Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

03 листопада 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, 13.10.2021 року уточнивши позовні вимоги, просив суд: 1. визнати незаконною відмову відповідача 2, що порушує права споживача, в укладенні публічного договору без надання ІПН; 2. визнати незаконною відмову відповідача 1, що порушує права споживача, в укладенні публічного договору на підставі того, що судове рішення у справі 202/791/19 не встановлює права власності позивача; 3. зобов`язати відповідача 2 оформити на ім`я позивача особовий рахунок на підставі наданих документів без надання ІПН; 4. зобов`язати відповідача 1 оформити на ім`я позивача особовий рахунок на підставі наданих йому документів; 5. зобов`язати відповідача 1 провести перерахунок нарахованих за тарифом 1,68 грн./кВт/ч обсягів спожитої електроенергії за тарифом 0,9 грн./кВт/год.; 6. накласти на відповідача 1 штраф у десятикратному розмірі вартості нарахованої по тарифу 1,68 грн/кВт/год електроенергії; 7. з відповідача 1 та відповідача 2 на відшкодування моральної шкоди стягнути на користь позивача по 5000 грн., з кожного. Судом вірно встановлено найменування відповідача - АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у вересні 2017 року судовими рішеннями всіх інстанцій остаточно встановлено право власності позивача на 1/2 квартири [ADDRESS] . Другим співвласником квартири на той момент була громадянка [PERSON] , яка в квартирі не проживала. З жовтня 2017 року [PERSON] став проживати в квартирі [ADDRESS] , споживаючи і оплачуючи електроенергію, звернувся до постачальника електроенергії відповідача 2 для оформлення договору. Відповідач 2 відмовив позивачу в його укладанні, аргументуючи тим, що надане судове рішення по справі 202/8299/15, не підтверджує права власності позивача, зазначивши, що єдиним документом, що підтверджує право власності у випадку позивача є виписка з реєстру прав на нерухоме майно. Державний реєстратор відмовляв позивачу в проведенні державної реєстрації на підставі судового рішення, тому виписку позивач надати не міг. У зв`язку з зазначеним позивач ініціював судову процедуру в порядку КАСУ. Позивач продовжував споживати і сплачувати за електроенергію від свого імені. 11 січня 2019 року позивач дізнався, що [PERSON] , не запропонувавши позивачу придбати належну їй частку квартири, уклала договір дарування цієї частки з [PERSON] . Рішенням Індустріального районного суду у справі 202/791/19 цей договір визнаний удаваним і на [PERSON] переведені права та обов`язки покупця. В результаті даного судового рішення позивач став єдиним власником квартири [ADDRESS] . У травні 2020 року в електронному кабінеті споживача позивач помітив, що знов створений постачальник електроенергії відповідач 1 з метою незаконного отримання грошових коштів позивача за поставлену електроенергію, користуючись існуванням підвищеного тарифу за спожиту електроенергію понад 100 кВт /год., нараховує плату за електроенергію за підвищеним тарифом. За весь час проживання в квартирі [ADDRESS] позивач споживав від 50 до 70 кВт/год. на місяць. Однак, відповідач 1, без проведення звірок показань приладу обліку, ігноруючи покази електролічильника у квитанціях про сплату, по півроку нараховував позивачу по 17 кВт/год. на місяць, а в наступний місяць 160 кВт/год. На звернення позивача відповідач 1 відповів, що такі розрахунки зроблені на підставі розрахункових «середніх» показань. 10.07.2020 року позивач прибув до відповідача 1 для пред`явлення претензії за фактом незаконного заволодіння його грошовими коштами шляхом нарахування оплати неналежним чином. Відповідач 1 вказав, що не буде розмовляти з позивачем, у зв`язку з тим, що особовий рахунок за їхніми даними оформлений на [PERSON] . Позивач повідомив відповідачу 1, що з 14.01.2020 року він є єдиним власником квартири [ADDRESS] . Так, 13.07.2020 року позивач пред`явив відповідачу 1 документи, які підтверджують права позивача на обидві половини квартири [ADDRESS] . Однак, після цього, відповідач 1 відмовив в здійсненні розрахунку за спожиту електроенергію, аргументуючи тим, що ці розрахунки не стосуються прав позивача. Відповідач 1 зазначив, що надані судові рішення не встановлюють права власності позивача. Відповідач 1 погодився прийняти у позивача заяву і правовстановлюючі документи для оформлення особового рахунку з метою їх спрямування на вивчення керівництву. 14.07.2020 року на прийомі у працівника відповідача 1, не маючи можливості бути прийнятим керівником, позивачу було повідомлено, що надане ним судове рішення не встановлює права власності на квартиру [ADDRESS] , тому інформація з приводу неналежних нарахувань надана не буде. На доводи про те, що саме зі свого рахунку позивач оплачує спожиту електроенергію і володіє повною інформацією в електронному кабінеті, його було повідомлено, що чеки на оплату не від його імені, а в електронний кабінет він міг увійти за чиїмось дорученням. Відповідач 1 зазначив, що рахунки сформовані на іншу особу. Восени 2020 року відповідач 2 попередньо погодився оформити особовий рахунок на ім`я позивача. Для цього було запропоновано позивачу повторно подати документи. Однак після повторної подачі документів, відповідач 2, отримавши в пакеті документів копію паспорта позивача з відміткою податкового органу про право проводити розрахункові операції за серією та номером паспорта, заявив, що позивач повинен надати ІПН. Під час особистого прийому керівником відповідача 2, керівник підтвердив правомірність відмови в укладанні договору без надання ІПН, заявивши, що у паспорті написано, що позивач має право проводити розрахункові операції, а не укладати договори за серією і номером паспорта. Отже, відповідач 1 і відповідач 2 тривалий час шляхом надуманих відмов в укладанні публічного договору незаконно відмовляють позивачу в реалізації права отримувати інформацію про відповідність нарахованих коштів обсягам поставленої електроенергії, незаконно відмовляють позивачу в оформленні особового рахунку. При цьому, відповідач 1, крім зазначеного, порушив п.7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», надавши неналежним чином розраховану ціну спожитої електроенергії. 10.07.2020 року у зв`язку з відсутністю на сайті і в центрі обслуговування інформації про прийом керівника відповідача 1, позивач звернувся до відповідача 1 з проханням надати таку інформацію. У відповідь відповідач 1 зазначив, що для отримання такої інформації позивач повинен надати номер особового рахунку, повну адресу, прізвище ім`я по батькові особи, на яку оформлено особовий рахунок. При цьому, відповідач 1 порушив ЗУ «Про доступ до публічної інформації». У зв`язку з твердженням відповідача 1 на прийомі 14.07.2020 року про те, що вони не отримували від позивача грошові кошти, 15.07.2020 року позивач звернувся до відповідача 1 з проханням надати інформацію, яка стосується його інтересів. Рішення попросив вручити особисто. Однак відповідач 1 до теперішнього часу рішення не вручив, чим порушив ЗУ «Про звернення громадян». 15.07.2020 року у зв`язку з попереднім ігноруванням прохань позивача надати методику розрахунку плати за спожиту електроенергію, позивач в черговий раз подав відповідачу 1 звернення з проханням надати цю методику розрахунку, на яку вони посилалися як підстави правильності нарахувань оплати за спожиту електроенергію. Однак, методика до теперішнього часу позивачу, не надана, що є порушенням відповідачем ЗУ «Про доступ до публічної інформації». У зв`язку з зазначеними обставинами, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 15 березня 2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 15.03.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Представником відповідача ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» до суду подано відзив на позовну заяву та відзив на уточнення, у яких останній просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі та зазначив, що ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» у відповідності із ЗУ «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 року - виконує функції постачальника електричної енергії споживачам. З 01.01.2019 року постачальником універсальних послуг з постачання електричної енергії для побутових споживачів Дніпропетровської області визнано ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги». Споживачі, які після 01.01.2019 року продовжили споживання електричної енергії та не направили заперечення щодо договірних умов в цілому чи частково, вважаються такими, що приєдналися до умов договору про постачання електричної енергії побутовому споживачу опублікованому на сайті постачальника. Пунктом 3.1.9. ПРРЕЕ встановлено, що споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається. Враховуючи, що між [PERSON] та електропостачальником не врегульовані договірні відносини щодо постачання електричної енергії за вказаним об`єктом, в розумінні ПРРЕЕ та Закону, [PERSON] не є споживачем (побутовим/індивідуальним побутовим споживачем) за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Згідно з умовами пункту 1.2.8 Правил, Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до Правил), та укладається в установленому Правилами порядку. Постачальник універсальної послуги не може відмовити побутовому споживачу, малому непобутовому споживачу або іншому споживачу, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, електроустановки якого розташовані на території діяльності постачальника універсальної послуги, в укладенні такого договору за умови наявності у споживача чинного договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії. Таким чином, перед укладанням договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (або договору про постачання електричної енергії споживачу) між оператором системи розподілу та власником/користувачем об`єкту мають бути врегульовані договірні відносини щодо надання послуг з розподілу електричної енергії. Із заявою про оформлення договору, яка була надана [PERSON] до Дніпровського міського центру обслуговування клієнтів ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» 13.07.2020, були надані копії документів, за якими він просив укласти договір. Для укладання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг [PERSON] не надані всі документи, необхідні для укладення певного договору про постачання електричної енергії, передбачені ПРРЕЕ, про що надано відповідь, викладену у листі від 14.07.2020. Так, в наданих позивачем документах були відсутні: заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Оскільки побутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг; документи, що підтверджують наявність договору, укладеного з оператором системи на послуги розподілу (передачі) електричної енергії (паспорт точки розподілу (передачі), інформацію про присвоєний ЕІС-код). Позивачу необхідно першочергово врегулювати договірні відносини щодо надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу, на території ліцензованої діяльності якого приєднано електроустановки, яким є АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»; копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт. До заяви, як документ, яким визначено право власності на об`єкт, позивачем надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (сформованого 17.01.2019, з індексним номером 152983740), відповідно до якого на правах спільної часткової власності належить об`єкту нерухомого майна «квартира», що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, [PERSON] надано копію Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська (вступна та резолютивна частини, по справі 202/791/19 2/202/1152/2019) від 03.12.2019, відповідно до якого суд ухвалив перевести на нього права та обов`язки покупця частини квартири [ADDRESS] . У вказаному рішенні суду не визначено право власності на частини квартири. Отже, з наданих позивачем документів для укладення договору вбачається зареєстроване право власності лише на частини квартири, а інша може бути отримана за умови виконання рішення суду щодо переведення прав та обов`язків покупця частини квартири [ADDRESS] . Будь-яких документів, які підтверджують виконання рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська у справі 202/791/19 Товариству не надано. Відповідно до ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, в тому числі, право власності. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності на нерухоме майно. Таким чином, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2019 року по цивільній справі № 202/791/19 є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна. Державна реєстрація прав у Державному реєстрі прав є обов`язковою. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджує зареєстроване право власності на частину квартири [ADDRESS] . Тому, вимога Товариства про надання [PERSON] витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є абсолютно законною. Умовами п. 13.6 Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та п. 13.7 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, які є додатками 5 та 6 до ПРРЕЕ визначено, що у разі, якщо об`єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому Договорі. Таким чином, для укладення договору про постачання електричної енергії, крім інших документів, необхідно надати письмову згоду інших співвласників квартири або надати документи, якими визначено право власності (чи користування) на квартиру в цілому. Після врегулювання позивачем договірних відносин з оператором системи розподілу, для врегулювання договірних відносин з постачання електричної енергії, [PERSON] необхідно надати до ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» заяву - приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг разом із документами, визначеними Правилами. Щодо перерахунку нарахованої вартості електричної енергії, ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», як електропостачальник не має повноважень на внесення показів приладу обліку споживача до особового рахунку чи в електронну абонентську книжку, оскільки це не передбачено чинним законодавством України. Тарифи на електричну енергію, що відпускається населенню, а також іншим споживачам встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 220 від 26.02.2015 р. Відповідно до картки особового рахунку № [NUMBER] була розрахована вартість електричної енергії згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 220 від 26.02.2015 р., відповідно до якої електроенергія, що відпускається населенню (у тому числі яке проживає в житлових будинках, обладнаних кухонними електроплитами) (у тому числі в сільській місцевості) складає: за обсяг, спожитий до 100 кВт-год електроенергії на місяць (включно) - 0,90 грн. за обсяг, спожитий понад 100 кВт-год електроенергії на місяць -1,68 грн. Крім того, [PERSON] зареєстрував своє право власності на підставі рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська по справі №202/791/19, ще 16.01.2020, однак з невідомих причин приховав документ підтверджуючий його право власності, та не надавав його до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги», з метою затягування в укладенні договору на постачання електричної енергії відповідно до порядку передбаченого Правилами роздрібного ринку електричної енергії. Чинним законодавством, не передбачено такого способу захисту цивільного права як накладення штрафу, тому в цій частині позовні вимоги задоволені бути не можуть. Згідно зі ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 714 ЦК, ЗУ «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії, не передбачено відшкодування моральної шкоди, у разі порушення постачальником зобов`язання з постачання електричної енергії, у зв`язку з чим, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивачем надано відповідь на відзив в якому останній зазначає, що конфлікт між ним та відповідачем 1 виник у зв`язку з неналежним нарахуванням плати за електроенергію за яку саме позивач і саме йому регулярно сплачував із зазначенням у квитанціях прізвища платника та початкових та кінцевих показань електролічильника. Протягом всього періоду проживання у квартирі [ADDRESS] з жовтня 2017 року споживання електроенергії завжди знаходилась в межах 30-80 кіловат годин в місяць. З метою спрощення арифметичних розрахунків позивач сплачував за електроенергію квитанціями по 50 та 100 кіловат годин. Тобто сплачуючи квитанціями по 100 кіловат годин позивач здійснював оплату навіть наперед, використовуючи одну з форм оплати передбачену абзацом 2 пункту 4.7 ПРРЕЕ. Коли позивач помітив що йому нараховуються протягом трьох місяців споживання близько 17 кВт годин, а наступний за цими місяцями близько 170 Квт год., з урахуванням того, що початкові та кінцеві покази електролічильника позивачем зазначалися у квитанціях, він зрозумів, що це такий спосіб отримати від споживача плату за електроенергію по тарифу 1,68 грн. замість 0,9 грн. за кВт/год., та звернувся до відповідача 1 з претензією. Навіть побачивши квитанцію, де зазначено, що саме [PERSON] сплачує за електроенергію, відповідач 1 відмовився здійснити дії для належного розрахунку, мотивуючи своє рішення тим, що в їх базі споживачем зазначена [PERSON] , та став створювати інші перешкоди для вирішення питання нарахування плати за завищеним тарифом. Відповідач 1 заявляє, що підставою для відмови здійснити належне нарахування є те, що він вважає споживачем не позивача, а [PERSON] , але остання з 2015 року у квартирі [ADDRESS] не проживала. Відповідач 1 зазначає, що споживачі, які після 01.01.2019 року продовжили споживання електричної енергії та не направили заперечення щодо договірних умов в цілому чи частково вважаються такими, що приєдналися до умов договору про постачання електричної енергії побутовому споживачеві опублікованому на сайті постачальника. Наявна у справі інформація у вигляді квитанцій свідчить, що саме [PERSON] , а не [PERSON] , сплачував за електроенергію до 01.01.2019 року відповідачу 2, а після 01.01.2019 року відповідачу 1 до того часу коли помітив неналежне нарахування. Постанова "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії", на яку посилається відповідач 1, споживачем вважає не особу, прізвище якої зазначено в особовому рахунку, а ту, яка купує (тобто сплачує і споживає): "споживач електричної енергії - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання". Закон "Про захист прав споживачів" споживачем вважає навіть ту особу яка має намір придбати продукцію:"споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника". Щодо належного нарахування вартості електроенергії позивач зазначає, що пункт 8.3.12. ПРРЕЕ вимагає: "У разі отримання електропостачальником/оператором системи звернення (скарги/претензії) споживача з питань, що не належать до його компетенції, він надсилає таке звернення/скаргу/претензію за належністю відповідному учаснику роздрібного ринку відповідно до компетенції протягом 5 робочих днів, про що в цей же строк повідомляє споживача". Безліч скарг позивача щодо неналежного нарахування плати за електроенергію відповідач 1 не надсилав відповідачу 2 для вирішення по суті, а лише надавав йому відписки, натякаючи на те, що позивач сам повинен звертатися до відповідача 2. При цьому, на сайті відповідача 1 під актами звіряння зазначено, що з питанням неналежного нарахування плати за електроенергію потрібно звертатися до відповідача 1 на [ADDRESS] . Але всі намагання [PERSON] звернутися з претензією щодо неналежного нарахування на [ADDRESS] через домофон відповідав, що на Моссаковського 7 претензіями не займаються. Щодо посилання на розрахунки згідно картки особового рахунку позивач вказує, що навіть у процесі розгляду його позову у цю картку розрахунку вносяться покази електролічильника "зі стелі". Так за жовтень 2021 року йому нараховано 2267 квт/год., що неможливо навіть з технічної точки зору тому, що навіть при цілодобовому споживанні це більш ніж вдвічи перевищує приєднану потужність (згоріла б проводка). Щодо доводів відповідача 1, що надані [PERSON] документи не є належними документами, що підтверджують його право власності, позивач наголосив суду, що у постанові від 23.05.2019 року у справі № 922/3707/17 Верховний Суд зазначив, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. Ще раз позивач нагадав, що документом який підтверджує його право власності на квартиру є судове рішення. З доданих до відзиву документів витікає що відповідач 1 вирішив переконатись у праві власності позивача на зазначену квартиру і 14.08.2020 року зробив витяг з реєстру нерухомого майна. Тобто, маючи 14.08.2020 року документ, що підтверджує право власності [PERSON] , навіть на переконання відповідача 1, у документі № 29807/УКСР від 31.08.20 року він знов посилається, що позивач йому повинен надати цей витяг. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Так, судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 152983740 від 17.01.2019 року, квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення суду серія та номер: 22-ц/774/993/17, виданий 08.02.2017, видавник: Апеляційний суд Дніпропетровської області; ухвала суду, серія та номер: б/н, виданий 13.09.2017, видавник: Вищий спеціалізований суд України; рішення суду, серія та номер: 202/8299/15-ц, виданий 24.10.2016 року, видавник: Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, у часті належить [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності (т.1, арк.с.126). Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року, касаційну скаргу [PERSON] відхилено; рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 жовтня 2016 року в не скасованій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року залишено без змін (т.1, а.с.24-29). Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24.10.2016 року позов [PERSON] задоволено; встановлено факт проживання однією сім`єю позивача та відповідача починаючи з 15 червня 2010 року; поділено спільне сумісне майно - квартиру [ADDRESS] та визнано за [PERSON] і [PERSON] право власності по частині за кожним на зазначену квартиру, припинивши їх право спільної сумісної власності на цю квартиру; вселено позивача у квартиру [ADDRESS] та визначено наступний порядок користування цією квартирою між співвласниками: виділено позивачу в користування житлову кімнату (приміщення 7) площею 12,9 кв.м; виділено відповідачу в користування житлову кімнату (приміщення №5) площею 10,7 кв.м.; залишено у спільному користуванні сторін всі інші приміщення спірного нерухомого майна, а саме: приміщення 1 - коридор площею 3,8 кв.м., приміщення 2 - санвузол площею 4,1 кв.м.; приміщення 3 кухню площею 6,0 кв.м., приміщення 4 - житлову кімнату площею 2,1 кв.м.; приміщення І - балкон площею 0,8 кв.м.; вирішено питання про судові витрати. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] , у задоволенні вказаних вимог відмовлено; в іншій частині рішення залишено без змін. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 220390732, квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення суду, по справі № 202/791/19, серія та номер: провадження 2/202/1152/2019, виданий 03.12.2019, видавник: Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у часті належить [PERSON] на праві приватної власності (т.1,а.с.131-132). Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2019 року у справі №202/791/19, 2/202/1152/2019, визнано удаваним договір, серія та номер: 225 від 11.01.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рябих В.М. про дарування [PERSON] у власність [PERSON] частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Переведено з [PERSON] на [PERSON] , права та обов`язки покупця чистини квартири [ADDRESS] . При цьому, судовим рішенням встановлено, що [PERSON] фактично продала свою частку квартири [ADDRESS] з порушенням права [PERSON] , як співвласника, який має переважне право перед іншими особами на її купівлю. Відповідно до пояснень [PERSON] та копії нотаріально посвідченої Заяви від 25.04.2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 8 000 доларів США в рахунок спірної частини квартири [ADDRESS] (т.1, а.с.22-23). З червня 2020 року [PERSON] звертався до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» з заявою про надання пояснень щодо проведення розрахунків за спожиту електричну енергію та обсягів її споживання, звертався з заявами про проведення перерахунку за дійсними показами лічильника (т.1, а.с.31-33). 10.07.2020 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» з заявою про надання інформації щодо графіку прийому керівником, на що отримав відповідь, згідно якої для надання інформації необхідно повідомити номер особового рахунку, повну адресу та ПІБ власника особового рахунку по договору (т.1, а.с.16). Згідно відповіді ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» від 14.07.2020 року №22774/DNMP на заяву [PERSON] від 13.07.2020 року стосовно укладення договору на постачання електричної енергії за об`єктом квартири, розташованої за адресою [ADDRESS] , повідомлено, що заявником не надано: заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах обраної комерційної пропозиції; паспорт точки розподілу, як підтвердження укладеного між заявником та оператором системи договору на послуги розподілу (передачі) електричної енергії. Також з наданих документів про право власності вбачається, що заявник є співвласником частки квартири на праві спільної часткової власності. Згідно з ч.1 ст.358, ч.2 ст.369 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно пункту 3.2.13 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Пунктом 13.7 Договору встановлено, що у разі якщо об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів). Відповідальність за наявність та належне оформлення такої згоди покладається на особу, що подала заяву-приєднання. Таким чином, умова наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів) є істотною умовою Договору про постачання електричної енергії з огляду на вищезазначені норми законодавства та умов публічного Договору. У зв`язку з вищевикладеним, без наявності зазначених вище документів і письмової згоди співвласника іншої частки квартири на укладання Договору, які є істотним умовами даного Договору, він є неукладеним. За фактом неукладеного договору, у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків, Отже, у Товариства не виникає обов`язку щодо постачання електричної енергії споживачу за не укладеним договором (т.1, а.с.13-14,127) Встановлено, що [PERSON] звертався до АТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» із заявою про приєднання. У відповідь на надіслану заяву АТ «ДТЕК «Дніпрообленерго» направлено прохання про надіслання ідентифікаційного номера (т.1, а.с.34,35-36). 13 липня 2020 року [PERSON] звернувся до начальника ДМЦОК із заявою про укладення договору на підставі наданих документів: рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська (вступна та резолютивна частини) від 03.12.2019 року, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 152983740 (т.1, а.с.125, 126). 15 липня 2020 року [PERSON] направлено до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» заяву про проведення перевірки, у зв`язку з ненаданням методики розрахунку, відновити порушені права шляхом приведення методики розрахунку, відповідно до якої розраховувались цифри розрахункових показників за кожен місяць з почату 2019 року (т.1, а.с.12). 15 липня 2020 року [PERSON] направлено до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» заяву про отримання інформації з приводу отримання сплачених коштів за сплачену електроенергію, роз`яснень з приводу відмови в укладанні договору (т.1, а.с.15). Відповідно до відповіді ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» від 05.08.2020 року за №26083/ІКСР на заяву [PERSON] (отриману 15.07.2020 року) повідомлено, що до договірних відносин за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] , за даними, отриманими від АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (який до 01.01.2019 року здійснював ліцензійну діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, а з 01.01.2019 року є оператором системи розподілу за Об`єктом), до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг щодо об`єкту, розташованого за адресою: [ADDRESS] , приєднано іншу фізичну особу, а не [PERSON] . Заперечень з даного приводу та/або заяв-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг чи інших письмових заяв/звернень, щодо укладення договору про постачання електричної енергії зазначеному об`єкту в період з 01.01.2019 року до 13.07.2020 року, з боку [PERSON] до ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» не надходило. Рахунки для сплати спожитої електричної енергії за вказаним об`єктом, сформовані також на фізичну особу, дані за якою отримано від АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», але цією особою не є [PERSON] . Перед укладенням договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (або договору про постачання електричної енергії споживачу) між оператором системи розподілу та власником/користувачем об`єкту мають бути врегульовані договірні відносини щодо надання послуг з розподілу електричної енергії (укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії). Із заявою про оформлення договору, яка була надана до Дніпровського міського центру обслуговування клієнтів (ДМЦОК) ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» 13.07.2020 року, були надані копії документів, за якими заявник просив укласти договір. Слід зазначити, що для укладення договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг заявником не надані усі документи, необхідні для укладення певного договору про постачання електричної енергії, передбачені ПРРЕЕ, про що ДМЦОК надано відповідь, викладену у листі від 14.07.2020 року. Так, в наданому комплекті документів відсутні: заява-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Оскільки побутові споживачі мають право на отримання універсальних послуг, зазначено саме заву-приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; документи, що підтверджують наявність договору, укладеного з операторам системи на послуги розподілу (передачі) електричної енергії (паспорт точки розподілу (передачі), інформацію про присвоєний ЕІС-код). Рекомендовано першочергово врегулювати договірні відносини щодо надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу, на території ліцензованої діяльності якого приєднано електроустановки, яким є АТ «ДТЕК ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»; копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт. До заяви, як документ, яким визначено право-власності на об`єкт, надано копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (сформованого 17.01.2019, з індексним номером 152983740), відповідно до якого заявнику на правах спільної часткової власності належить об`єкту нерухомого майна «квартира», що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також, надано копію Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська (вступна та резолютивна частини, по справі 202/791/19 2/202/1152/2019) від 03.12.2019, відповідно до якого суд ухвалив перевести на заявника права та обов`язки покупця частини квартири [ADDRESS] . У вказаному рішенні суду за заявником не визначено право власності на частини квартири. Отже, з наданих документів для укладення договору вбачається зареєстроване право власності лише на частини квартири, а інша може бути отримана за умови виконання рішення суду щодо переведення прав та обов`язків покупця частини квартири [ADDRESS] . Умовами п. 13.6 Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та п.13.7 Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, які є додатками 5 та 6 до ПРРЕЕ відповідно, визначено, що у разі якщо об`єкт Споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в цьому Договорі. Таким чином, для укладення договору про постачання електричної енергії, заявнику окрім інших документів, необхідно надати письмову згоду інших співвласників квартири або надати документи, якими визначено право власності (чи користування) на квартиру в цілому (можливе надання окремих документів за кожною з часток). Отже, після врегулювання заявником договірних відносин з оператором системи розподілу, для врегулювання договірних відносин з постачання електричної енергії, заявнику необхідно надати до ТОВ «ДНІПРОВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ» заяву - приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг разом із документами, визначеними Правилами (т.1, а.с.8-11,128-129). Згідно відповіді ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» від 31.08.2020 року за №29807/ІКСР на заяву [PERSON] щодо надання роз`яснення з приводу відмови в укладенні договору про постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги за об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] , додатково повідомило, що Відповідно до ст.4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, в тому числі, право власності. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону передбачено, що державна реєстрація права власності проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності на нерухоме майно. Таким чином, рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.12.2019 року по цивільній справі № 202/791/19 є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація прав на об`єкт нерухомого майна. Державна реєстрація прав у Державному реєстрі прав є обов`язковою. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджує зареєстроване право власності на частину квартири [ADDRESS] . Тому, вимога Товариства про надання [PERSON] витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є абсолютно законною. Крім того, обов`язковою умовою для укладення договору із Товариством є надання письмової згоди іншого співвласника або співвласників. З наданих документів не вбачається за ким саме зареєстроване право власності (право користування) на іншу частину квартири [ADDRESS] . Отже, для укладення договору необхідно: після врегулювання договірних відносин з розподілу електричної енергії з АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» надати Електропостачальнику заяву - приєднання до договору разом з документом, за яким зареєстроване право власності на іншу частину квартири [ADDRESS] згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.130). Відповідно до смс-повідомлень ДТЕК Дніпро, станом на 01.01.2019 року по о/р:120000937445 борг за електроенергію складає 523, 66 грн. Сформована та направлена досудова вимога (т.1, а.с.164-165, 166). Відповідно до загальної картки по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , станом на 12.2019 року нараховано - 512,10 грн., сплачено 585 грн. (т.1, а.с.133). Відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» від 16.04.2019 року [PERSON] сплачено ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» по особовому рахунку № [NUMBER] - 45,00 грн. за показами лічильника: 10258 (поч. покази)-10308 (кінц. покази) (т.1,а.с.155). Відповідно до квитанції АТ «Ощадбанк» від 26.09.2019 року [PERSON] сплачено ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» по особовому рахунку № [NUMBER] - 90,00 грн., за показами лічильника: 10608 (поч. покази)-10708 (кінц. покази) (т.1,а.с.154). Відповідно до рахунку за електроенергію №253300488347 від 31.10.2021 року, клієнт [PERSON] , о/рахунок [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , фактичні покази лічильника на 07.10.2021 року - 13791, розрахунковий період - жовтень 2021 року, станом 01.10.2021 року нараховано 561,90 грн. Докладніше нараховано за показами лічильника 11580 (попередні), 13847 (кінцеві), обсяг кВт*г 2267 за ціною 1,680 грн., сума 3808, 56 грн. Підсумок розрахунку (561,90+3808,56) грн. - сума 4370,46 грн. Очікуване споживання у листопаді 2021 - 3808, 56 грн. Рекомендовано до сплати 8179, 02 грн. (т.1, а.с.179). 24 листопада 2021 рок [PERSON] звернувся до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» із заявою про надання інформації про покази лічильника, розрахунку об`єму спожитої електроенергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01.09.2017 року по 31.10.2021 року, а також надання копій квитанцій про сплату спожитої електроенергії (т.1, а.с.200,205). 29 листопада 2021 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» із заявою про неналежне внесення до електронного кабінету показів лічильника 13847, та вимогою приведення даних фактичного споживання з електронного кабінету у відповідність з внесеними в електронний кабінет фактичними показами приладу обліку станом на кінець жовтня 2021 року (т.1, а.с.195,213). Відповідно до відповіді ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» на звернення [PERSON] , рахунок за жовтень 2021 року було сформовано на розрахункові показання 13847, які надав оператор системи розподілу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», станом на 10.2021 року сума до сплати складає 4370, 46 грн. Звернено увагу, що постачальник, який є відповідальним за формування рахунків, має змогу виконувати нарахування або корегування нарахувань тільки після надходження відповідної інформації від оператора. Тобто всі показання, що клієнти фіксують в особистому кабінеті постачальника у межах останнього розрахункового періоду, передаються на перевірку ОСР АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», якщо показання пройшли відповідність ОСР визначає та надсилає обсяги споживання знову до постачальника, який виконує розрахунок. У разі виявлення невідповідності рекомендовано звернутися до ОСР за роз`ясненням щодо алгоритму корегування таких обсягів споживання (т.1, а.с.196). Відповідно до відповіді ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» на звернення [PERSON] повідомлено, що Товариство отримує від ОСР обсяги споживання, не проводить розрахунки за показниками приладу облік, а відображає показники приладу обліку, які отримані від ОСР в рахунках, відповідно до ПРРЕЕ. Питання, що стосується показника приладу обліку 13847, що відображено в рахунку за жовтень місяць, відноситься до компетенції ОСР (т.2, а.с.21). Відповідно до інформації про розрахунки за період з 01.01.2019 року по 31.10.2021 року, за період з серпня 2019 року по жовтень 2021 року, за особовим рахунком № [NUMBER] , за споживачем [PERSON] , рахується заборгованість у сумі 5348,70 грн. Усього за зазначений період сплачено 945 грн. (т.2, а.с.22). Відповідно до банківської картки підприємства за період з 01.01.2019 року по 01.02.2022 року за особовим рахунком № [NUMBER] , споживач [PERSON] , вбачаються наступний обсяг споживання електричної енергії (кВт/г) у 2019 року: січень - 38, лютий - 50 березень - 50, квітень - 40, травень - 160, червень - 34, липень - 35, серпень - 33, вересень -17, листопад - 17, грудень - 26; у 2020 році: січень - 50, лютий - 47, березень - 50, квітень - 48, травень - 45, липень - 39, серпень - 0, вересень - 43, жовтень - 100, листопад - 50, грудень - 100; у 2021 році: січень - 25, лютий - 0, березень - 20, квітень - 48, травень - 22, червень - 30, липень 45, серпень - 30, вересень -25, жовтень - 2267, листопад -50, грудень - 100; у 2022 році: січень - 25. Заборгованість на кінець звітного періоду 4622,46 грн. За період з січня 2019 року по січень 2022 року сплачено 968,40 грн. (т.2, а.с.23). Відповідно до довідки АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» по особовому рахунку № [NUMBER] споживач [PERSON] , рахується заборгованість за період з січня 2017 року по лютий 2019 року сплачено споживачем - 1030,20 грн. Заборгованість станом на лютий 2019 року - 523, 66 грн. (т.2, а.с.29). Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом зазначених норм права, суд, шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права та охоронюваних законом інтересів які порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Порядок укладання договорів на роздрібному ринку електричної енергії визначені Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕП) від 14.03.2018 року №312 (ПРРЕЕ). Відповідно до п.2 ПРРЕЕ, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до постанови НКРЕКП від 14.03.2018 року №312. Відповідно до п. 1.2.1. ПРРЕЕ на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. Відповідно до п. 2.1.2. ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок. Відповідно до п.2.1.3. ПРРЕЕ ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Відповідно до п. 2.1.5. ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу/передачі. Якщо за об`єктом оформлено паспорт точки (паспорти точок) розподілу/передачі, оператор системи розподілу не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформляти в установленому цими Правилами порядку додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, в яких узгоджуються організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії оформлюється в паперовій формі. Відповідно до п.2.1.8. ПРРЕЕ для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи такі документи: 1) заяву про укладення відповідного договору із зазначенням місцезнаходження об`єкта та реквізитів заявника та наявності паспорта точки розподілу/передачі; 2) для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), роздрукований із мережі Інтернет, або копію довідки, або копію виписки з ЄДР; для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 3) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача); 4) копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника (для юридичних осіб), копію довіреності, виданої в установленому порядку тощо), за необхідності; 5) копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, у разі якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках, копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок); 6) довідку про обсяги очікуваного споживання електроенергії окремо за кожною площадкою вимірювання споживача (крім побутових споживачів). Відповідно до п.3.1.1. ПРРЕЕ постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником. Згідно з п. 3.1.7. ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів відповідно до п.3.1.9. на роздрібному ринку не допускається. Згідно п.3.2.11. ПРРЕЕ за наявності публічних комерційних пропозицій електропостачальник розміщує на своєму вебсайті та в центрах обслуговування споживачів бланк заяви-приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу, в якому вказано найменування та адресу вебсайта електропостачальника, ЕІС-код електропостачальника як суб`єкта ринку електричної енергії, присвоєний у встановленому порядку, та містяться такі поля для заповнення споживачем: обрана комерційна пропозиція; прізвище, ім`я, по батькові споживача (для фізичних осіб) або назва (для юридичних осіб); унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (для фізичних осіб) (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку в паспорті (або слово "відмова" у разі, якщо паспорт виготовлений у формі картки) - серія та номер паспорта) або код ЄДРПОУ (для юридичних осіб) споживача; наявність/відсутність статусу платника єдиного податку (для фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб); тип та адреса об`єкта, номер запису про право власності та реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або назва, номер та дата видачі (підписання) документа, який підтверджує право користування об`єктом; ЕІС-код об`єкта (площадки вимірювання); найменування оператора системи, з яким споживач уклав договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії; наявність пільг/субсидії (у разі укладення договору про постачання електричної енергії з індивідуальним побутовим споживачем); джерело обміну документами (номер засобу зв`язку, офіційна електронна адреса та адреса електронної пошти (за наявності)). Відповідно до п.3.2.12. ПРРЕЕ споживач, обравши комерційну пропозицію, надає електропостачальнику заповнену заяву-приєднання разом із необхідними для укладення відповідного договору документами. Електропостачальник, отримавши заяву-приєднання, протягом трьох робочих днів перевіряє можливість приєднання споживача до умов договору на умовах обраної комерційної пропозиції. У разі неможливості приєднання споживача до умов відповідного договору на умовах обраної комерційної пропозиції електропостачальник письмово протягом трьох робочих днів від дня отримання заяви-приєднання повідомляє заявника про відмову в укладенні відповідного договору та повертає йому документи, які були надані разом із заявою-приєднанням. Згідно п.3.2.13.Правил договір про постачання електричної енергії споживачу є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, та вважається укладеним з дати відкриття особового рахунка за об`єктом споживача або внесення змін до такого особового рахунка, про що споживач інформується у передбаченому договором порядку. Таким чином, споживання електричної енергії можливо лише на підставі договорів з енергопостачальником. Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Згідно з п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Як встановлено судом з поданих та досліджених доказів, на підставі ухвалених судових рішень у справах № 202/8299/15-ц та 202/791/19 за [PERSON] визнано право власності по на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд звертає увагу, що судовим рішенням у справі 202/791/19 переведено з [PERSON] на [PERSON] права та обов`язки покупця частини зазначеної квартири, та встановлено, що відповідно до нотаріальної посвідченої заяви від 25.04.2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 8 000 доларів США в рахунок спірної частини квартири. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, [PERSON] на час звернення до відповідачів, кожного окремо, із заявами про укладення договорів про розподіл та постачання електричної енергії був одноособовим власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Договори про надання послуг з розподілу та постачання електричної енергії між позивачем та відповідачами не укладено, що позбавляє позивача, як споживача, отримання послуг належної якості з розподілу та постачання електричної енергії. Посилання відповідача АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» на відсутність у позивача правовстановлюючих документів на квартиру, а також на неподання ним довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, як на підставу для відмови в укладенні договору на розподіл електричної енергії є неправомірним, так як позивачем разом із заявою приєднання було подано відповідачу копію рішення суду, а також копію паспорта, яка повинна бути подана фізичною особою, у разі якщо фізична особа за своїми переконаннями відмовилась від отримання ідентифікаційного номера. Таким чином, неправомірна відмова відповідача АТ «ДТЕК «Дніпровські електромережі» в укладанні договору з позивачем стала однією з підстав для відмови відповідачем ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» в укладенні договору на постачання електричної енергії з позивачем. Крім того, відмова відповідача ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» в укладенні договору на постачання електричної енергії позивачу, у тому числі, у зв`язку з неподанням останнім правовстановлюючого документа на квартиру, є неправомірною так як позивачем для укладення договору було подано зокрема рішення Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 03.12.2019 року, яке набрало законної сили. При цьому, суд зауважує, що в ході розгляду даної цивільної справи відповідачем ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» подано суду Витяг з реєстру прав власності, відповідно до якого за зазначеним рішенням суду за [PERSON] зареєстровано право власності на квартири. Також, в ході розгляду справи відповідачем фактично не заперечувалось, що [PERSON] є власником квартири в цілому. Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку про доведення позивачем суті порушеного права, яке підлягає захисту. Оцінюючи належність обраного способу захисту, суд відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Так як відносини у сфері надання послуг з постачання електроенергії є виключно договірними і здійснюються на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, неукладання яких порушує право позивача як споживача, суд вважає, що обраний споживачем спосіб захисту його інтересів щодо незаконної відмови відповідачів в укладенні публічного договору та зобов`язання відповідачів укласти договори на розподіл, постачання електричної енергії відповідно до передбаченої законодавством процедури відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, є ефективним, таким, що забезпечить поновлення порушеного права, і не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. 4.12. ПРРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Відповідно до п.4.13. ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку. Відповідно до п.4.13. ПРРЕЕ Платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу. Так як, між позивачем та відповідачами не було укладено договори на розподіл та постачання електричної енергії, а відповідачем в ході розгляду справи не підтверджено джерело походження інформації щодо отримання абонентських показів та обсягу спожитої електричної енергії, в ході розгляду справи не доведено обґрунтованість здійснених нарахувань та достовірність даних у надісланих позивачу у рахунках на сплату електричної енергії, вимога позивача про проведення перерахунку нарахованих за тарифом 1,68 кВт/г обсягів електричної енергії підлягає частковому задоволенню, в частині задоволення вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок за спожиту [PERSON] електроенергію за адресою: [ADDRESS] , проведену за тарифом 1,68 грн./кВт/ч, відповідно до фактичного споживання. Щодо вимоги позивача про накладення на ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» штрафу у десятикратному розмірі вартості нарахованої по тарифу 1,68 грн. кВт/год., то дана вимога позивача не підлягає задоволенню, як така, що не ґрунтується на нормах Закону. Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідачів на його користь моральної шкоди у сумі по 5000 грн., з кожного відповідача окремо, суд приходить до наступного. Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Однак, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують спричинення йому моральних страждань та в чому полягали його моральні страждання. Окрім того, позивачем зазначено, що спричинену моральну шкоду, кожним відповідачем окремо, він оцінює в 5000 грн. Однак, позивач не зазначив та не довів, з чого він виходив, оцінивши свої моральні страждання саме на таку суму. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, в цій частині, є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, так як позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідачів на користь держави підлягає стягненню сума судового збору з урахуванням задоволення трьох позовних вимог у сумі по 1261,20 грн., з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial