Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства знаходиться зведене виконавче провадження № 61279091, зокрема виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми було виставлено на продаж майно [PERSON] , а саме гараж літ. "Б", загальною площею 365,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Внаслідок нереалізації майна боржника на третіх електронних торгах, в листопаді місяці 2020 року [PERSON] отримав повідомлення від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми № 124514 від 26.11.2020, в якому йому було запропоновано, в порядку ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення боргу. [PERSON] своєю заявою повідомив Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника. У зв`язку з виявленням [PERSON] бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника, в грудні місяці 2020 року [PERSON] отримав повідомлення від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми № 132739 від 16.12.2020, в якому йому було запропоновано, в порядку ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", внести на депозитний рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на його користь, оскільки вартість нереалізованого майна перевищувала суму боргу, яка підлягала стягненню за виконавчим документом. Різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на користь [PERSON] в сумі 125840,12 грн була сплачена [PERSON] згідно квитанції від 05.01.2021, про що Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми було повідомлено письмово. У зв`язку з цим, заступником начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми було винесено постанову та складено акт про передачу [PERSON] майна боржника в рахунок погашення боргу від 21.01.2021 ВП № 56075151. Разом з тим, рішенням Сумського окружного адміністративного суду 21.09.2021 у справі № 480/1244/21 задоволено адміністративний позов [PERSON] до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми про визнання протиправними та скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Визнано протиправними та скасовано постанову та акт заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 21.01.2021 ВП № 56075151. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 480/1244/21 залишено без змін. Отже з моменту набрання законної сили рішенням Сумського окружного адміністративного суду 21.09.2021 у справі № 480/1244/21 Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми набув обов`язку щодо повернення коштів, які були внесені [PERSON] 05.01.2021 на депозитний рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми, як різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на його користь. Незважаючи на це Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми не виконав свого обов`язку щодо повернення коштів, які були внесені [PERSON] 05.01.2021 на депозитний рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми, як різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на його користь. [PERSON] 13.09.2022 звернувся до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми з заявою про вжиття заходів щодо повернення коштів, які були внесені ним 05.01.2021 на депозитний рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми. При поверненні коштів просив врахувати, що від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми на його картковий рахунок надходили кошти: 27.01.2021 - 4349,37 грн та 03.02.2021 - 5614,68 грн. Листом № 6/67898 від 08.12.2022 йому було повідомлено, що кошти в розмірі 125840,12 грн, які надійшли на депозитний рахунок відділу розподілено у відповідності до вимог ст. 45, 46 Закону України "Про виконавче провадження". На підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду та постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/1244/21 державним виконавцем направлено вимоги стягувачам щодо повернення перерахованих коштів, а також направлено подання до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після надходження коштів на депозитний рахунок відділу кошти будуть перераховані [PERSON] . Кошти до цього часу не були повернуті, у зв`язку з цим [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 115876,07 грн та покласти на відповідача судові витрати. Представник відповідача - Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав до суду відзив, у якому зазначив, що належним відповідачем у даній справі повинна бути Державна казначейська служба, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.11.2020 [PERSON] отримав повідомлення від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми № 124514, в якому йому було запропоновано, в порядку ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", залишити за собою нереалізоване майно боржника в рахунок погашення боргу (а.с. 18). [PERSON] своєю заявою від 08.12.2020 повідомив Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника, у зв`язку з цим йому було запропоновано, в порядку ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження", внести на депозитний рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на його користь, оскільки вартість нереалізованого майна перевищувала суму боргу, яка підлягала стягненню за виконавчим документом (а.с. 19). Різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на користь [PERSON] в сумі 125840,12 грн була сплачена [PERSON] згідно квитанції від 05.01.2021, про що Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми було повідомлено письмово (а.с. 20-21). 21.01.2021 у ВП № 56075151 заступником начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми було винесено постанову та складено акт про передачу [PERSON] майна боржника в рахунок погашення боргу за виконавчим листом № 592/11738/17 (а.с. 7-8). Рішенням Сумського окружного адміністративного суду 21.09.2021 у справі № 480/1244/21 задоволено адміністративний позов [PERSON] до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми про визнання протиправними та скасування постанови та акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Визнано протиправними та скасовано постанову та акт заступника начальника відділу Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 21.01.2021 ВП № 56075151. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2022 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 480/1244/21 залишено без змін (а.с. 9-17). Враховуючи вищезазначене, [PERSON] 13.09.2022 звернувся до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми із заявою про вжиття заходів щодо повернення коштів, які були внесені ним 05.01.2021 на депозитний рахунок Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми, як різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на його користь. При поверненні коштів просив врахувати, що від Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми на його картковий рахунок надходили кошти: 27.01.2021 - 4349,37 грн та 03.02.2021 - 5614,68 грн (а.с. 22-24). Листом № 6/67898 від 08.12.2022 Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми було повідомлено, що кошти в розмірі 125840,12 грн, які надійшли на депозитний рахунок відділу розподілено у відповідності до вимог ст. 45, 46 Закону України "Про виконавче провадження". На підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду та постанови Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 480/1244/21 державним виконавцем направлено вимоги стягувачам щодо повернення перерахованих коштів, а також направлено подання до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після надходження коштів на депозитний рахунок відділу кошти будуть перераховані [PERSON] (а.с. 25). Грошові кошти, які надійшли від позивача на депозитний рахунок спрямовані на погашення боргу по зведеному виконавчому провадженню № 61279091, а саме: [PERSON] - кошти у розмірі 65755,16 грн платіжним дорученням № 39518 від 20.01.2021; кошти у розмірі 601,93 грн платіжним дорученням №41856 від 15.02.2021; [PERSON] - кошти у розмірі 1689,26 грн платіжним дорученням № 38695 від 15.01.2021; Державній фіскальній службі кошти у розмірі 13731,93 грн платіжним дорученням № 38693 від 15.01.2021; 15.01.2021 платіжним дорученням №38694 на рахунок Державної казначейської служби України перераховано виконавчий збір у розмірі 168,93 грн; Державній казначейській службі України 15.01.2021 платіжним дорученням №38792 перераховано виконавчий збір у розмірі 60,19 грн; 15.01.2021 платіжним дорученням №38794 на рахунок Державної казначейської служби України перераховано виконавчий збір у розмірі 6575,52 грн; 14.01.2021 платіжним дорученням №38683 на рахунок Державної казначейської служби України перераховано виконавчий збір у розмірі 1373,19 грн; 15.01.2021 платіжним дорученням №38698 на рахунок Державної казначейської служби України перераховано виконавчий збір у розмірі 27157,38 грн. Передбачена ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом винесення державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які можуть вважатися юридичними фактами, правочином, що є законною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (п. 4 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України). Такі ж висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 16.11.2016 (провадження № 6-1655цс16) та від 14.06.2017 (провадження № 6-1804цс16). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 752/1115/17 підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 14.06.2017 (провадження № 6-1804цс16), про те, що процедура передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу оформлюється шляхом прийняття державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу, які є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що в разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). Виконання договору з боку покупця (стягувача) полягає у внесенні на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. На підтвердження виконання договору з боку покупця виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (ст. 72 Закону України "Про нотаріат"), звертається до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем. Закон України "Про виконавче провадження" не містить механізму повернення грошових коштів, сплачених стягувачем на депозитний рахунок державної виконавчої служби, як різниця між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягала стягненню на його користь, в разі визнання протиправними та скасування постанови та акта виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а тому підлягають застосуванню загальні норми права. Зокрема зобов`язання повернення безпідставно набутого майна (підстава, на якій були набуті грошові кошти, згодом відпала) урегульовано ст. 1212 Цивільного кодексу України, яка підлягає застосуванню шляхом повернення на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів, набутих під час процедури передачі державним виконавцем стягувачу нереалізованого на прилюдних торгах арештованого майна боржника в рахунок погашення його боргу, оформленої шляхом винесення державним виконавцем постанови та складення акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, які були визнані протиправними та скасовані в судовому порядку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18) зазначено, що відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15- ц міститься висновок про те, що зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим, той факт, що на рахунку Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми вже відсутня вказана сума, не спростовує його обов`язку повернути отримані кошти в сумі 115876,07 грн (від загальної суми 125840,12 грн віднято суми коштів, що надходили на картковий рахунок [PERSON] 27.01.2021 та 03.02.2021), незалежно від того, як ці кошти в подальшому були розподілені. Подальший розподіл отриманих Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми грошових коштів не може виступати підставою для припинення обов`язку по поверненню отриманих коштів, оскільки скасовані постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу не породжують позитивних юридичних наслідків. При цьому Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми не позбавлений права у судовому порядку захистити свої права відповідно до правового механізму, передбаченого ст. 1212 Цивільного кодексу України. Щодо твердження Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми про те, що належним відповідачем у даній справі є Державна казначейська служба слід зазначити наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц викладена правова позиція, відповідно до якої держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган. Порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з державного органу визначений Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", яким встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Державна казначейська служба України та її територіальний орган можуть бути залучені до участі у справі з метою забезпечення завдань цивільного судочинства, однак їх незалучення не може бути підставою для відмови у позові. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09.02.2021 у справі №910/8641/19. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц викладена правова позиція, яка полягає в тому, що саме на державу покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне вказати, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав. Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 08.11.2017 у справі № 761/13921/15-ц (провадження № 6-99цс17) оскільки Верховний Суд не робив висновку про обов`язкове залучення Державної казначейської служби України та неможливість задоволення позову у разі незалучення цього органу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованим па підлягає задоволенню у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 115876,07 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1158,76 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved