Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з вказаним\~позовом,\~в якому\~просить постановити\~рішення,\~яким стягнути\~з відповідача\~на його\~користь 3%\~річних та\~інфляційні втрат\~від простроченої\~суми у розмірі\~351245,74\~грн. та судові витрати в розмірі 5268,69 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 21.05.2008\~року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №700007206, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти у якості кредиту для придбання транспортного засобу у розмірі 12839,69 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштам не пізніше 22.05.2014 року. Закрите акціонерне товариство «Альфа-Банк» в подальшому змінювало найменування на ПАТ «Альфа-Банк», а згодом на АТ «Альфа-Банк». У зв`язку з систематичним невиконанням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у позичальника перед кредитором сформувалась заборгованість у розмірі 136110,11 грн. Для захисту своїх порушених прав кредитор був вимушений звернутись до постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» для стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором. 26.04.2011\~року Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» розглянувши позов ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] вирішив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 136110,11 гривень. 19.08.2011 року Новозаводським районним судом міста Чернігова було постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа для примусового виконання рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» від 26.04.2011 року. В січні 2012 року в рахунок погашення заборгованості (виконання грошового зобов`язання) було відчужено заставний транспортний засіб GEELY МК, 2008 року випуску. В результаті відчуження заставного майна, на погашення раніше сформованої заборгованості були сплачені грошові кошти у розмірі 31308,01 гривень. В подальшому Відповідачем не вчинялось жодних дій для належного виконання рішення Третейського суду. Станом на 08.08.2022 року відповідачем не виконано грошове зобов`язання у розмірі 136110,11 грн. Відтак позивач набув право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат у розмірі 351245,74 гривень, які складаються з: 36200,83 гривень - 3 % річних від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання, 315044,91 гривень - інфляційних витрат у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання. У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутись до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. З-за таких обставин та враховуючи те, що у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.05.2008 року ЗАТ Альфа-Банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 700007206, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику грошові кошти у якості кредиту для придбання транспортного засобу у розмірі 12839,69 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштам не пізніше 22.05.2014 року. (а.с. 6-8). Згідно ксерокопії ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.08.2011 року ПАТ Альфа-Банк видано виконавчий лист на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий союз» від 26.04.2011 року у справі за позовом ПАТ Альфа-Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 136110,11 грн. (а.с. 14). 30.11.2022 року АТ Альфа-Банк змінило назву на АТ Сенс Банк, що підтверджується ксерокопією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.11.2022 року та ксерокопія витягу з державного реєстру банків №В/27-0010/103281 від 02.12.2022 року. (а.с. 49-50). Частиною 2 ст.625 ЦК України\~передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.ст.524,\~533-535\~і\~625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 3 ст.510 ЦК України\~визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. За змістом вказаних норм, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначених норм права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, оскільки рішення суду зводиться до сплати грошей, то це є грошовим зобов`язанням. У разі порушення зобов`язання відповідно до\~ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості сума заборгованості за ставкою 3% річних від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання становить 36200,83 грн., сума заборгованості за інфляційними витратами у зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання становить 315044,91 грн. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.01.2020 року в справі №924/532/19. Таким чином, враховуючи правовідносини між сторонами, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 5268,69 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved