Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просив: - стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Відповідач є батьком позивача, з яким його матір перебувала у шлюбі з 2004 року, а 21.07.2014 шлюб розірвано. У 2021 році позивачем змінено прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Наразі позивач є повнолітнім, але не досягнув ще 23-ох років та продовжує денне навчання на контрактній формі в Харківському національному університеті внутрішніх справ. Після досягнення позивачем 18-ти років батько не надає допомоги на навчання, на яке позивачу бракує коштів. Позивачу відомо, що батько працює водієм у міжнародного перевізника, а тому має можливість сплачувати аліменти, які раніше сплачував стабільно. Ухвалою суду від 09.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач подав до суду відзив, який обґрунтовує наступними обставинами. На даний час відповідач не має постійної роботи, а заробляє нерегулярно, а на його утриманні знаходяться неповнолітній син [PERSON] [INFO] та дружина [PERSON] , яка не працює і здійснює догляд за дитиною. Разом з тим, відповідач може сплачувати аліменти сину лише в сумі 1250,00 грн. щомісячно. Позивач відповіді на відзив не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про народження відповідач є батьком позивача (а.с. 11). Раніше відповідач та матір позивача [PERSON] з 24.04.2004 перебували у шлюбі, який надалі було розірвано 21.07.2014 за рішенням Липовецького районного суду Вінницької області (а.с. 9,10). Крім того, згідно рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 21.07.2014 з відповідача на користь матері позивача на його утримання було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 всіх заробітків (доходів) батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини (а.с. 7, 8). У 2021 році позивачем змінено прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про зміну імені (а.с. 12). Позивач навчається на денному відділенні навчання на контрактній формі в Харківському національному університеті внутрішніх справ, що підтверджується договором про навчання у закладі вищої освіти №684 від 15.09.2022 та договором про надання платної освітньої послуги (а.с. 13-16). Також згідно довідки від навчального закладу, передбачуваний термін навчання позивача до червня 2026 року (а.с. 17). Позивач сплачує за навчання щомісячно по 2500,00 грн, а у матеріалах справи є копії квитанцій про оплату за навчання по 12500,00 грн (а.с. 6). Разом з тим, згідно з розрахунком зі сплати аліментів відповідач від січня 2019 року по січень 2023 справно сплачував присуджені аліменти, заборгованості не мав, а за останній рік кожен місяць сплачував сину по 3576,00 грн (а.с. 18-19). Згідно з відомостей наданих ДПС щодо отримання доходів відповідачем, вказано, що за період з 1 кв. 2020 по 4 кв. 2022 відсутня інформація про доходи (а.с. 38). Згідно з наданими від Сервісного центру МВС - ТСЦ №0541 відомостями за відповідачем зареєстрований один автомобіль Hyundai Sonata FE 2009 року випуску (а.с. 42). Відповідач стверджує, що на його утриманні знаходяться неповнолітній син [PERSON] [INFO] та дружина [PERSON] яка не працює і здійснює догляд за дитиною, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, а за відомостями ДПС щодо отримання доходів дружиною відповідача вбачається, що вона отримує соціальні виплати. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Суд, оцінивши подані позивачем та витребувані судом на задоволення клопотання докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Судом було встановлено, що позивач, будучи сином відповідача, навчається в в університеті на денній контрактній формі навчання, а строк навчання до червня 2026 року в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Позивач стверджував, що батько працює водієм у міжнародного перевізника, а тому має можливість сплачувати аліменти, які раніше сплачував стабільно. Судом було встановлено, що згідно з відомостей наданих ДПС щодо отримання доходів відповідачем, вказано, що за період з 1 кв. 2020 по 4 кв. 2022 відсутня інформація про доходи. Однак, згідно з розрахунком зі сплати аліментів відповідач від січня 2019 року по січень 2023 справно сплачував присуджені аліменти та не мав заборгованості, а за останній рік кожен місяць сплачував сину по 3576,00 грн. Таким чином, твердження відповідача про те, що він не має постійного заробітку викликають у суду сумніви, оскільки враховуючи його попередні виплати аліментів позивачу щомісячно по 3576,00 грн, вбачається, що не можуть бути істинними два несумісних висловлювання про один і той самий факт, що беруться в один і той самий проміжок часу та в одному і тому ж відношенні. Отже, поведінка відповідача суперечить його попередній поведінці, що свідчить про його недобросовісність. З огляду на вищевказане, можна стверджувати про істинність доводів позивача про те, що відповідач періодично перебуває на заробітках закордоном, а тому має можливість сплачувати аліменти, які раніше сплачував стабільно. Доводи відповідача про те, що на його утриманні знаходяться неповнолітній син [PERSON] [INFO] та дружина [PERSON] яка не працює і здійснює догляд за дитиною, не спростовує висновків суду про спроможність його сплачувати аліменти позивачу у розмірі частки його доходів. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено, а доводи, наведені в обґрунтування відзиву, не можуть бути підставами для зменшення заявленого позивачем розміру аліментів, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального права і незгоді з заявленим розміром аліментів, та зводяться до переоцінки судом його доказів. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1\\4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) - на користь позивача, [INFO] , щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання даного рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави.

Outcome: approved