Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] , в інтересах якої дії представник адвокат Горщар Б.А., звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого у свідоцтві про народження записано відповідача, відповідно до 126 СК України. Протягом останніх двох років відповідач взагалі не цікавиться життям сина, не забезпечує моральний, фізичний та духовний розвиток дитини, а також не виконує свій батьківський обов`язок щодо виховання дитини. Окрім того, відповідачем було надано нотаріально посвідчену заяву, в якій він не заперечує проти позбавлення його батьківських справ стосовно сина [PERSON] . На підставі викладеного позивач просить суд позбавити батьківських прав відповідача стосовно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 04.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяву в якій просили суд справу розглянути за їх відсутності, також зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у підготовче засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подачу відзиву не скористався. Проте в матеріалах справи наявна нотаріально засвідчена заява відповідача [PERSON] від 23.09.2022, в якій відповідач заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджує факт визнання відповідачем позовних вимог [PERSON] . Представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради у підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь яких заяв чи клопотань суду не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом досліджуються представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилався позивач. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є\~ [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька записані відповідно до ст. 126 СК України (а.с. 8, 10). Дитина [PERSON] разом з позивачем зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області № 682/197/21 від 08.04.2021 позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його доходів (а.с. 9). Актом від 03.11.2022, що складено сусідами позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , засвідчено, що [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини протягом останніх двох років жодного разу не з`являвся і не приймає участі у вихованні (а.с. 11). Відповідно до довідки № 6 від 04.10.2022, яка видана Славутською амбулаторією загальної практики-сімейної медицини [PERSON] , [INFO] , спостерігається сімейний лікарем КП «Славутський центр ПМСД» з 01.09.2020. на прийом до лікаря дитину супроводжує лише мама (а.с. 12). Актом обстеження житлово-побутових умов, який склали начальник ССД виконавчого комітету Славутської міської ради [PERSON] та завідувач сектором опіки ССД виконавчого комітету Славутської міської ради Суханевич Г.В., встановлено, що умови проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , задовільні. Квартира мебльована, є побутова техніка, зроблений капітальний ремонт, у дитини є власна кімната, в якій наявні ліжечко, шафа, комод, особисті речі дитини, іграшки, дитячі книги. Стосунки доброзичливі, мати дбає про сина, забезпечує його усім необхідним для повноцінного розвитку і проживання. В цьому їй допомагають батьки, які проживають в м. Славута. Квартира у якій проживає [PERSON] та її син [PERSON] належить матері позивача [PERSON] (а.с. 15). Відповідач [PERSON] у своїй заяві від 23.09.2022, яка засвідчена приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області та зареєстрована в реєстрі за № 1125, зазначив, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Згідно з висновком Виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької ради від 23.01.2023 за № 04-31/61, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 12.01.2023 року, з метою захисту прав та законних інтересів дитини орган опіки і піклування Виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських праві відповідача стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 13-14). Згідно зі ст.ст.\~12,\~81, 82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проводячи оцінку досліджених доказів, суд вважає, що вони відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотиви, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Враховуючи наведене, досліджуючи представлені суду докази, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог, а саме, що відповідач\~ [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків стосовно [PERSON] , [INFO] . Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною. В обсязі, необхідного для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини і допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своєї дитини \~ [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує та не спілкується з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних причин, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, яким встановлений факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, необхідно дійти висновку, що позбавлення\~відповідача\~батьківських прав відносно\~ [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини, та з урахуванням відношення відповідача до своїх батьківських обов`язків, необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Проте, положеннями\~статті 142 ЦПК України\~передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена і в ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви, а інша половина судового збору покладається на відповідача. На підставі викладеного, оскільки до початку розгляду справи по суті від відповідача надійшла заява про визнання позову, при подачі позову до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн, а суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви, необхідно дійти висновку про наявність підстав для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову та стягнення з відповідача на користь позивача інших 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved