Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості. У позовній заяві вказував, що [PERSON] 13.09.2018 року приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов для позивача передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 29.09.2021 року має заборгованість 98126,07 грн., яка складається з наступного: - 74192,81 грн. заборгованість за кредитом; - 23933,26 грн. заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн. штрафи. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «АКЦЕНТ-БАНК». Ухвалою суду від 11.11.2022 у зв`язку з смертю відповідача у якості відповідачів по справі були залучені правонаступники спадкоємці відповідача [PERSON] через її законного представника [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив справи розглянути без його представника, позовні вимоги підтримав. Представник відповідачів позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що відповідачам не було відомо про те, що їх батько взяв кредит, оскільки він був оформлений не за місцем його проживання, а саме в м. Дніпро, позивачем не було дотримано вимог цивільного законодавства, а саме ст.1281 Цивільного кодексу України щодо пред`явлення вимог до спадкоємців, згідно практики Верховного Суду у випадку смерті боржника, після залучення до справи спадкоємців суд повинен закрити справу. Також вказав, що спадкоємці не отримували свідоцтв про право на спадщину. Просив суд відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника відповідачів, суд дійшов до наступного. З матеріалів позовної заяви вбачається, що між банком та [PERSON] шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК» було укладено кредитний договір № б/н від 13.09.2018 року. Водночас, через невиконання [PERSON] договірних зобов`язань у нього утворилася заборгованість, яка, згідно до розрахунку заборгованості, станом на 29.09.2021 року становить 98126,07 грн. і складається з наступного: - 74192,81 грн. заборгованість за кредитом; - 23933,26 грн. заборгованість по відсоткам; - 0,00 грн. штрафи. При цьому, позивач виходить з Умов та правил надання банківських послуг, вважаючи вказані документи складовою укладеного між сторонами договору. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1\~ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно до ч.1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Виходячи з цього та з огляду на зміст ст.ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи в анкеті-заяві позичальника від 13.09.2018 року розмір кредитного ліміту не визначено, а процентна ставка теж не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) та заборгованість по відсоткам. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.09.2018 року, посилався на Витяги з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк». Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, та інші умови. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, і надані суду дані умови не містять дати їх підписання та дії саме у час виникнення правовідносин з [PERSON] . За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету, а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг, частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року в справі № 6-240цс14 та в постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15, а також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 та в постанові від 27 серпня 2020 року справа № 188/1815/17. Укладений між сторонами кредитний договір від 13.09.2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак факт отримання [PERSON] кредиту підтверджується анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та розрахунком заборгованості, при цьому відповідачі теж не заперечували факт отримання їх батьком кредиту кредиту. Оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому наявні правові підстав для стягнення з [PERSON] суми заборгованості за тілом кредиту 74192,81 грн. Проте, після звернення позивача до суду з позовом до [PERSON] , останній помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть та актовим записом про смерть. Судом до участі у справі були залучені спадкоємці [PERSON] [PERSON] , [PERSON] . Доказом, що саме ці особи прийняли спадщину після смерті батька є матеріали спадкової справи, які були витребувані у нотаріуса, які містять відповідні заяви про прийняття спадщини. В запереченнях представника банку від 14.02.2023 вказано, що він просить позовні вимоги задовольнити до [PERSON] , проте суд розцінює це як явну описку, оскільки це вбачається з тексту заперечень та обізнаністю позивача про смерть [PERSON] та вступ до участі у справі нових відповідачів. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Грошові зобов`язання за своєю суттю є таким що переходять у спадок спадкоємцям. Відповідачі успадкували спадщину за законом, а тому відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України їх частки у спадщині за законом є рівними. Будь-якої інформації про зміну розміру часток між спадкоємцями спадкова справа не містить, і відповідачі не повідомляли про це суд. Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту за його життя, і в ході розгляду справи останній помер, і суд відповідно до процесуального законодавства здійснив заміну відповідача на його правонаступників спадкоємців, з цих підстав суд вважає, що дотримання процедури кредитором щодо пред`явлення вимог до спадкоємців не є необхідною, оскільки такі вимоги вже подані в судовому порядку, тоді як ст.1281 ЦК України передбачає досудове врегулювання питання повернення боргу після того як кредиторові стане відомо про смерть боржника. Також суд не вбачає підстав для закриття цивільного провадження, на чому наголошував представник відповідачів, оскільки практика Верховного Суду стосується випадку, коли позов поданий до суду після смерті боржника. Зі змісту ч.1 ст.1282 ЦК України вбачається, що спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, у розмірі який відповідає їх частці у спадщині. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що у власності [PERSON] на час його смерті перебувала земельна ділянка розміром 2,1653 га, яка розташована в с. Митлашівка Золотоніського району Черкаської області, цільове призначення для ведення сільськогосподарського виробництва, про що свідчить копія державного акта на право власності на земельну ділянку від 05.05.2004 серії ЧР1108093, кадастровий номер 71206865500:04:0020804. Згідно витягу № НВ-9914495872023 від 09.03.2023, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 86828 грн. 47 коп. Тобто вартість майна, отриманого відповідачами у спадщину є більшою ніж вищевказаний розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем кредитором. Сторонами не надано суду доказів наявності у [PERSON] іншого майна, і таке майно судом не виявлено. Відтак, виходячи з рівних часток відповідачів щодо отриманого у спадщину майна [PERSON] , вартість яких є більшою за заборгованістю по договору кредиту, яка підлягає стягненню на користь позивача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги, стягнувши суму боргу порівну з відповідачів. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судовий збір\~відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial