Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

У квітні 2023 р. [PERSON] та [PERSON] (далі також - [PERSON] , [PERSON] , заявники) подали до суду в порядку окремого провадження заяву про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. На обґрунтування заяви зазначили, що перебувають зареєстрованому у шлюбі з 04.07.1998 та мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . З часом відносини між ними почали погіршуватись, вони втратили почуття любові один до одного, у них різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться близько року. Ними досягнуто згоди щодо розміру та сплати аліментів на утримання дитини, визначення місця її проживання шляхом укладення нотаріально посвідченого договору. Ухвалою від 12.04.2023 суд відкрив провадження за даною заявою та призначив справу до розгляду в судовому засіданні 10.05.2023. В судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] заяву підтримали пославшись на наведені у ній обставини та обґрунтування. Заслухавши заявників та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.07.1998 виконкомом Комарівської сільської Ради Вінницького району Вінницької області, актовий запис № 3. Заявники є батьками неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно з поясненнями заявників вони втратили почуття любові один до одного, фактично шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. 07.04.2023 заявники уклали договір про сплату аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини (далі також - договір), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черниш М. О., запис у реєстрі за № 51. Вказаним договором встановлено, що за погодженням із батьками їх неповнолітня дочка обрала місце свого проживання за місцем проживання батька, який зобов`язується не перешкоджати у зміні її місця проживання (у разі виявлення такого бажання), а мати може спілкуватись та бачитись з дитиною за попередньою домовленістю з нею та за згодою батька виключно у супроводі останнього, без забирання до місця свого проживання та без ночівлі (пункти 1.3., 1.3.1., 1.5., 2.1.). Згідно з умовами, визначеними пунктом 3.1.1. договору, мати, за власним бажанням та по можливості, протягом місяця за домовленістю з батьком може перераховувати батьку аліменти (не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) на забезпечення фінансового утримання дитини. Відповідно до положень статті 109 Сімейного кодексу України (далі - СК України) подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За результатами дослідження умов укладеного заявниками договору суд дійшов висновку, що його положення суперечать закону, а саме: припису частини третьої статті 160 СК України, згідно з якою місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою; принципу рівності прав та обов`язків матері і батька щодо дитини, що передбачено нормами статей 7, 141, 150, 152, 157 цього Кодексу; конституційному обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України), який знайшов своє закріплення у статті 180 СК України. Відсутність у договорі вказівки на обов`язок матері сплачувати аліменти унеможливлює здійснення нотаріусом захисту права дитини на отримання аліментів шляхом вчинення виконавчого напису, що суперечить нормі частини другої статті 109 СК України Отже ураховуючи, що укладений [PERSON] та [PERSON] договір про сплату аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини не ґрунтується на законі та порушує права їх неповнолітньої дочки, зокрема такі як право на самостійне визначення місця свого проживання, право на материнську любов, турботу, виховання і піклування та право на утримання від батьків до досягнення повноліття, правові підстави для задоволення їх спільної заяви про розірвання шлюбу відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed