Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 08 грудня 2006 року, зареєстрованого Комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 19 грудня 2006 року. В зазначених документах її прізвище, ім`я та по батькові вказані як [PERSON] . Але в паспорті громадянина України і в Інформації про місце реєстрації особи її ім`я вказане як [PERSON] . Також як [PERSON] її ім`я зазначене в свідоцтві про шлюб, картці платника податків. На час складання документів на приватизацію житла вона була неповнолітньою і не приймала участь у їх підготовці. В подальшому не звертала увагу на різницю в написанні свого імені, вважаючи що це одне й те саме ім`я. Лише після відмови їй в реєстрації за адресою: [ADDRESS] виявила цю помилку, яка перешкоджає їй використовувати мою власність на свій розсуд. Просить заяву задоволити. В судове засідання заявник не зявилася, від неї надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримала. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, [PERSON] подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Рівненської міської ради 08 грудня 2006 року, зареєстрованим Комунальним підприємством Рівненське бюро технічної інвентаризації 19 грудня 2006 року [PERSON] належить 1/3 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . В особистих документах заявника, а саме: в паспорті громадянина України, в Інформації про місце реєстрації особи, свідоцтві про шлюб (серія [NUMBER] від 19 лютого 2022 року), картці платника податків зазначене її ім`я, по батькові - « [PERSON] ». Проте, в свідоцтві про право власності на житло, виданим виконавчим комітетом Рівненської міської ради 08 грудня 2006 року та зареєстрованим Комунальним підприємством Рівненське бюро технічної інвентаризації 19 грудня 2006 року ім`я заявника вказане як [PERSON] . Вочевидь, помилка допущена у написанні імені заявника є наслідком описки. Згідно п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.256\~ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що правовстановлюючий документ, свідоцтво про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Рівненської міської ради 08 грудня 2006 року, зареєстрованого Комунальним підприємством Рівненське міське бюро технічної інвентаризації 19 грудня 2006 року належить [PERSON] . При цьому, суд вважає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved