Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 06 березня 2023 року до суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (далі - орган опіки, позивач), в якій позивач просить суд відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач) без позбавлення її батьківських прав, а також стягнути аліменти із [PERSON] на користь осіб або установ, у яких буде перебувати та утримуватися дитина, у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до виповнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, починаючи стягувати із дня пред`явлення позову. Рух справи Ухвалою судді від 10.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.04.2023 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Позиція позивача Свої вимоги позивач аргументував тим, що на обліку служби у справах дітей Соколівської сільської ради перебуває малолітня дитини [PERSON] , [INFO] , як така що опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері [PERSON] від своїх обов`язків з виховання дитини. 24 січня 2023 року в ході рейду було відвідано малолітню дитину [PERSON] та складено акт обстеження умов проживання, акт проведення оцінки рівня безпеки дитини, згідно із якими на момент відвідування в будинку було брудно, холодно, речі розкидані, наявний сильний запах гару від того, що на лежанці вночі загорівся матрац по будинку розкидані шматки не догорівшого матрацу, продукти харчування відсутні, з приготовленої їжі наявні коржі. Умови для проживання дитини відсутні. Від матері був чутний запах вживання алкогольних напоїв. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача Побережник М.Ю. подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Позиція відповідача Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Не заперечує проти відібрання її малолітньої дитини [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Обставини справи, зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , а батьком - [PERSON] (а.с.10-11). Із характеристики Соколівського ЗДО «Струмочок» вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина виховується в неповній родині, мати [PERSON] та дві старші сестри. Садочок відвідує з вересня 2019 року. В садочок дитина приходила охайна та доглянута. Останнім часом дитиною опікувалися переважно старші сестри, мама в життєдіяльності садочка участі не брала, хоча за харчуванням сплачувала своєчасно. Дівчинка садочок відвідувала не регулярно у зв`язку із частими хворобами, що підтверджувалось довідкою від сімейного лікаря. Вікторія комунікативна, вихована та здібна дівчинка, але вразлива на заняттях та святах, які проводилися в садочку приймала активну участь. Дитина відповідає віковому розвитку (а.с.12). У актах №207 від 28.12.2022, № 1 від 03.01.2023 та №19 від 24.01.2023 обстеження умов проживання, а також у акті проведення оцінки рівня безпеки дитини, зокрема зазначено, що для виховання та розвитку [PERSON] створені незадовільні умови, а також те, що мати із співмешканцем зловживають спиртними напоями (а.с.13-20). Згідно із довідкою відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області від 23.02.2023 [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності (а.с.21). Центром соціального захисту населення та надання соціальних послуг Соколівської сільської ради Кіровоградської області було прийнято рішення про надання соціальної послуги - соціальний супровід сім`ї [PERSON] , як такої, що опинилася у складних життєвих обставинах у зв`язку із невиконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків (довідка від 01.03.2023 №01-83/69) (а.с.22). 16.02.2023 [PERSON] звернулася до начальника служби у справах дітей Соколівської сільської ради з проханням влаштувати молодшу сестру до інших родичів або закладів для тимчасового перебування дітей, оскільки вона не має змоги займатися вихованням та утриманням своєї малолітньої сестри, а мати - [PERSON] продовжує вживати алкогольні напої, коштів на утримання [PERSON] не надає (а.с.23). Відповідно до висновку щодо доцільності відібрання малолітньої дитини [PERSON] від 21.02.2023, затвердженого рішенням виконавчого комітету Соколівської сільської ради від 21.02.2023, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, задля збереження її життя та здоров`я, комісія вважає, що відібрання дитини [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам малолітньої дитини (а.с.24-26). Релевантні джерела права Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Оцінка доказів Судом встановлено, що на цей час відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, зловживає алкоголем, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов та відібрати у [PERSON] її малолітню дитину [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Розподіл судових витрат Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що відповідає вимогам ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved