Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування поданого позову, позивач в уточненій позовній заяві зазначила, що 09.12.2000 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, про що 09.12.2000 року зроблений відповідний актовий запис № 139.\~Від шлюбу з відповідачем сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем, відповідно до вимог ст. 160 СК України було досягнуто взаємної згоди, що спільна дитина [PERSON] , [INFO] , буде проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , а \~ [PERSON] , [INFO] , буде проживати спільно з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, а також втратою почуття любові та поваги один до одного. Спільно сторони не проживають вже більше 3-х років. Рішення про розірвання шлюбу позивач прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, а тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе.\~Майнового спору на даний час між сторонами не має. Наразі, у зв`язку з постійною зайнятістю по роботі, позивач не має можливості постійно знаходитись вдома та піклуватись про доньку [PERSON] , [INFO] , тому вважає доцільним визначити місце проживання дитини разом з батьком. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд: -\~розірвати шлюб\~між нею\~та\~ [PERSON] ,\~зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, про що 09.12.2000 року зроблений відповідний актовий запис № 139; - визначити місце проживання неповнолітньої\~ [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляду справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти розгляду справи, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області Медведенко Л.І., надала заяву, відповідно до якої просила розглянути справу за її відсутності, з урахуванням висновку органу опіки та піклування. На підставі письмових заяв сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Шлюб [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований 09.12.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 139 від 09.12.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , /а.с.7/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.04.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 54 від 06.04.2005 року, /а.с.9/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29.12.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 250 від 29.11.2011 року, /а.с.8/. Згідно висновку органу опіки та піклування «Про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] », затвердженого рішенням Виконавчого комітету Кілійської міської ради № 204 від 25.04.2023 року, встановлено що під час бесіди з малолітньою [PERSON] , [INFO] , було з`ясовано, що у будинку за місцем проживання батька, вона виросла, там у неї є окрема кімната, де створені усі умови для проживання та розвитку. З матір`ю у дівчинки відносини добрі, мама цікавиться її життям, вони спілкуються та зустрічаються, але проживає дитина з батьком, який турбується про неї, забезпечує матеріально. Мати дитини проживає окремо разом із своїм співмешканцем, дівчинка проживати разом із ними не бажає, згодна з визначенням місця проживання разом з батьком. У зв`язку з чим, виконавчий комітет Кілійської міської ради як орган опіки та піклування, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кілійської міської ради від 18.04.2023 року (протокол № 2), вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] . При розгляді і вирішенні справи судом застосовано наступні норми права: Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної ради України 27.02.1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із\~статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~батько і\~мати мають\~рівні права\~та обов`язки\~щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до\~статті 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Визначальним у вирішенні даної позовної вимоги є принцип Міжнародної декларації прав дитини, проголошеною Генеральною асамблеєю ООН «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю». Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Так, принцип статті 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що випливає як зі змісту статті 141 Сімейного кодексу України, так зі змісту Конвенції про права дитини, тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, рівно як і батько дитини, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини батьки можуть реалізувати свої права шляхом домовленості між собою щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Згідно зі\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно дослідивши всі фактичні обставини, з`ясував, що відповідач спроможний надати дитині належний рівень виховання, постійно піклується про її розвиток, а тому приходить до висновку, що вимога, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім`ї, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого шлюб сторін підлягає розірванню.

Outcome: approved