Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Синельніківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позов обґрунтований тим, що 05.04.2008 сторони уклали шлюб. Від шлюбу мають 2 неповнолітні дитини: доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Василівського районного суду Запорізької області. Від 05.03.2012 шлюб між ними розірвано. Діти проживаю разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає участі у задоволенні матеріальних потреб дітей, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина та доньки у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.10.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. 03.01.2023 на адресу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника відповідача - адвоката Маркової Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі частині заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, обґрунтовуючи це тим, що доводи позивачки не відповідають дійсності, так як відповідач сумлінно та відповідально виконує свої батьківські обов`язки, що проявляються у сплаті аліментних зобов`язань у готівковій та натуральній формах, надсилаючи кошти безпосередньо на картку доньки - [PERSON] . Крім того, донька - [PERSON] , [INFO] проживає разом з відповідачем, за адресою: [ADDRESS] . 07.02.2023 до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів: довідки про доходи відповідача та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - [PERSON] , [INFO] від 13.12.2022. Ухвалою судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2023 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів передано до Заводського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2023 цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження, призначено до розгляду на 06.04.2023. Позивачка у судове засідання не з`явилася, засобом поштового зв`язку надіслала клопотання, яким просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги задовольнити повністю. Додатково долучила на підтвердження факту проживання дітей з нею довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб: свою та сина - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] від 23.12.2022. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. У судове засідання представник відповідача не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 01.08.2008 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 06.11.2012. (а.с. 6,7). На підтвердження факту проживання [PERSON] , [INFO] з відповідачем (батьком [PERSON] ), його представником надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - [PERSON] , [INFO] від 13.12.2022. На підтвердження факту проживання [PERSON] , [INFO] з позивачкою (матір`ю [PERSON] ) надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] від 23.12.2022. Крім цього, позивачка у клопотанні від 28.04.2023 зауважила, що відповідач зареєстрував доньку незаконно, коли остання знаходилася у нього в гостях. Даний факт ані відповідачем, ані його представником не спростовано. Крім того, на момент подання позовної заяви позивачка надала довідку секретаря Софіївської сільської ради № 230 від 05.09.2022, відповідно до якої [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] разом із дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищенаведеного, суд вважає доведеним факт перебування дітей на утриманні саме позивача [PERSON] , через що навні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на їх утримання. Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 9 ст. 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, та те, що обов`язок утримувати дітей покладається рівною мірою на матір і батька. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є особою працездатного віку, має стабільний дохід, інших утриманців не має, тому, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового гарантованого мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання до суду позовної заяви і до досягнення старшою дитиною повноліття. Посилання у відзиві на позовну заяву на той факт, що відповідач сумлінно та відповідально виконує свої батьківські обов`язки, що проявляються у сплаті аліментних зобов`язань у готівковій та натуральній формах, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Надання дітям матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину (Постанова Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19 (провадження № 61-929св20). На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з відповідною позовною заявою, адже приписами вказаної норми визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, сума судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved