Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Представник позивач звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання права власності та стягнення недоотриманих пенсійних виплат. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Слащевим А.Г видано свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до якого позивач отримав у спадщину грошові суми з належними відсотками та компенсаціями, у вигляді недоотриманої пенсії [PERSON] у розмірі 230772,54 гривні. 27 жовтня 2021 року ГУПФУ в Донецькій області повідомило про те, що реальний розмір недоотриманих за життя пенсійних виплат спадкодавця [PERSON] складає 445096,11 гривень. 29 листопада 2021 року представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Слащева А.Г. за видачею свідоцтва про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 214323,57 гривні. Проте, приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому, просить суд визнати за позивачем право власності на недоотримані пенсійні виплати померлого батька [PERSON] у сумі 214323,57 гривень, а також стягнути з відповідача зазначену суму недоотриманої пенсії та судовий збір. Представником відповідача направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, та зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України не погоджується з позовними вимогами [PERSON] з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 49 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 Закону №1058. Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті. Члени сім`ї, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, або у разі не зверненням ними за виплатою вказаної суми у встановлений строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (пункт 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1). Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. Статтею 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦКУ). У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] [INFO] , перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії за життя [PERSON] проведена по 31.01.2015 року. В вересні 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Маріуполі (далі Головне управління) на підставі заяви №2630 від 06.06.2018 пенсійну справу [PERSON] взято на облік за новим місцем перебування на обліку як внутрішньо переміщеної особи. Виплата пенсії не проводилась. За життя [PERSON] особисто за поновленням виплати пенсії не звертався. Пенсійна справа знята з обліку з 01.04.2020 року у зв`язку зі смертю пенсіонера 14.03.2020 року. У липні 2021 року на запит приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Слащева А.Г. Головним управлінням видана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] в розмірі 230772,54 грн. за період з 04.07.2018 по 31.03.2020 з урахуванням вимог ст. 46 Закону №1058. Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі-пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Відтак, Пенсійний фонд є спеціально уповноваженим органом державної влади, що здійснює обчислення пенсії, у зв`язку з цим суд не може керуватися розрахунками позивача розміру недоотриманої пенсії. Оформлення права на спадщину здійснюється нотаріусом шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Розмір пенсії (склад спадкового майна), яких вказаний у свідоцтві про право на спадщину, був визначений на підставі довідки управління. Сума пенсії, що належала [PERSON] і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини, а позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину з урахуванням трирічного строку передбаченого ст. 46 Закону №1058. Свідоцтво про право на спадщину за законом позивачем не оскаржувалось. Тому, просить відмовити [PERSON] у задоволенні заявлених ним позовних вимог. Крім того, представником позивача надано до суду відповідь на відзив, обґрунтовану наступним. Так, заперечуючи проти задоволення позовних вимог Відповідач посилається на те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасово втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Статтею 4 цього Закону встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що ця норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини щодо отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Ця правова позиція узгоджується з позицією закріпленою у постанові Верховного Суду від 06.07.20 р. у справі № 750/8819/19 в якій зазначено про те, що положення ч. 1 ст. 46 Закону № 1058, які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Таким чином заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог є безпідставними та необґрунтованими. Відповідач зазначає у відзиві про те, що «У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи ПФУ можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця визначеного нотаріусом». Вищезазначена думка відповідача не містить жодного правового обґрунтування та суперечить вимогам статті 1219 ЦК України, яка встановлює права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини. Так п. 4 ч.1 згаданої статті визначено, що права на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом не входять до складу спадщини, а отже спадкоємець не має право звертатися з приводу реалізації цих прав до Відповідача. Відповідач зазначає про те, що «Пенсійний фонд України є спеціально уповноваженим органом державної влади, що здійснює обчислення пенсії, у зв`язку з цим суд не може керуватися розрахунками позивача розміру недоотриманої пенсії». Вказана думка Відповідача не відповідає дійсності, адже у розрахунок недоотриманих за життя [PERSON] покладено не розрахунок Позивача, а інформація отримана від Відповідача на адвокатський запит. Відповідач неодноразово зазначає про те, що спадкодавець не звернувся за поновленням нарахуванням пенсійних виплат, проте не зазначає про те, чи було припинення нарахування пенсійних виплат спадкодавцю та на яких правових підставах це було, якщо це мало місце. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Припинення нарахування та виплати пенсії можливе лише з підстав та в порядку визначеному Законом. Ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно - правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Таким чином, підзаконні нормативно-правові акти не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Підстави для припинення виплати пенсії визначені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так пенсія припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Жодних підстав, визначених Законом для припинення виплати пенсії [PERSON] , в т.ч. її нарахування та перерахування на його рахунок не існувало за його життя, будь-яких рішень про припинення нарахування та виплати пенсії не приймалось та не доводилось до відома [PERSON] , тому вся недоотримана пенсія за його життя повинна бути включена до складу спадщини. Посилання ГУ ПФУ в Донецькій області про нібито припинення нарахування пенсії [PERSON] є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, проте надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій заперечила проти заявлених позивачем позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] , в інтересах якого ді адвокат Ткаліч Д.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення грошових сум у вигляді недоотриманої пенсії, підлягають частковому задоволенню в з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~способом захисту цивільних прав є визнання права. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 27 квітня 2021 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Макіївка Донецької області. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Слащевим А.В., спадщина на яку видане це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в розмірі 230772,54 гривень. Своїм листом від 27 жовтня 2021 року Головне управління ПФУ у Донецькій області повідомило представника позивача про те, що загальна сума недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01 лютого 2015 року до 31 березня 2020 року складає 445096,11 гривень, З метою оформлення спадкових прав не охоплених вищевказаним Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 вересня, представник позивача адвокат Ткаліч Д.В. звернувся до приватного нотаріуса Слащева А.В. Так, 10 грудня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Слащевим А.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі додаткового свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що відповідачем не надавалось іншої інформації на адресу приватного нотаріуса, окрім листа від 05 липня 2020 року № 0500-1519-8/27623, в якому зазначалась сума недоотриманої пенсії охоплена раніше виданим свідоцтво про право на спадщину 230772,54 гривні. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується\~по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до\~ст.\~1219\~ЦК України,\~не входять\~до складу\~спадщини права\~та обов`язки,\~що нерозривно\~пов`язані\~з особою\~спадкодавця,\~зокрема: особисті\~немайнові права; право\~на участь\~у товариствах\~та право\~членства в\~об`єднаннях\~громадян,\~якщо інше\~не встановлено\~законом або\~їх установчими\~документами; право\~на відшкодування\~шкоди,\~завданої каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; права\~на аліменти,\~пенсію,\~допомогу або\~інші виплати,\~встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608\~цього Кодексу. Під час визначення обсягу спадщини необхідно виходити з того, що права та обов`язки, суб`єктом яких був спадкодавець на час відкриття спадщини, переходять до його спадкоємців. Спростування цієї презумпції можливе лише у випадках, коли права та обов`язки є нерозривно пов`язаними з особою спадкодавця. Отже, закон вказує, що до складу спадщини не включаються особисті немайнові права. Безпосередньою ознакою немайнових прав є невіддільність останніх від особи їхнього носія. Пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Таким чином, право на аліменти, пенсії та інші соціальні виплати, як на періодичні платежі, не входить до складу спадщини, оскільки мають на меті матеріальне забезпечення конкретної особи, а передумовою виникнення зазначених прав у спадкодавця була його участь у сімейних, соціальних та трудових відносинах. Однак наведене правило не застосовується до випадків, коли зазначені суми були нараховані, але не одержані спадкодавцем і за умови відсутності членів його сім`ї, бажаючих їх отримати. В такому належить застосовувати ст. 1227 ЦК України. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Аналізуючи, наведені правові норми вбачається, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя з незалежних від нього причин. Зміст ч. 3 ст. 52 Закону України № 1058-ІУ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодування у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера. Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набула всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого вона набула є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії. Крім того, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 24 вересня 2021 року приватним нотаріусом Слащевим А.В. на даний час є дійсним та жодним чином не оскаржене, не скасоване та не піддано сумніву. З огляду на наявність дійсного документу, що посвідчує право позивача на суму недоотриманої пенсії за період, та фактичне визнання відповідачем в офіційному документі про наявність більшої суми недоотриманої суми пенсії [PERSON] , суд вважає, що виплаті підлягає вся сума недоотриманої пенсії померлого пенсіонера [PERSON] , яка обліковується у ГУПФУ в Донецькій області, та розмір якої становить 214323,57 гривень із розрахунку 445096,11\~гривень (загальна\~сума недоотриманої\~пенсії [PERSON] ,\~яка обліковується\~на рахунках\~ГУПФУ в\~Донецькій області)\~- 230772,54 гривні (сума недоотриманої пенсії охоплена свідоцтвом про право на спадщину за законом). Згідно зі статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною першою ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності надувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пп. 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1% відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача з визнання права власності та стягнення з відповідача суми недоотриманої за життя [PERSON] пенсії у розмірі 214323,57 гривень. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved