Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

керівник Яворівської окружної прокуратури Львівської області І.Шаравара 04.01.2023 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що під час реалізації представницьких повноважень Яворівською окружною прокуратурою в ході вивчення стану додержання вимог природоохоронного законодавства встановлено, що розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації №623/0/5-09 від 07.07.2009 «Про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування» фізичній особі [PERSON] виділено для довгострокового тимчасового платного користування, без права вилучення, лісову ділянку площею 0,5 га, яка перебуває у постійному користуванні Яворівського ДЛГП «Галсільліс» (Івано- Франківське лісництво) та розташована у кварталі 32 виділи 8, 9 на території Порічанської сільської ради за межами с.Страдч. З цією метою, 05.08.2009 між Яворівським ДЛГП ЛГП «Галсільліс» та [PERSON] укладено договір на право довгострокового тимчасового користування лісами №9. Договір укладено на 49 років. Вивченням матеріалів окружною прокуратурою встановлено, що тимчасовим лісокористувачем [PERSON] порушено істотні умови Договору, що в свою чергу є підставою для розірвання вказаного договору. Так, умовами договору передбачено, що лісова ділянка передається в довгострокове тимчасове користування без будинків, будівель, споруд та інших об`єктів. Додатково умовами договору визначено, що тимчасовий лісокористувач має право за погодженням із власником лісів, постійним лісокористувачем в установленому порядку зводити тимчасові будівлі та споруди, необхідні для ведення господарської діяльності. Всупереч зазначеним умовам договору, відповідач без відповідних погоджень, на земельній ділянці самовільно звів постійну капітальну огорожу. Зазначене підтверджується спільним оглядом вищевказаної лісової ділянки від 11.07.2022, проведеним на виконання ухвали слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 13.06.2022 у справі №944/2186/22. Згідно листа Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.10.2022 №10-13-0.4-3024/2-22 встановлено, що на момент огляду на лісовій ділянці знаходиться огорожа: загальна довжина огорожі складає 61,8 м.п. (частина огорожі складається з бетонних плит в кількості 6 штук за розміром: висота 2м., довжина 4м. та металевої сітки на рамі із кутників в кількості 12 секцій, розмір кожної: висота 2м, ширина 3,15м., одну секцію пошкоджено внаслідок падіння дерева) продовження огорожі знову переходить в бетонні секції в кількості 5 шт. Інша частина огорожі знаходиться за межами виділу 7 кварталу 32 Івано-Франківського лісництва. Крім того, вказана лісова ділянка не використовується тимчасовим користувачем за цільовим призначенням для культурно-оздоровчих цілей. Так, інформацією Яворівського ДЛГП ЛГП «Галсільліс» від 27.12.2022 №174 підтверджується, що тимчасовий лісокористувач не використовує надану йому лісову ділянку за цільовим призначенням для культурно-оздоровчих цілей. Підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка Львівської обласної державної адміністрації (Львівської обласної військової адміністрації) на очевидний характер порушень інтересів держави. Враховуючи викладене, позивач просить розірвати договір на право довгострокового тимчасового користування лісами №9 від 05.08.2009, зобов`язати [PERSON] повернути вищевказану лісову ділянку розпоряднику - Львівській обласній державній адміністрації (Львівській обласній військовій адміністрації) та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 09.01.2023 дану справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. 19.01.2023 до суду від представника Львівської обласної державної адміністрації Барильовської О.Р. надійшов відзив на позовну заяву, мотивуючи тим, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 68/22 «Про утворення військових адміністрацій» для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони громадської безпеки і порядку утворено, зокрема. Львівську обласну військову адміністрацію. У зв`язку з утворенням військових адміністрацій, зазначених у цьому Указі, обласні державні адміністрації та голови цих адміністрацій набули статусу відповідних військових адміністрацій та начальників цих військових адміністрацій. Львівська обласна військова адміністрація не є окремою юридичною особою. Отже, позивачем у цій справі повинна бути Львівська обласна державна адміністрація, оскільки Львівська обласна військова адміністрація, не є юридичною особою, а є тимчасовим, державним органом, утвореним на базі обласної державної адміністрації. Інформує суд, що на адресу обласної державної адміністрації не надходили звернення [PERSON] щодо погодження зведення на спірній земельній ділянці лісового фонду огорожі та дерев`яної тимчасової споруди. Крім цього, обласній державній адміністрації як розпоряднику спірної земельної ділянки не надходила інформація щодо порушення істотних умов Договору. Однак, як встановлено прокуратурою, відповідачем без відповідних погоджень, самовільно зведено капітальну огорожу. Враховуючи наведене, спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, розпорядником якої є Львівська обласна державна адміністрація. Зважаючи на встановлені Яворівською окружною прокуратурою Львівської області порушення умов договору [PERSON] , вважає, що наявні підстави для розірвання такого договору та повернення спірної лісової ділянки Львівській обласній державній адміністрації. 24.04.2023 на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про визнання позову, зазначає, що повністю визнає заявлені позивачем вимоги і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Відповідна заява підписана особисто [PERSON] . У підготовче судове засідання 27.04.2023 прокурор Гринишин Н.В. подала клопотання у якому просить позов розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. 27.04.2023 до суду надійшла заява від представника Львівської обласної державної адміністрації Барильовської О.Р., в якій просить розгляд справи проводити без представника Львівської обласної державної адміністрації. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Яворівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників, які не з`явилися, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №623/0/5-09 від 07.07.2009 «Про виділення лісових ділянок для довгострокового тимчасового користування» (п. п.1., 1.8.) фізичній особі [PERSON] виділено для довгострокового тимчасового платного користування, без права вилучення, лісову ділянку площею 0,5 га, яка перебуває у постійному користуванні Яворівського ДЛГП ЛГП «Галсільліс» (Івано-Франківське лісництво) та розташована у кварталі 32 виділи 8, 9 на території Порічанської сільської ради за межами с. Страдч. У зв`язку з цим 05.08.2009 між Яворівським ДЛГП ЛГП «Галсільліс» та фізичною особою [PERSON] укладено договір на право довгострокового тимчасового користування лісами №9, про що в книзі реєстрації договорів на право тимчасового довгострокового користування лісами зроблено запис від 05.08.2009 №9. Згідно з пункту 1. Договору, Постійний лісокористувач (Яворівський ДЛГП ЛГП «Галсільліс») виділяє, а Тимчасовий лісокористувач ( [PERSON] ) приймає в довгострокове тимчасове платне користування лісову ділянку для культурно-оздоровчих цілей. В тимчасове користування виділяється лісова ділянка загальною площею 0,5 га, яка розташована в Івано-Франківському лісництві квартал 32 виділи 8, 9 (п. 2 Договору). Пунктом 3 вказаного Договору передбачено, що лісова ділянка передається в тимчасове користування без будинків, будівель, споруд та інших об`єктів. Договір укладено на 49 років (п. 6 Договору). Плата за довгострокове тимчасове користування лісами вноситься тимчасовим лісокористувачем на рахунок постійного лісокористувача у розмірі: 218 грн 10 коп., яка розрахована відповідно до Методики розрахунку розміру щорічної плати лісогосподарським підприємством ЛГП «Галсільліс» по договорах довгострокового тимчасового користування лісами, затвердженої наказом ЛГП «Галсільліс» №4 від 16.01.2008, з урахуванням індексу інфляції (п. п. 7, 8 Договору). У розділі «Інші права та обов`язки сторін» Договору передбачено, що Відповідач (тимчасовий лісокористувач) має наступні права: здійснювати господарську діяльність у лісах з дотриманням умов договору; за погодженням із власником лісів, постійним лісокористувачем в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності. Також згідно розділу «Інші права та обов`язки сторін» Договору, тимчасовий лісокористувач також зобов`язаний: - приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; - виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; - дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель. Також Договором сторони передбачили випадки припинення такого (п. 24 Договору) шляхом його розірвання, в тому числі за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження лісової ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Окрім цього, згідно п. 23 Договору, його дія припиняється у випадку: - закінчення строку, на який його було укладено; - добровільної відмови від використання лісових ресурсів; - припинення діяльності тимчасового лісокористувача; - порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів; - використання лісової ділянки не за цільовим призначенням. За результатами перевірки 09.11.2021 головним лісничим Яворівського ДЛГП ЛГП «Галсільліс» [PERSON] в присутності інженера охорони та захисту лісу [PERSON] , складено акт, відповідно до якого, було оглянуто лісову ділянку, яка розташована в Івано-Франківському лісництві квартал 32 виділ 9, загальною площею 0,5га, вказана ділянка огороджена постійною капітальною огорожею. Згідно з копії листа Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 06.10.2022 №10-13-0.4-3024/2-22 встановлено, що 25.10.2017 в рамках розслідування кримінального провадження №42022142350000014, ст. дізнавачем Яворівського РВП ГУІЧГІ у Львівській області капітаном поліції Шоловило П.Б. на підставі ухвали слідчого суді № 1- кс/944/482/22 від 13.06.2022, за участі спеціаліста-криміналіста СВ Яворівського РВП майора поліції М.Вус, головного лісничого Яворівського ДЛГП «Галсільліс» С. Федишин, прокурора Яворівської окружної прокуратури Н. Гринишин та головного спеціаліста відділу державного контролю за використанням та охороною земель №2 О.Луїцак проведено спільний огляд лісової ділянки, що надана в довгострокове платне користування. На момент огляду на лісовій ділянці знаходиться огорожа: загальна довжина огорожі складає 61,8 м.п. (частина огорожі складається з бетонних плит в кількості 6 штук за розміром: висота 2м., довжина 4м. та металевої сітки на рамі із кутників в кількості 12 секцій, розмір кожної: висота 2м, ширина 3,15м., одну секцію пошкоджено внаслідок падіння дерева) продовження огорожі знову переходить в бетонні секції в кількості 5 шт. Інша частина огорожі знаходиться за межами виділу 7 кварталу 32 Івано-Франківського лісництва. У зв`язку з цим прокурор звертався із запитами на адресу розпорядника та постійного користувача лісової ділянки про те, чи вживаються вказаними органами заходи щодо Відповідача шляхом подання позовних заяв про розірвання Договору та повернення лісової ділянки, що підтверджується коією листа окружної прокуратури №14.59/05-25-2969вих.-21 від 16.11.2021, 14.59/05- 25-2970вих.-21 від 16.11.2021. Яворівським ДЛГП ЛГП «Галсільліс» складено лист - претензію, адресовану [PERSON] про виконання вимог Інвестиційної програми від 14.08.2020 № 125/8, на яку підприємством не було отримано відповіді. Окрім цього, як встановлено судом, відповідач здійснив зведення постійної капітальної огорожі на лісовій земельній ділянці без погодження як розпорядника земельної ділянки - Львівської обласної державної адміністрації, так і постійного лісокористувача - Яворівського дочірнього лісогосподарського підприємства ЛГП «Галсільліс», та лісова ділянка не використовується за цільовим призначенням для культурно-оздоровчих цілей, що підтверджується листами Яворівського ДЛГП ЛГП «Галсільліс» №124 від 24.11.2021, №174 від 27.12.2022. Як вбачається із копії інформації Львівської обласної державної адміністрації (лист №5/11-13775/0/2-21/1-2.2 від 25.11.2021) останньому, як розпоряднику відповідної земельної ділянки, не надходила інформація щодо порушень істотних умов договору на право довгострокового тимчасового користування лісами, а тому облдержадміністрація не володіє необхідною інформацією по зазначеній лісовій ділянці для пред`явлення позову, що у свою чергу не забезпечить своєчасного та ефективного захисту порушених прав. Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 20 ЛК України, тимчасові лісокористувачі на умовах довгострокового користування мають право, за погодженням із власниками лісів, постійними лісокористувачами в установленому порядку зводити тимчасові будівлі і споруди, необхідні для ведення господарської діяльності. Частиною 2 статті 20 ЛК України передбачені обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування: 1) приступати до використання лісів у строки, встановлені договором; 2) виконувати встановлені обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором; 3) дотримуватися встановленого законодавством режиму використання земель; 4) вести роботи способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для охорони, захисту і відтворення типових та унікальних природних комплексів і об`єктів, рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення, видів тваринного і рослинного світу, сприяти формуванню екологічної мережі; 5) своєчасно вносити плату за використання лісових ресурсів; 6) не порушувати прав інших лісокористувачів. Законом та договором можуть бути передбачені й інші права та обов`язки тимчасових лісокористувачів на умовах довгострокового користування. Аналогічно п. 6.4 Правил використання корисних властивостей лісів , затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 14.08.2012 № 502 установлено, що спорудження тимчасових будівель і споруд, у тому числі лінійного типу, необхідних для ведення господарської діяльності, здійснюється за погодженням з постійними лісокористувачами (власниками лісів). Таким чином, тимчасовий довгостроковий лісокористувач за погодженням із постійним лісокористувачем в установленому законом порядку може зводити тимчасові будівлі, споруди та інші споруди лінійного типу, необхідні для ведення господарської діяльності. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] порушувались умови договору, а також вимоги лісового законодавства України. Підстави для припинення права тимчасового користування лісами передбачені ч. 5, 7 ст. 78 Лісового кодексу України. Так, право тимчасового користування лісами припиняється у разі порушення правил і норм, умов спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, а також використання лісових ресурсів способами, які негативно впливають на стан і відтворення лісів, призводять до погіршення навколишнього природного середовища та в разі використання лісової ділянки не за цільовим призначенням. Статтею 105 ЛК України передбачена відповідальність за порушення лісового законодавства, в тому числі за знищення або пошкодження лісу внаслідок підпалу або недбалого поводження з вогнем, порушення інших вимог пожежної безпеки в лісах; знищення або пошкодження лісу внаслідок його забруднення хімічними та радіоактивними речовинами, виробничими і побутовими відходами, стічними водами, іншими шкідливими речовинами, підтоплення, осушення та інших видів шкідливого впливу; порушення строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів; невнесення плати за використання лісових ресурсів у встановлені строки. Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідачем відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушення зобов`язань є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 131-1 п. З Конституції України, ст. 56 ЦПК України передбачено, що прокуратура забезпечує представництво держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтею 7 Лісового кодексу України передбачено, що від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону (ст. 8 ЛК України). Рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст обласного та республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями (ст. 6 ст. 31 ЛК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зробила правовий висновок про те, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п. 37 Постанови). Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п. 38). Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу, (п. 40 Постанови). Отже, органами, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Львівська обласна державна адміністрація, як розпорядник лісової ділянки, Яворівське ДЛГП ЛГП «Галсільліс», як орган державного контролю з ведення лісового господарства та як постійний користувач лісів. Судом з`ясовано, що Львівська обласна державна адміністрація та Яворівське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» тривалий час, не ініціювалося питання щодо припинення дії договору довгострокового тимчасового користування лісами, лісова ділянка не використовувалася за цільовим призначенням, не здійснювалися заходи щодо збереження оздоровчих та захисних властивостей лісів. Суд враховує, що у даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що лісова ділянка, продовжує використовуватися [PERSON] з порушенням вимог чинного законодавства та в супереч інтересам держави, жодних заходів, направлених на захист порушених інтересів держави до цього часу не вжито. Відтак, суд дійшов переконання, що згідно ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором доведена бездіяльність органу, в інтересах якого він звертається до суду. Статтею 636 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ч. ч. 2, З ст. 653 ЦК України). Після припинення дії договору тимчасовий лісокористувач повертає постійному лісокористувачу лісову ділянку (п. 15 Договору). В судовому засіданні було встановлено, що відповідачем [PERSON] були порушені норми лісового законодавства стаття 20 Лісового кодексу України, а також умови договору, а саме, будівництво на спірній лісовій ділянці капітальної огорожі всупереч умов Договору, що є підставою для його розірвання, слід зазначити, що відповідач будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, суду не надав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, те що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що також кореспондується з частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір". У зв`язку з тим, що відповідач позовні вимоги визнав до початку розгляду справи по суті, то Львівській обласній прокуратурі з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при подачі позову судового збору, що становить 2481,0 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 2481,0 грн.

Outcome: approved