Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 75110 грн. 00 коп. Позов мотивований тим, що 25.01.2021 року [PERSON] отримала в борг у [PERSON] грошові кошти, а саме: 75 110,00 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто десять гривень 00 копійок), про що написала розписку. З зазначеної вище розписки вбачається, що [PERSON] зобов`язалась повернути отримані кошти в повному обсязі своєчасно до 25.02.2021 року. На підтвердження передачі грошей [PERSON] власноруч в присутності двох свідків написала розписку і отримала грошові кошти. Зазначена розписка написана в присутності свідків: [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Центральним РВО УМВС України в Одеській області 19.08.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , паспорт [NUMBER] від 25.02.2019 року, орган, що видав 5116, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , які були присутні під час передачі грошей. Однак відповідач свої зобов`язання у строк вказаний в борговій розписці не виконав. Як зазначив позивач, він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути гроші, однак остання грошові кошти позивачу не повертає. Таким чином позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 75110 грн. 00 коп., окрім того просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20 вересня 2022 року було прийнято до свого провадження цивільну справу за зазначеним позовом в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. Окрім того надано відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву. (а.с. 14,15). Позивач в судове засідання не прибув та його представником-адвокатом Вариленко С. В. надано клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 43). Окрім того за час розгляду справи надавав оригінал розписки від 25 січня 2021 року для огляду судом. Зазначений оригінал розписки оглянуто судом в судовому засіданні 09 березня 2023 року, що відображено як на самій розписці, так і в протоколі судового засідання. (а.с. 5, 34,35). Також 01 травня 2023 року позивач [PERSON] надав заяву та просив вважати правильним по тексту позовної заяви прізвище відповідача [PERSON] , замість невірно зазначеного [PERSON] . (а.с. 44). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, (а.с. 41). Причин неявки суду не сповістила та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталась. За час розгляду справи, 10 січня 2023 року надала відзив на позовну заяву. (а.с. 22-26). Заперечення проти позовних вимог ґрунтуються на наступному. Як зазначила [PERSON] , вона в травні 2020 року знайшла оголошення про вакансію фармацевта в аптеці ТОВ ЕКСПРЕС-МЕД за адресою: вул. Ярошевська, 22, с. Крижанівка, Одеського району Одеської області, та вже в червні 2020 року офіційно працевлаштувалась на цю посаду. Як виявилось, дана аптека знаходилась в приміщенні Амбулаторії загальної практики сімейної медицини, тобто, всі відвідувачі та медичні працівники амбулаторії проходили через приміщення аптеки. В вказаному медичному закладі лікарями здійснювався прийом пацієнтів, та за потреби весь медичний персонал мав вільний доступ до лікарських засобів, що знаходились в аптеці. До того ж, вся медична продукція була викладена на відкриті полиці без будь-якого захисту чи обмеження склом, перегородкою, меблями чи іншим. Тому доступ до них, за виключенням контролю фармацевта, взагалі не мав ніякого обмежувального характеру. Враховуючи таку ситуацію та те, що була відповідальною за лікарські препарати, які перебували як приміщенні самої аптеки, так і в приміщенні складу аптеки, [PERSON] неодноразово зверталась до керівництва закладу, зокрема, до [PERSON] припинити такий безперешкодний доступ медичних працівників, пацієнтів амбулаторії до лікарської продукції та встановити захисне обладнання, однак її звернення лишалися поза увагою та результативних змін не відбулося. В січні 2021 року керівництвом ТОВ ЕКСПРЕС-МЕД, до якого входить [PERSON] , була ініційована перевірка обліку лікарських препаратів та за її результатами була виявлена фінансова невідповідність доходів на суму 75 110,00 грн. Для [PERSON] це стало великою несподіванкою, оскільки вона раз на два дні постійно здавала фінансові звіти продажу медичних препаратів керівництву. Оскільки [PERSON] стала заперечувати таку фінансову невідповідність, як вона зазначила в відзиві, позивач почав вчиняти відносно неї психологічний тиск, став підвищувати голос та погрожував звернутися в поліцію, звинувативши її в викраденні грошових коштів, вказував, що звернеться до її батьків, щоб ті віддали за нею вказану суму, погрожував «вибити» грошові кошти будь-яким способом та що не поверне їй трудову книжку, поки вона не поверне зазначену суму. Коли відповідач перебуваючи в розпачі та психологічно пригніченому стані почала пояснювати, що вона не має ніякого відношення до нестачі коштів, тим більше, в неї нема такої великої суми повернути на вимогу, позивач використовуючи керівне становище та психологічний вплив змусив поїхати в банк, оформити кредит на суму невідповідності та розрахуватися з ним. Тому [PERSON] змушена була разом з [PERSON] та його помічницею поїхати в банк AT «ПриватБанк», що розташований за адресою: вул. Велика Арнаутська, 22 м. Одеса для оформлення кредиту. Оскільки банківська перевірка особистих даних [PERSON] не дала можливості надати їй кредит, тому позивач по приїзду з банку змусив написати розписку, що є в матеріалах справи, якою примусив [PERSON] взяти на себе неіснуючі фінансові зобов`язання. Текст розписки надав сам [PERSON] , а в якості свідків були запрошені підлеглі йому працівники ТОВ ЕКСПРЕС-МЕД. Оскільки отримати грошові кошти через оформлення кредиту [PERSON] не вдалося, позивач відсторонив позивача від виконання обов`язків фармацевта та наказав йти працювати на склад аптеки. Однак, по закінченню одного робочого дня на складі, [PERSON] звільнив [PERSON] з формулюванням «що вона нікуди не дінеться, та в любому випадку поверне йому суму невідповідності, оскільки в нього є розписка. [PERSON] не заперечує факту написання розписки, однак повністю заперечує факт отримання у борг від [PERSON] коштів в сумі 75 110,00 грн. та, відповідно, зобов`язання повернути їх, оскільки розписка була написана не з метою надати в борг відповідачу грошових коштів, а саме з метою закрити питання щодо фінансової нестачі прибутку від продажу лікарських препаратів в аптеці ТОВ ЕКСПРЕС-МЕД. Підсумовуючи викладене, [PERSON] просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, враховуючи те, що відповідач висловила свою правову позицію в відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.01.2021 року [PERSON] отримала в борг у [PERSON] грошові кошти, а саме: 75 110,00 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто десять гривень 00 копійок), про що написала розписку. З зазначеної вище розписки вбачається, що [PERSON] зобов`язалась повернути отримані кошти в повному обсязі своєчасно до 25.02.2021 року. (а.с. 5). На підтвердження передачі грошей [PERSON] власноруч в присутності двох свідків написала розписку і отримала грошові кошти. Зазначена розписка написана в присутності свідків: [PERSON] , паспорт [NUMBER] , виданий Центральним РВО УМВС України в Одеській області 19.08.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] та [PERSON] , паспорт [NUMBER] від 25.02.2019 року, орган, що видав 5116, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , які були присутні під час передачі грошей. Однак відповідач свої зобов`язання у строк вказаний в борговій розписці не виконав. Таким чином позивач просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 75110 грн. 00 коп., окрім того просив стягнути сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. Згідно з ч. 3 ст.\~2\~ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13\~ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43\~ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обовязковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст.\~77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Правилами ч.1 ст.81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. ст. 611 ч. 1 п. 1, 625, 1046, 1047, 1048 ч. 1, 1049 ч. 1, 1050, 1051 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог або доказів того, що договір розписки був укладений ним під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості або під впливом тяжкої обставини, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Щодо посилань відповідача, що викладені в відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне. Відповідно листа вих. № 56 від 21 березня 2023 року, котрий надано директором ТОВ «Експрес Мед» Гульвас Сергієм, [PERSON] повідомлено про необхідність з`явитися до офісу підприємства, що знаходиться за адресою: 65023, м. Одеса, вул. Ніжинська, 47, прим. 103 і надати письмові пояснення щодо відсутності на роботі. (а.с. 46). Як зазначила відповідачка, вона не заперечує факту написання розписки, однак повністю заперечує факт отримання у борг від [PERSON] коштів в сумі 75 110,00 грн. та, відповідно, зобов`язання повернути їх, оскільки, як нею зазначено у відзиві, розписка була написана не з метою надати в борг відповідачу грошових коштів, а саме з метою закрити питання щодо фінансової нестачі прибутку від продажу лікарських препаратів в аптеці ТОВ ЕКСПРЕС-МЕД. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідач [PERSON] не зверталась до суду в порядку ст. 84 ЦПК України про витребування доказів для підтвердження належними та допустимими доказами своїх заперечень проти позовних вимог, що відображені в відзиві. Не надано жодних доказів того що розписка від 25.01.2021 року написана під примусом або з метою щось приховати. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Зазначене дає правові підстави для висновку, що відповідачем по відношенню до позивача, порушені вищевказані норми права. За таких обставин, позов задовольняється. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому судовий збір стягується з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved