного суду м. Львова від 10.04.2023 продовжено розгляд цивільної справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, визнано обов`язковою явку представника позивача в судове засідання для надання особистих пояснень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Так, проаналізувавши матеріали справи, визнає, що у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 4\~358,89 грн., проте з нарахованим розміром пені, відсотками за користування кредитними коштами не погоджується. В 2013 році звернувся до позивача з метою відкриття карткового рахунку для отримання заробітної плати. Однак, з заявами про надання кредиту до банку не звертався. При підписанні Анкети-заяви його не ознайомлювали з кредитними тарифами, відтак вважає, що будь-яких кредитних договорів з банком не укладав. Не заперечує, що користувався коштами, які знаходились на картковому рахунку, відкритому в АТ КБ «Приватбанк», однак йому не було відомо, що такі кошти були кредитними, оскільки на картку надходила заробітна плата, інші грошові кошти, зокрема кошти благодійного характеру для оплати його операції, оскільки мав проблеми зі здоров`ям. Так як він самостійно проаналізував матеріали позову встановив, що з 2013 банком з нього стягнуто 43481,24 грн. відсотків, а тому не заперечує щодо задоволення позову в частині різниці між заявленою сумою боргу та вже стягнутою сумою, оскільки він не може сплачувати проценти, так як про їх розмір не був повідомлений. Повідомив, що з метою відкриття банківського рахунку підписував Анкету-заяву котра була складена російською мовою, і саме така долучена до позову. А тому визнає, що договірні відносини у в нього з банком виникли саме на підставі такого документу. Крім того пояснив, що дублікатів карток не отримував, тоді як у довідці про отриманні кредитні картки отримав нібито дві карти з номером [NUMBER] з терміном дії до 08\\18. Заслухавши пояснення відповідача, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. 18.05.2013 [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав документ мовою оригіналу Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке, та отримав банківську картку. Позивачем та відповідачем банківські картки для огляду в судовому засіданні не представлено. З огляду на вищевикладене, між сторонами виникли договірні відносини та спір з приводу порушення зобов`язань визначених договором, а тому доведенню в судовому засіданні підлягають обставини укладення договору надання банківських послуг, надання відповідачу у користування грошових коштів, допущення порушення зобов`язання відповідачем та розмір заборгованості за кредитом. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, беручи до уваги матеріали позовної заяви, суд зважає на наступне. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В даному випадку застосування конструкції договору приєднання його умови розробляло АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна\~ставка \~є \~незмінною \~протягом \~усього строку\~ \~кредитного \~ договору. Встановлений \~ договором\~ розмір\~фіксованої процентної\~ставки \~не \~може \~бути \~збільшено \~банком \~в односторонньому\~порядку. Умова договору\~щодо права\~банку змінювати\~розмір фіксованої\~процентної ставки\~в \~односторонньому \~порядку \~є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець \~ зобов`язаний\~ \~письмово повідомити\~ позичальника,\~поручителя та\~інших \~зобов`язаних\~ за\~ договором\~ осіб\~ про\~ зміну\~процентної \~ставки не\~пізніш як\~за 15\~календарних днів\~до дати,\~ з\~якої \~застосовуватиметься \~нова \~ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При дослідженні доказів суд встановив наступне. З копії документу мовою оригіналу Анкети-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке, вбачається, що така містить власноручний підпис, як підтвердив відповідач, належний йому датований 18.05.2013 (а.с.32) Згідно до витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», вказані умови банку, базова процентна ставка в місяць складає 3,0 %. Розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості та пеня ; кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», у якій вказані умови банку, базова процентна ставка в місяць складає 2,5 %. Розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості та пеня; кредитки «Універсальна сontract», у якій вказані умови банку, базова процентна ставка в місяць складає 1,7 %. Розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості та пеня; кредитки «Універсальна голд», у якій вказані умови банку, базова процентна ставка в місяць складає 2,5 %. Розмір щомісячних платежів складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості та пеня. Вказаний витяг відповідачем не підписано (а.с.36). Копією довідки без номеру та дати складання встановлено, що [PERSON] як клієнту АТ КБ «ПриватБанк», було надано наступні кредитні картки: з номером [NUMBER] від 18.05.2013 з терміном дії до 04/15, [NUMBER] від 16.08.2014 зі строком дії 08/18, [NUMBER] від 14.04.2015 зі строком дії 08/18, [NUMBER] від 03.01.2018 зі строком дії 10/20, [NUMBER] від 09.10.2020 зі строком дії 08/24 (а.с. 30). Згідно довідки без номеру та дати складення вбачається, що за картковим рахунком [NUMBER] [PERSON] 18.05.2013 встановлено кредитний ліміт у розмірі 300,00 грн., який змінювався, а саме з 07.08.2013 до12.08.2021 збільшувався до 48\~000,00 грн., станом на 26.12.2022 кредитний ліміт зменшений до 0,00 грн.(а.с.31) Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 18.05.2013, станом на 22.02.2023 відповідач допустив загальний залишок заборгованості за наданим кредитом в розмірі 58\~062,64 грн., в тому числі 47\~840,13 грн. за простроченим тілом кредиту, 10\~222,51 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 23-29). З виписки по рахунку від 24.02.2023 вбачається активне використання коштів з банківських рахунків, починаючи із 18.05.2013 по 29.04.2022, та списання відсотків за користування кредитного ліміту починаючи з 31.08.2013 по 23.02.2023 (а.с. 75-116) З витягу з Умов та правил вбачається, що такими закріплені терміни і поняття, права та обов`язки банку та клієнта, відповідальність сторін, умови використання кредитних карток, котрі не підписані сторонами (а.с.37-62) До позовної заяви також долучено «Об актуализации Условий и правил предоставления банковских услуг» (а.с. 63-64), котрі складені недержавною мовою. Перекладу державною мовою вказаного документу суду не надано. З документу долученого до позовної заяви (а.с. 33-35) вбачається інформація про тип кредитного продукту, інформація про дані кредитодавця, основні умови кредитування, порядок повернення кредиту, а також що такі підписані споживачем 09.10.2020, однак власноручний підпис [PERSON] міститься на окремому аркуші, що не може свідчити, що підпитання та ознайомлення останнього саме і інформацією викладеною в документі. Розглядуючи клопотання позивача суд оглянув сторінки за посиланням https://privatbank.ua/terms, та встановив, що на сторінці 8 «архів договорів» знаходиться посилання на Повні договори актуальні за період часу з 01.06.2018 по 01.01.2019. При цьому, наявна кількість сторін 15, на котрій відображено повний договір актуальний за 01.09.2013. Повний договір, актуальний за 01.05.2013 відсутній. З довідки до акту огляду серії 12 ААВ №601514 вбачається, що 02.11.2022 [PERSON] встановлено другу групу загального захворювання (а.с.133). З копії пенсійного посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком та йому встановлена 2гр загального захворювання (а.с.134) З інформації стосовно загальної суми стягнутих відсотків викладеної у Додатку 1 встановлено, що позивачем за період часу з 31.08.2013 по 24.03.2023 стягнуто з відповідача 43481,24 грн. (а.с.165-166) АТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи позовні вимоги у позовній заяві вказав що кредитний договір укладений між позивачем та відповідачем складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та безпосереднього самих Умов та правил надання банківських послуг, які оприлюднені на офіційному сайті банку. Також, виходячи з твердження позивача, то відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. З огляду на ст. 1055 ЦК України, відповідно до котрої кредитний договір укладається у письмовій формі та ч.ч.1, 2\~ст. 207 ЦК України, де правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, вбачається, що саме Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, котра підписується клієнтом банку є тим правочином, вчиненим у письмовій формі. Без підписання цієї Анкети-заява клієнтом, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua самі по собі не можуть бути договором, оскільки Анкета-заява є актом волевиявлення суб`єкта про приєднання до умов договору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України \~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. До позовної заяви долучено Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке, «Об актуализации Условий и правил предоставления банковских услуг», котрі складені недержавною мовою, їх переклад на державну мову до позову не долучено. При цьому суд звертає увагу, що з метою встановлення фактичних обставин справи ухвалою суду від 29.03.2023 надавався строк позивачу на усунення недоліків, вказавши, що матеріали позову містять документи складені не державною мовою. На виконання вказаної ухвали, позивачем 07.04.2023 на адресу суду скеровано Заяву про усунення недоліків позовної заяви згідно котрої останній посилався на те, що на момент укладення договору чинне законодавство не містило жодних заборон щодо укладення договору російською мовою. При цьому суд погоджується з тим, що згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Разом з тим критично оцінює твердження позивача, що чинне законодавство не містить жодного нормативно-правового акту, котрий би зобов`язував надавати до суду докази перекладеними на українську мову, виходячи з наступного. Статтею 10 Конституції України визначено, що державною мовою в Україні є українська мова. Вищевказана норма кореспондується зі ст.12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч. ч. 1-3 ст. 9 ЦПК України, відповідно до якої судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють. Учасники судового процесу, які не володіють або недостатньо володіють державною мовою, мають право робити заяви, надавати пояснення, виступати в суді і заявляти клопотання рідною мовою або мовою, якою вони володіють, користуючись при цьому послугами перекладача, в порядку, встановленому цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 8-рп/2008 від 22.04.2008 зазначив, що державною мовою здійснюються ведення судового процесу, складання судових документів та інші процесуальні дії і відносини, що встановлюються між судом та іншими суб`єктами на всіх стадіях розгляду і вирішення адміністративних та цивільних справ. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та\~Законом України\~"Про судоустрій і статус суддів". При цьому,\~ч.2\~ст.\~2\~ЦПК України\~визначено,\~що завданням\~цивільного судочинства\~є справедливий,\~неупереджений та своєчасний\~розгляд і\~вирішення цивільних\~справ з\~метою ефективного\~захисту порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, в силу ст. ст. 77-80, 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності. Сторони є вільними в укладенні договору, однак, з метою надання оцінки договору як доказу у цивільному процесі, в тому числі відповідності його чинному законодавству, суд зобов`язаний встановити його зміст. Як зазначалося вище, сторони вправі самостійно вибирати будь-яку мову укладення договору, однак, як доказ суду сторона має надати документ викладений державною мовою, або його переклад. Так як судочинство в суді ведеться виключно державною мовою, і щоб надати оцінку доказові, суд беззастережно має розуміти його зміст. З цього слідує, що саме учасники судового процесу мають право, яке забезпечується судом, у судовому процесі доводити свою позицію на мові якою володіють, користуючись при цьому послугами перекладача. Цивільним процесуальним кодексом, чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено обов`язку суду самостійно здійснити переклад поданого стороною доказу складеного іншою мовою на державну мову, оскільки в даному випадку буде порушено принцип безсторонності суду, так як зміст перекладеного тексту залежить від рівня знання та володіння мовою перекладача. Беручи до уваги, що судом створювалися сторонам рівні умови для доведення обставин спору, а позивач переклад вищевказаних доказів мовою судочинства не надав, представника в судові засідання для особистих пояснень не забезпечив, суд позбавлений можливості всебічно, повно, об`єктивно дослідити зміст таких документів. Таким чином, на підставі документів викладених не мовою судочинства, суд не може встановити дійсні обставини справи, у зв`язку із чим такі визнаються судом недостовірними. Одночасно, при вирішенні спору, суд враховує позицію відповідача викладену у заявах по суті та в особистих поясненнях наданих в судовому засіданні згідно котрої останній визнав, що між ним та позивачем існують договірні відносини з приводу надання банківських послуг та він міг користуватися банківськими коштами. Разом з тим, беручи до уваги, що зі Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке, «Об актуализации Условий и правил предоставления банковских услуг» суд встановити їх зміст не може, а інші надані позивачем документи не містять підпису відповідача, у зв`язку із чим, відсутні підстави вважати, що відповідач був повідомлений про умови отримання кредитних коштів, порядок їх використання, умови настання відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а тому в цій частині суд погоджується з позицією відповідача, що позивач не довів наявності правових підстав для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом. Крім того, вирішуючи питання наявності у позивача права вимоги стягнення із відповідача заявленої спірної суми у виді заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд погоджується з позицією ВС викладену у постанові від 12.02.2020 у справі справа № 382/327/18-ц. Зокрема, у даному випадку до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 травня 2013 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (27 лютого 2023 року), і кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність належних та достовірних доказів, що у «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» сторони домовилися про розмір, порядок та умови нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а надані банком витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору такі не підписані та не визнаються позичальником, а тому не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Однак, враховуючи доводи відповідача, що такий міг фактично отримати від банку грошові кошти, заявлені позивачем як заборгованість за кредитом у сумі 47840,13 гривень та використати на потреби вказані у виписці за договором, при цьому, АТ КБ «ПриватБанк» у період часу з 31.08.2013 по 24.03.2023 стягнуто з рахунку відповідача кошти у виді відсотків за користування кредитним лімітом у сумі 43481,24 грн., як вбачається з вищевикладеного без достатньої правової підстави, а різниця у розмірі 4358,89 гривень [PERSON] у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернута, тому в цій частині позивач має обґрунтоване право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України. Зокрема, до судових витрат, понесених позивачем, суд відносить витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2\~684,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 201,49 грн. (58\~062,64*2\~684,00/4 358,89=201,49) судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору. Разом з тим, відповідачем надано суду копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] серія ААМ №296668 з якого вбачається, що останньому встановлено інвалідність 2-ої групи загального захворювання довічно. Таким чином, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Пунктом 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 №10 роз`яснено якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, та те, що позов задоволено частково, а відповідач в силу дії п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, відтак судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 201,49 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 207, 526, 549, 551, 626, 628, 633, 634, 638, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 141 ЦПК України та

Outcome: partial