Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

\~Позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом та просять постановити рішення, яким: - припинити право спільної часткової власності [PERSON] на 18/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - визнати право власності за кожним із позивачів на частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] а саме: за [PERSON] на 15/100 частин, [PERSON] на 15/100 частин, за [PERSON] 16/100 частин, за [PERSON] 8/100 частин, за [PERSON] 21/100 частин, за [PERSON] 18/100 частин; - встановити порядок володіння та користування цим домоволодінням: [PERSON] , [PERSON] 30/100 частин, [PERSON] 16/100 частин, [PERSON] 8/100 частин, [PERSON] 21/100 частин, [PERSON] 18/100 частин. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим,\~що вони, позивачі, та відповідачі є співвласниками вищезазначеного домоволодіння, але у них виник спір в користуванні та володінні будинком, якій вони самі не можуть відрегулювати. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 12.09.2022 року було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 15.12.2022 року було залучено до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] 27.02.2023 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено на 27.03.2023, в якому оголошено перерву до 27.04.2023 року. 27.04.2023 року постановлено ухвалу про призначення розгляду справи по суті у заочному порядку. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.\~280,\~281,\~282 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК.\~ \~\~Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку\~про задоволення\~позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] належало 26/200 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 03.10.2004 року, виданого Болградською міською радою Одеської області (а.с.24). [PERSON] належало 7/200 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 03.10.2004 року, виданого Болградською міською радою Одеської області (а.с.24), та 13/200 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2004 року, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної контори Станєвою В.Б., зареєстровано в реєстрі за № 5443 (а.с.26). [PERSON] належало 7/200 частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 03.10.2004 року, виданого Болградською міською радою Одеської області (а.с.24), та 13/200 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.10.2004 року, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної контори Станєвою В.Б., зареєстровано в реєстрі за № 5443 (а.с.26). [PERSON] належало 9/100 (18/200) частин домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі № 280 від 24.05.1993 року, виданого Болградською міською Радою народних депутатів (а.с.30). [PERSON] належало 2/10 (40/200) частин домоволодіння на підставі договору дарування частин будинку від 23.09.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної контори Станєвою В.Б., зареєстровано в реєстрі за № 3004 (а.с.31). [PERSON] належало 21/100 (42/200) частин домоволодіння на підставі договору дарування частин будинку від 18.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., зареєстровано в реєстрі за № 6136 (а.с.32). Відповідачам [PERSON] належало 18/100 (36/200) частин домоволодіння на підставі договору дарування частин будинку від 17.11.2016 року, реєстраційний номер № 1693; [PERSON] і [PERSON] належало 8/100 частин на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлі № 281 від 24.05.1993 року, виданого Болградською міською Радою народних депутатів (а.с.98). 28 березня 2017 року співвласники уклали договір про встановлення порядку володіння та користування нерухомим майном (а.с.34). Згідно цього договору [PERSON] переходить в користування 18/100 частин домоволодіння з визначенням приміщень. На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 18.01.2019 року по справі № 497/53/19, [PERSON] зареєструвала у власність як окрему частину свої 81/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] (а.с.55-56). Тобто [PERSON] набула у власність окрему частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Але право сумісної власності [PERSON] в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] припинено не було. Позивачі після виділу в одиницю частки [PERSON] також вирішили виділитися в окремі частини. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду та рішенням суду від 31.01.2019 року по справі № 497/1680/18 про виділено в окрему частину 46/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.60-62). Але виконати це рішення неможливо, тому що технічно неможливо поділити домоволодіння за вищевказаною адресою. Позивачі опинилися в тупиковій ситуації. З одного боку, частка домоволодіння виділена в окрему частину за новою адресою, але право сумісної власності не припинено. З другого боку, у співвласників, частки домоволодіння яких залишилися за старою адресою, змінився розмір часток і вони повинні визнати право власності на нові частки. Позивачі звернулись до КП «Болградське БТІ» та отримали довідки про перерахунок часток (а.с.63,64). Згідно довідок КП «Болградське БТІ» після виділення в окрему частину частки [PERSON] позивачам стало належати: [PERSON] належить 15/100 частин домоволодіння; [PERSON] належить 15/100 частин домоволодіння; [PERSON] належить 16/100 частин домоволодіння; [PERSON] належить 8/100 частин домоволодіння; [PERSON] належало 21/100 частин домоволодіння; [PERSON] належить 18/100 частин домоволодіння; [PERSON] мало б належати 7/100 частин домоволодіння. Для реєстрації права власності на нові частки домоволодіння потрібно спочатку припинити право сумісної власності у вказаному будинку [PERSON] оскільки її право власності визнано та зареєстровано. Право спільної часткової власності [PERSON] на частку домоволодіння припинено у зв`язку з виділенням її частки в окрему частину, але до реєстру нерухомого майна не були внесені зміни. Крім того, позивачі бажають встановити порядок володіння та користування своїми частками у домоволодінні, але в нотаріальному порядку це неможливо. Позивачі бажають встановити наступний порядок володіння та користування домоволодінням за адресою: [ADDRESS] наступний чином: - [PERSON] , [PERSON] 30/100 частин (житловий будинок літ. «Л» прим. № 1-11,1 кв.м.; № 2 7,1 кв.м., № 3 0,8 кв.м.; № 4 -4,9; № 5 12,7; № 6 17,3; № 7 19,2; № 8 11,2 кв.м.; № 9 12,2 кв.м.; № 10 5,6; № 11 13,0; № 12 18,4; № 13 14,1. Загальна площа 147,4 кв.м., житлова 101,3 кв.м., частина літ. «В», Навіс лит. «Т», 1/5 частина вбиральні літ. «Д», 1/5 частина дворових споруд № 1,2). - [PERSON] 16/100 частин (частина житлового будинку літ. «Б» квартира [ADDRESS] , прим. № 1-13,6 кв.м.; № 2 4,4 кв.м., № 3 17,2 кв.м.; № 4 -19,2 кв.м; загальною площею 54,4 кв.м., частина льоху літ. «С», сараї літ. «К,И», 1/5 частина дворових споруд № 1,2). - [PERSON] 8/100 частин (частина житлового будинку літ. «Б» квартира [ADDRESS] , прим. № 1-2,0 кв.м.; № 2 3,1 кв.м., № 3 4,4 кв.м.; № 4 -11,8 кв.м.; № 5 1,1 кв.м., загальної площею 23,4 кв.м., ганок, частина льоху літ. «С», сараю літ. «Г», 1/5 частина вбиральні літ. «Д», 1/5 частина дворових споруд № 1,2). - [PERSON] 21/100 частин (частина житлового будинку літ. «Б» квартира [ADDRESS] , прим. № 1-7,2 кв.м.; № 2 2,7 кв.м., № 3 4,5 кв.м.; № 4 -8,4 кв.м.; № 5 19,9 кв.м., № 6 18,8 кв.м.; № 7 6,6 кв.м.; загальної площею 68,1 кв.м., ганок, частина льоху літ. «Р», частка сараю літ. «В», навіс літ. «З», 1/5 частина вбиральні літ. «Д», 1/5 частина дворових споруд № 1,2). - [PERSON] 18/100 частин (1/2 частина житлового будинку літ. «А» квартира [ADDRESS] 7,6 кв.м.; № 2 8,6 кв.м., № 3 5,0 кв.м.; № 4 -8,1 кв.м.; № 5 17,9 кв.м., № 6 2,7 кв.м.; № 7 21,9 кв.м.;№ 8 17,3 кв.м., загальної площею 89,1 кв.м., льох літ. «Н», 1/5 частина вбиральні літ. «Д», 1/5 частина дворових споруд № 1,2). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно\~ до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що\~\~ усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення, що встановлено ст. 229 ЦПК України. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. \~ \~ \~ При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved