Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ТОВ Експансія» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що у грудні 2021 року гр. [PERSON] (Позивач) прийнята на посаду касира у супермаркеті Fozzi, що розміщений за адресою: вул. Заболотного, 37, м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» (Відповідач). 21 липня 2022 року вона звернулась із заявою на ім`я т.в.о. директора ТОВ «Експансія» [PERSON] з проханням звільнити її з посади за власним бажанням з 22.07.2022 року, розрахунковий лист, копію наказу про звільнення та трудову книжку просила надіслати рекомендованим листом УДППЗ «Укрпошта» на адресу: 19201, вул. Соборна, 35, м. Жашків, Уманський район, Черкаська область, а виплату розрахункових коштів здійснити на наступні реквізити: отримувач [PERSON] , рахунок [NUMBER] , ІВАN [NUMBER] , БАНК ОТРИМУВАЧА АТ КБ Приватбанк, РНОКПП отримувача [NUMBER] , в тому числі нараховану заробітну плату за лютий 2022 року в розмірі 21603,11 грн., за березень 2022 року в розмірі 9530,44 грн. Згідно отриманої у персональному кабінеті довідки: Дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) про доходи від 15.08.2022 року, гр. [PERSON] було нараховано: у січні 2022 року - 14898,13 грн у лютому 2022 року - 21 603,11 грн у березні 2022 року - 9530,44 грн. У день звільнення 22 липня 2022 року ТОВ «Експансія» було здійснено виплату в розмірі 12 922,21 грн. за лютий 2022 року (сума без урахування сплачених податків та зборів Відповідачем). Таким чином, на час звільнення з роботи 22 липня 2022 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Експансія» (Відповідач) не провело з гр. [PERSON] повний розрахунок по заробітній платі та інших виплатах, які належать їй в установленому законом порядку, в тому числі не виплатило нараховану заробітну плату за березень 2022 року в розмірі 9530,44 грн. Наказ від 22.07.2022 року Позивачу не видавався, на його адресу не надходив. На підставі вищевказаного позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» на користь [PERSON] заборгованість за період 01.03.2022 року - 31.03.2022 року в розмірі 9 530,44 грн. (Дев`ять тисяч п`ятсот тридцять гривень 44 копійки). Твердження Позивача щодо невиконання Відповідачем зобов`язань зі сплати заробітної плати не відповідають дійсності, а вимоги по стягнену заробітної плати не підлягають задоволенню на підставі такого. У грудні 2021 року Позивачку прийнято на посаду касира у гіпермаркет «Fozzi». У лютому 2022 року, після початку повномасштабного воєнного вторгнення російської федерації на територію України Позивачка в телефонному режимі повідомила представника Відповідача про те, що була евакуйована за межі території України, а отже, не може виконувати трудові обов`язки. У зв`язку з даною обставиною, Відповідачем прийнято рішення про призупинення дії трудового договору з працівниками, які знаходились поза межами країни та не могли приступити до виконання своїх трудових обов`язків, та видано наказ №12п від 24.03.2022р. про призупинення дії трудового договору окремим працівникам структурних підрозділів ТОВ «Експансія» з 01.04.2022 року. Станом на липень 2022 року Позивачка не повернулась до виконання своїх трудових обов`язків, та направила через електронний месенджер уповноваженому працівнику Відповідача заяву про звільнення. 22 липня 2022 року Відповідачем видано наказ №470/к/тр про звільнення [PERSON] та здійснено повний розрахунок відповідно до чинного законодавства (копія наказу є в матеріалах справи). Так, станом на день звільнення, до сплати Позивачці нараховано виплату компенсації за 7 (сім) днів із невикористаної відпустки у розмірі 3 275,29 грн, та виплачено, з урахуванням утримання обов`язкових платежів (податків та зборів) - 2 797, 61 грн. Також 22.07.2022 р. працівниці здійснено виплату заробітної плати за березень 2022 року. Так, розмір нарахованої заробітної плати за березень 2022 року становить 9 530,44 грн. З урахуванням всіх утриманих обов`язкових платежів (податків та зборів), [PERSON] виплачено заробітну плату в розмірі 7672,00 грн. Виплата Позивачці усіх розрахункових платежів здійснена шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок, зазначений Позивачкою у заяві про звільнення. Таким чином, усі зобов`язання з оплати заробітної плати Позивачці Відповідачем, зокрема з виплати заробітної плати за березень 2022 року, здійснено у повному розмірі та належним чином. 09 квітня 2023 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі наступного змісту. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, сканована копія якого міститься в кабінеті користувача системи «Електронний Суд», та з яким Відповідач ознайомився у кабінету 07 квітня 2023 року (повідомлення про те що дані документи надійшли до кабінету користувача у справі не надходило). Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, обгрунтовуючи, що розрахунок з Позивачем здійснено в повному обсязі, та на підтвердження додає докази перерахування коштів та розрахунковий лист. Проте додані докази суперечать фактичним обставинам справи та поясненням наданим самим Відповідачем, та не спростовують наявність заборгованості з огляду на наступне. У розрахунку компенсації відпустки від 22 липня 2022 року, що доданий Відповідачем зазначено, що Позивачу у 2022 році було нараховано наступні суми заробітної плати: у січні 2022 року - 20 809,46 грн у лютому 2022 року - 22 383,79 грн. інших нарахувань після лютого 2022 року не зазначено. Проте у останньому абзаці на 1 сторінці відзиву Відповідачем зазначено про проведені нарахування та виплату заробітної плати за березень 2022 року в розмірі 9 530,44 грн. Згідно доданого розрахункового листа за березень 2022 року зазначено, що Позивачу здійснено виплату: через касу 04 березня 2022 року за лютий 2022 року в розмірі 2 452,60 грн через касу 18 березня 2023 року за березень 7 672,00 грн. Позивач звертає увагу, що не отримував в касі ТОВ «Експансія» вищезазначених коштів, докази про здійснення такої виплати Відповідачем не додані. При цьому Відповідачем додано платіжне доручення №7746956 від 22 липня 2022 року про перерахування коштів в розмірі 7 672,00 грн. за березень 2022 року, та платіжне доручення №7746957 від 22 липня 2022 року про перерахування коштів в розмірі 2 797,61 грн. за липень 2022 року. Інших доказів Відповідачем не надано. Звертаючись із позовною заявою, Позивач зазначив, що у нього відсутні відомості здійснені Відповідачем нарахування та відомості про призначення платежу, а саме отримані виплати. Так, Позивач вважав, про що зазначив у позовній заяві, що у день звільнення 22 липня 2022 року ТОВ «Експансія» було здійснено виплату в розмірі 12 922,21 грн. за лютий 2022 року, а Відповідачем не здійснено виплату нарахованої заробітної плати за березень 2022 року в розмірі 9530,44 грн., тобто помилково вважав, шо отримав кошти за лютий 2022 року, в той час як за лютий 2022 року не було проведено повного розрахунку. З відзиву Відповідача вбачається, що кошти в розмірі 12 922,21 грн. були перераховані за березень 2022 року, а виплата за лютий взагалі відсутня, Позивачем не отримана. Окрім того, Відповідачем невірно проведено розрахунок компенсації за відпустку, оскільки не було враховано заробітну плату за березень в розмірі 9530,44 грн. хоча кількість днів врахована з урахуванням березня 2022 року. На думку Позивач, середній заробіток складатиме: 20 809,46 грн (січень 2022 року) + 22 383,79 грн. (лютий 2022 року) + 9 530,44 грн (березень 2022 року) = 52 723,69 грн / 87 днів = 606,02 грн. Відповідно компенсація за 7 днів щорічної основної відпустки за період роботи 16.12.2021 - 31.03.2022 складатиме 7 * 606,02 = 4 424, 14 грн. , а не 3 475,29 грн, як помилково виплачено та зазначено Відповідачем. Таким чином Відповідачем не було здійснено виплату компенсації щорічної відпустки в розмірі 948,85 грн (4 424, 14 грн. - 3 475,29 грн), та не проведено розрахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 19 931,19 грн. (22 383,79 грн. - 2 452,60 грн (отриманих шляхом перерахування на картку 22 липня 2022 року, додаю) за лютий 2022 року. Про дані обставини Позивач не знав і не міг знати, поки не ознайомився з розрахунком наданим Відповідачем. Підпис Позивача, на жодному доданому доказі відсутній, що свідчить, що Позивач не був ознайомлений з розрахунками та виплатами. Призначення платежу при отриманні грошових коштів у додатку Позивача на зарахування не відображено. Таким чином, з урахуванням наведеного, встановлених обставин нарахування та здійснення виплат, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Промислова, буд. 5, код 32294905) на користь [PERSON] (РНКОПП [NUMBER] ) компенсацію щорічної відпустки в розмірі 948,85 грн, невиплаченої заробітної плати за лютий 2023 року в розмірі 19 931,19 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 серпня 2022 року постановлено відкрити позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Експансія» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилась. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлена належним чином. До суду направила письмові пояснення, у яких просила розгляд справи провести без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В судове\~засідання представник\~відповідача не\~з`явився.\~Про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи належним\~чином повідомлений.\~Представник відповідача\~подав до\~суду заяву,\~в якій\~просить розгляд\~справи проводити\~ за\~його відсутності.\~Просить суд\~не брати\~до уваги\~пояснення [PERSON] \~оскільки викладене\~не відповідає\~вимогам чинного\~законодавства та\~фактичним обставинам\~справи.\~Проти позову заперечує та просить суд відмовити задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Ч.\~1\~ст.13\~ЦПК України\~встановлено,\~що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Ч. 3 ст. 49 ЦПК України встановлено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15 зазначено, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Позивач може змінити або підставу, або предмет позову. Зміна підстав і предмету позову одночасно не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені письмовою заявою у відповідності з ЦПК України. Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 9 липня 2020 року в справі №922/404/19, позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження № 61-9545сво21) вказано, що "Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України, зокрема повернення позовної заяви. Суд повинен був перевірити відповідність заяви про уточнення позовних вимог щодо її форми і змісту вимогам ЦПК України та в залежності від встановлених в підготовчому засіданні обставин вирішити питання приймати чи не приймати її до розгляду. У грудні 2021 року гр. [PERSON] прийнята на посаду касира у супермаркеті Fozzi, що розміщений за адресою: вул. Заболотного, 37, м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» №12п від 24.03.2022 р. про призупинення дії трудового договору окремим працівникам структурних підрозділів ТОВ «Експансія» з 01.04.2022р. призупинена дії трудового договору з [PERSON] . Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експансія» №470/к/тр від 22 липня 2022 року. [PERSON] звільнена з роботи згідно поданої нею заяви за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Також 22.07.2022р. [PERSON] здійснено виплату заробітної плати за березень 2022 року. Розмір нарахованої заробітної плати за березень 2022 року становить 9530,44 грн. З урахуванням всіх утриманих обов`язкових платежів (податків та зборів), [PERSON] виплачено заробітну плату в розмірі 7672,00 грн. Вказане підтверджуться копією розрахункового листка за березень 2022 року та платіжного доручення №7746956 від 22.07.2022р. Ч. 2 ст. 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюється трудовим законодавством (ч. 1 ст. 3 КЗпП України). Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст. 4 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 20 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується вплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання робот, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування на роботу (ч. 3 ст. 24 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ст. 5\~ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Ч. 5 ст. 81 ЦПК встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed