Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

30 березня 2023 року заявник [PERSON] подав в суд заяву про встановлення факту належності атестатів особі, зазначивши заінтересованою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що йому необхідно підтвердити факт належності атестатів [NUMBER], виданий сільським професійно-технічним училищем №171 в Імішлінському районі Азербайджанської ССР, та [NUMBER], виданий сільським професійно-технічним училишем №123 в Імішлінському районі Азербайджанської ССР, заявнику з метою отримання можливості зарахування до розрахунку стажу періоду навчання з 01.12.1980 р. по 29.07.1981 р. та з 03.01.1983 р. по 30.06.1983 р. та відповідно перерахунку страхового стажу для призначення пенсії за віком. Відтак, заявник просить встановити факт належності йому вищезазначених атестатів. Ухвалою суду від 11.04.2023р. відкрито окреме провадження у справі №719/206/ за заявою [PERSON] , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про встановлення факту належності атестатів особі. Заявник [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує в повному обсязі (а.с. 20). Представник заінтересованої особи Кривожиха В.М. направив в суд заяву, згідно якої вирішення справи залишає на розсуд суду, а розгляд справи просить провести без участі представника ГУ ПФУ в Чернівецькій області (а.с. 22). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи положення ст.ст. 223, 240 ЦПК України, беручи до уваги заяви учасників справи, суд прийшов до висновку про проведення судового засідання у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про встановлення факту належності документу (атестату) підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі атестату, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Судом встановлено, що в паспорті громадянина України заявника серії [NUMBER] , виданого 07.08.2002 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області, прізвище, ім`я та по батькові на першому аркуші вказане - « [PERSON] », а на другій сторінці на російській мові зазначено « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до трудової книжки [NUMBER] , прізвище, ім`я та по батькові на першому аркуші вказане - « [PERSON] » (а.с.9). Так, 29 липня 1981 року був виданий атестат [NUMBER] на ім`я [PERSON] про закінчення навчання в сільському професійно-технічному училищі №171 в Імішлінському районі Азербайджанської ССР (а.с.8). Окрім цього, 12 серпня 1983 року був виданий атестат за [NUMBER] на ім`я [PERSON] про закінчення навчання в сільському професійно-технічному училищі №123в Імішлінському районі Азербайджанської ССР (а.с.7). Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її атестаті. Відсутність посилання чи неточних записів у документів підтверджуючих навчання у закладі, не може бути підставою для виключення вказаних періодів навчання з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком (по інвалідності), оскільки особа не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів, та у свою чергу неналежний порядок заповнення атестату з вини адміністрації закладу не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за інвалідністю. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, тощо. Заявник не несе відповідальності за заповнення атестату, оскільки він оформлюється відповідальним працівником закладу, а не особисто ним, більше того, недоліки його заповнення не є підставою вважати про відсутність навчання в особи. Але заявнику рішенням Головного Управління Пенсійного фонду України № 241670028805 від 06.03.2023 року було відмовлено в зарахування до стажу періоду навчання з 01.12.1980 р. по 29.07.1981 р. та з 03.01.1983 р. по 30.06.1983 р. (а.с.10-11). Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Вказане дає можливість дійти висновку, що різне написання прізвища, ім`я і по-батькові заявника [PERSON] зумовлено допущеними орфографічними помилками, що в сукупності з іншими доказами дозволяє встановити факт належності атестатів [NUMBER], виданий сільським професійно-технічним училищем №171 в Імішлінському районі Азербайджанської ССР, та [NUMBER], виданий сільським професійно-технічним училишем №123 в Імішлінському районі Азербайджанської ССР, [PERSON] . Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 2-4, 7-11, 13, 17-19, 76-82, 89, 95, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 293-294, 315, 319, 352, 354-355, п. 3 Прикінцевих положень, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -

Outcome: approved