Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

09.03.2023 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 20 вересня 2013 року, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними фактично припинені. Збереження шлюбу вважає неможливим. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Також, позивач просить призначити виплату аліментів відповідачем на утримання трьох дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 (чотири тисячі) грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до повноліття дітей. 12 квітня 2023 року судом по справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, була повідомлена за допомогою телефонного зв`язку, подала заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги повністю визнав, щодо задоволення позову не заперечував, просив розглядати справу без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] , 20 вересня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1320. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами у справі склалися негативні стосунки, оскільки сторони між собою не знаходять порозуміння, втратили один до одного почуття поваги та кохання, внаслідок чого вже тривалий час між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, наміру зберігати сім`ю не мають, а відтак збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, а також те, що визнання останнім позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. На підставі 141, 142 ЦПК України, у зв`язку із визнанням відповідачем позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн., а інші 50 % судового збору слід повернути позивачці з державного бюджету. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved