Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення донькою 23-х років за умови продовження нею навчання. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано 10.07.2012 року на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області. В цьому шлюбі вона мають дитину [PERSON] , [INFO] . Наразі донька досягла повноліття та продовжує навчання на 4-му курсі Факультету права та економіки Міжнародного гуманітарного університету (ІV рівень акредитації), спеціальність: 081 «Право», освітнього рівня вищої освіти перший «Бакалаврський», контракт, заочної форми навчання (приблизний термін закінчення навчання 30 червня 2024 року). Відповідач, який є батьком повнолітньої доньки, добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає.\~Донька проживає з нею, позивачем в с.Калчева, та перебуває на її утриманні. Вона позивач не спроможна самостійно забезпечувати доньку, оскільки неси витрати на оплату її навчання. З цих підстав, позивач просила вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 07.04.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 10:00 годину 01.05.2023 року (а.с.24), про що повідомлено сторін по справі (а.с.25). Позивач в судове засідання не прибула, проте подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність та не за перечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.29). Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлявся за адресою свого постійного місця\~\~реєстрації: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 10.04.2023 року (а.с.26). Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2). Поштове повідомлення направлене за даною адресою повернулося до суду з відміткою про те, що, адресат особисто отримав повідомлення з поставленням підпису. (а.с.28). Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.29). Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані зі стягненням аліментів. \~\~ Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.01.2004 року, який розірвано на підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 10.07.2012 року, справа №1507/1525/12 (а.с.6). Позивач зареєструвала 10.09.2014 року інший шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.7). Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком доньки позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5) На даний час, донька позивача [PERSON] навчається, є студенткою, заочної форми навчання в Міжнародному гуманітарному університеті, про що свідчить довідка №195/03 від 28.03.2023 року. Приблизний термін закінчення навчання - 30.06.2024 року (а.с.10). Повнолітня донька позивача станом на час подання позову проживає разом і позивачем, тобто своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] ,\~що підтверджується\~Довідкою переселенця\~ [PERSON] \~№5118-7500567742\~від 25.04.2022\~видана УЗЗН\~Болградської РДА\~Одеської області\~ та Довідкою переселенця [PERSON] №5116-7500469851 від 22.04.2022 року видана УЗЗН Болградської РДА Одеської області (а.с.8-9). Позивач\~зазначила що\~їх спільна\~донька з\~відповідачем \~перебуває на\~її повному\~матеріальному утриманні,\~однак вона\~не в\~змозі самостійно\~надати їй\~належного матеріального\~забезпечення у\~зв`язку з\~її навчанням\~у МГУ,\~за яке\~вона постійно\~здійснює оплату,\~що підтверджується\~квитанціями доданими\~до позову\~ (а.с.11-18). Відповідно до ст.\~199\~СК\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"): 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності. 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Постановою від 17 квітня 2019 року у справі справа № 644/3610/16-ц Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду задовольнив касаційну скаргу [PERSON] - частково. Скасував рішення суду першої інстанції та апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів з 01 вересня 2016 року у розмірі 800 грн щомісячно до закінчення навчання позивачем на факультеті соціально-економічного управління Харківського регіонального інституту управління Національної академії державного управління при Президентові України. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів з 01 вересня 2016 року у розмірі 800 грн щомісячно до закінчення навчання позивачем на факультеті соціально-економічного управління Харківського регіонального інституту управління Національної академії державного управління при Президентові України задовольнив. Слід звернути увагу, що в даній справі позивач навчалася на заочній формі навчання. Тобто, слід дійти висновку, що форма навчання може бути як денна, так і заочна. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову... Вимогами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, суд приймає до уваги: -актуальну і дійсну потребу дитину у наданні їй матеріальної допомоги, -вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу (постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18), -стан здоров`я платника аліментів, його матеріальний та сімейний стан, наявність у платника аліментів майна, грошових коштів та -інші обставини, що мають значення. За загальним правилом суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати Разом з цим, при розгляді даного позову, суд виходить з того, що відповідач є дієздатною, працездатною людиною. Обставини, які б спростовували зазначене, відсутні. Відповідач [PERSON] (а.с.33) зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Будь-які інші докази на спростування доводів позивача, відповідачем суду не були надані. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку(доходу)матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. А тому, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на період навчання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення навчання [PERSON] .. Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених уст. 7 СК України. Відповідно до ст.141 ч.1, ч.6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073.60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved