Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

04.04.2023 позивачка звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що вона з відповідачем [PERSON] проживали однією сім`єю більше 7-ми років без державної реєстрації шлюбу. Від спільного з відповідачем проживання у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. На даний час місце роботи відповідача їй не відомо, вони з дітьми не проживають разом з відповідачем, а зареєстровані у її батьків. Між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу сталого матеріального утримання та виховання дітей. Відповідач у добровільному порядку не надає коштів на утримання дітей з урахуванням їхніх потреб. Позивачка зазначає, що на даний час їй важко одній забезпечувати матеріальні потреби їхніх дітей, яким повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. А тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття. 06.04.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 25.04.2023 (а.с.23, 24). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. 25.04.2023 до суду надійшла заява від позивачки з проханням розглянути цю справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно. 25.04.2023 до суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Частиною 1 статті 206 ЦПК України передбачено право позивача відмовитися від позову, а відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК). За положенням ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, суд встановив наступні фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин. Суд установив, що батьками двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] батько та позивачка [PERSON] мати. Наведене вбачається зі свідоцтв про народження дітей серія [NUMBER] та серія [NUMBER] (а.с.9, 10). Позивачка [PERSON] зареєстрована разом з дітьми по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 470 від 27.03.2023, виданою відділом реєстрації місця проживання ЦНАП виконавчого комітету Таращанської міської ради (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що донька сторін [PERSON] навчається в Таращанському академічному ліцеї «Успіх» у 1-А класі з 1 вересня 2022 року. Мама дівчинки організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько, [PERSON] , з сім`єю не проживає. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не являвся (а.с.12). Син сторін [PERSON] , [INFO] , відвідує Таращанський заклад дошкільної освіти «Сонечко» із 09.03.2021 року по даний час. До закладу сина приводить і збирає мама - [PERSON] , цікавиться вихованням, відвідує батьківські збори. Тато - [PERSON] участі у вихованні сина не приймає (а.с.13). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст.\~2\~Сімейного кодексу\~України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст.\~15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18\~Конвенції «Про\~права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Частиною 3 ст.181\~СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч.1,2\~ст.\~183\~СК України,\~частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 141\~СК України визначено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини не залежно від того, чи перебувають вони у шлюбі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Задовольняючи позов, суд враховує, що відповідач позов визнав в повному обсязі, має працездатний вік, відомостей про наявність тяжких захворювань або інших вад здоров`я суду не надано, а також не повідомлено будь-які інші обставини, що свідчать про неможливість надавати матеріальну допомогу. Згідно статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Датою подачі позову є 04.04.2023. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, суд допускає до негайного виконання, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. На підставі пункту 3 частини першої статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» за подання позову до суду про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави в розмірі 1073,60 гривень. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved