Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вищезазначена позовна заява, у якій [PERSON] просить визнати неправомірними дії ПАТ АБ «Укргазбанк» у частині нарахування [PERSON] пені, відсотків за користування грошовими коштами та 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, відповідно до кредитного договору № 2203/698 від 19.11.2007 за період з 06.05.2009 по 09.05.2022; зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» здійснити перерахунок заборгованості [PERSON] в частині нарахування пені, відсотків за користування грошовими коштами та 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків, відповідно до кредитного договору № 2203/698 від 19.11.2007 за період з 06.05.2009 по 09.05.2022. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.11.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2203/698. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, з лімітом 242000,00 дол США до 18.11.2015 або по день, визначений у п. 3.3.11 договору із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,5% річних. Згідно із п. 1.4 кредитного договору, кредитна лінія надається на споживчі цілі позичальника. Пунктом 3.3.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов?язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 18 листопада 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін до цього договору. Строк дії Кредитного договору до 18 листопада 2016 року. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15 жовтня 2009 року за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, позовні вимоги задоволено і стягнуто на користь банку загальну суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 242000 дол США, за простроченими процентами 16294,78 дол США, за нарахованими процентами за період з 1 квітня 2009 року по 30 квітня 2009 року 2685,21 дол США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 14743,96 грн. У рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - будівлю магазину з підвалом літ. А-3, загальною площею 2187,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач отримав лист від АБ «Укргазбанк» від 09.05.2022, відповідно до якого станом на 09.05.2022 заборгованість складає: строкова заборгованість за кредитом - 0,00 дол США, строкові проценти - 0,00 дол США, прострочена заборгованість за кредитом - 185614,41 дол США, прострочені проценти - 384317,93 дол США, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 23.02.2022 (включно) - 144895,39 дол США, пеня за несвоєчасну сплату процентів призначена рішенням суду станом на 07.05.2009 року - 14118,21 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період 07.05.2009-29.02.2020 - 730746,68 дол США, пеня за несвоєчасну сплату процентів за період 07.05.2009-29.02.2020 - 676238,11 дол США, штраф за порушення іпотекодавцем обов?язків щодо страхування предмета застави та забезпечення безперервності дії відповідних договорів страхування, згідно з п. 4.2 договору іпотеки № 356 без оформлення заставної від 19.11.2007 - 76640,00 грн. Відтак позивач вважає такі дії відповідача щодо нарахування відсотків за користування кредитом, 3% річних за несвоєчасне погашення процентів та штрафних санкцій неправомірними та безпідставними. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12.08.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Направлено позивачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу - копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. 27.09.2022 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача зауважує, що позовні вимоги [PERSON] зводяться виключно до незгоди із зазначеними в листі банку нарахованими штрафними санкціями та відсотками, отже зазначене свідчить про відсутність предмету спору як такого, відтак просить відмовити у задоволенні позову. 01.11.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій [PERSON] зазначив, що в офіційному листі відповідача від 09.05.2022 вказано, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором № 2203/698 від 19.11.2007 та рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2009, банком будуть здійснені заходи примусового стягнення заборгованості, що свідчить про порушення права позивача на отримання належного розрахунку заборгованості. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.11.2007 між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2203/698. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2009 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено і стягнуто на користь позивача з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором № 2203/698 від 19.11.2007 у розмірі 242000 дол США, за простроченими процентами 16294,78 дол США, за нарахованими процентами за період з 1 квітня 2009 року по 30 квітня 2009 року 2685,21 дол США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 14743,96 грн. У рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - будівлю магазину з підвалом літера А-3, загальною площею 2187,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить майновому поручителю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будівлі магазину від 04.03.2004, посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Шиманським І.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 636 та зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в книзі 4ф, номер запису 63, реєстраційний № 4819394. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ АБ «Укргазбанк» про зміну умов кредитування відмовлено. Відповідно до копії листа АБ «Укргазбанк» від 09.05.2022, у відповідь на заяву [PERSON] від 03.05.2022 банк повідомляє наступне. [PERSON] повідомлено про заборгованість за кредитним договором станом на 09.05.2022 та становить: строкова заборгованість за кредитом 0,00 дол США, строкові проценти 0,00 дол США, прострочена заборгованість за кредитом - 185614,41 дол США, прострочені проценти - 384317,93 дол США, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) станом на 23.02.2022 (включно) 144895,39 дол США, пеня за несвоєчасну сплату процентів призначена рішенням суду станом на 07.05.2009 - 14118,21 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту за період 07.05.2009-29.02.2020 - 730746,68 дол США, пеня за несвоєчасну сплату процентів за період 07.05.2009-29.02.2020 - 676238,11 дол США, штраф за порушення іпотекодавцем обов?язків щодо страхування предмета застави та забезпечення безперервності дії відповідних договорів страхування 76640,00 грн. У відповідності до рішення від 15.10.2009 Добропільського міськрайонного суду Донецької області з 15.10.2009 по 09.05.2022 погашено: простроченого кредиту на суму 56385,59 дол США, прострочених відсотків на суму 18979,99 дол США. Загальна сума погашення з дати укладання кредитного договору 19.11.2007 по 09.05.2022 погашено: строкових відсотків на суму 14438,55 дол США, прострочених відсотків на суму 26169,96 дол США, простроченого кредиту на суму 50307,53 дол США, простроченого кредиту 6078,06 дол США. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Пунктом 5.3. кредитного договору № 2203/698 від 19.11.2007 встановлено, що за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності. Так, за змістом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постановах від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 рудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21)). Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори. Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 613 ЦК України). Відповідно до звичаїв ділового обороту у кредитних правовідносинах саме банк або інша фінансова установа розраховує заборгованість, маючи для цього необхідні технічні та професійні ресурси. Хоча такі дії кредитор вчиняє на власну користь, їх невчинення зумовлює стан юридичної невизначеності, неможливість припинення боржником зобов`язання виконанням, проведеним належним чином, за відсутності інформації про дійсну суму його заборгованості. Тому боржник може вимагати належного розрахунку заборгованості, а кредитор повинен виконати такий обов`язок задля задоволення інтересу боржника у юридичній визначеності. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року, справа № 363/1834/17 зробила висновок щодо вимог про визнання неправомірними дій відповідача зі стягнення плати за управління кредитом і зобов`язання перерахувати заборгованість. У п. 58 постанови зазначено, що задоволення вимоги боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір) може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном. Якщо він не має наміру сплачувати борг, бо не згоден із визначеним кредитором розміром, а кредитор на вимогу боржника суму заборгованості не перераховує та не звертається до суду за її стягненням, то боржник надалі одержуватиме від кредитора вимоги про сплату боргу у розмірі, визначеному кредитором, із яким боржник не погоджується. Це може провокувати останнього помилково, всупереч волі сплатити суму боргу. Відтак, враховуючи постанову Великої Палатм Верховного Суду від 13.07.2022, задля задоволення вимог боржника зобов`язати кредитора перерахувати заборгованість за договором, необхідно дотриматись сукупності таким умов: 1) боржник не має наміру сплачувати борг, оскільки не згоден із визначеним кредитором розміром; 2) боржника заявив вимогу до кредитора про перерахунок суми заборгованості; 3) кредитор суму заборгованості за зверненням боржника не перераховує та не звертається до суду за її стягненням. З матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] звертався до ПАТ АБ «Укргазбанк» з вимогою про перерахунок сплати заборгованості, а також факт відмови у перерахунку за вимогою [PERSON] та звернення ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed