Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 30.12.2011 вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Проте, шлюбні відносини з відповідачем не склалися, тому з 30.12.2022 року вона разом з дітьми переїхала до Притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства, та з цього часу вони з [PERSON] мешкають окремо. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу не надає, разом з тим, має дві вищих освіти, проте не працює, хоча є працездатним, інших осіб на утриманні не має, а тому має достатні можливості сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, позбавлена можливості заробляти кошти на своє утримання та утримання дітей. Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу у належному розмірі не надає, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 2700,00 грн. щомісяця, що дорівнює розміру встановленого законодавством України прожиткового мінімуму для працездатних осіб, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06.03.2023 у вказаній справі відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання надав заяву, у якій просив справу розглянути за його відсутності, позов визнав частково, зазначив, що на даний час позивач з дітьми не бідують, він допомагає їм фінансово, крім того, дружина отримує аліменти на доньку, у свою чергу він може надати у користування житло, а тому вважає можливим сплачувати аліменти на користь дружини у розмірі 1000,00 грн. на місяць, оскільки не працює. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони з 30.12.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.12.2011 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.03.2010 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.11.2022. З Довідки № 051/043-003-зв від 11.01.2023 вбачається, що позивач [PERSON] разом із дітьми з 30.12.2022 перебуває у Притулку для жінок, які постраждали від домашнього насильства та/абонасильства за ознакою статі Київського міського Центру гендерної рівності, запобігання та протидії насильству (КМЦГР) виконавчого органу Київської міської ради (КМДА). В судовому засіданні також встановлено, і даний факт визнано сторонами, що малолітня дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні і на час розгляду справи не досягла трирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Позивач посилається на те, що відповідач не надає допомоги на утримання матері дитини, яка потребує такої допомоги, проте може її надавати. Згідно ст. 5 Протоколу N 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом N 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.97 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із частиною 2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст.84 СК України встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. У відповідності до ч. 1 та 2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи матеріальний та сімейний стан платника і одержувача аліментів, приймаючи до уваги той факт, що малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , ще не досягла трьох років, проживає разом зі своєю матір`ю - позивачем у справі, відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровим і не має інших утриманців, враховуючи заперечення відповідача, а також його майновий стан, суд приходить до висновку про задоводення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 2700,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, який суд вважає достатньо обґрунтованим. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 16.02.2023. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved