Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Плисківська сільська рада, як орган опіки та піклування, звернулась до суду з даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини, відкритий в АТ «Державний ощадний банк України». Свої вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , відомості про батька якого згідно з ч.1 ст.135 СК України записані зі слів матері. [PERSON] після народження сина не забрала його з пологового будинку, втікши з лікарні, тоді як хлопчик народився недоношений і в тяжкому стані, залишається перебувати в КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня». [PERSON] проживає з співмешканцем і її сім`я з 19.02.2021р. перебуває на обліку як така, що потрапила в складні життєві обставини; умови проживання відповідачки не відповідають санітарно-гігієнічним нормам. [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, не забезпечує жодних її потреб, неодноразово притягалась до адміністративної відповідальності, за рішенням суду позбавлена батьківських прав стосовно іншої дитини, виховна робота з матір`ю не дала позитивного результату, в зв`язку з чим органом опіки та піклування надано висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] . Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити, позбавивши відповідачку батьківських прав з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України. Пояснили, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, часто вживає спиртні напої, не працює, існує за рахунок коштів державної допомоги на дітей, не піклується й не цікавиться долею сина [PERSON] від початку його народження, матеріально не утримує, вводила в оману працівників Служби у справах дітей, на неодноразові зауваження змінити ставлення до дитини не реагує; на даний час [PERSON] знаходиться у Прилуцькому дитячому будинку. Не заперечують проти заочного розгляду справи. З огляду на малолітній вік дитини, суд у відповідності до ч.2 ст.171 СК України вважав за недоцільне заслуховувати її думку щодо вирішення даного спору. Відповідачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за місцем реєстраційного обліку (ч.7, 8 ст.128 ЦПК України) та фактичного проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, але в судове засідання не з`явилась, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не подала. Тому, зі згоди представника позивача суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Положеннями ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991р. (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В ст.7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.2, 4 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Європейський суд з прав людини в рішенні від 11.07.2017р. у справі «М. С. проти України» вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а батьком дитини значиться [PERSON] , відомості про якого записані на підставі заяви матері від 30.12.2022р. згідно з ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживає в [ADDRESS] , разом із співмешканцем [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми (син [PERSON] , 2008 р.н., дочка [PERSON] , 2009 р.н.). Дана родина з 19 лютого 2021 року перебуває на обліку Служби в справа дітей як сім`я, що потрапила у складні життєві обставини. Після народження в пологово-гінекологічному відділенні КНП «Бахмацька міська лікарня» [PERSON] 30.11.2022р. був доставлений до КНП «Чернігівська обласна дитяча лікарня» в тяжкому стані, а 06.12.2022р. переведений у відділення патології новонароджених та недоношених дітей для продовження лікування та виходжування. З 29 березня 2023 року [PERSON] зарахований і цілодобово перебуває в КНП «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Однак, [PERSON] протягом всього цього часу станом здоров`я, умовами проживання сина [PERSON] не цікавиться, не телефонує й не відвідує його, не проявляє стосовно дитини ніякої материнської турботи та піклування, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Рішенням виконкому Плисківської сільської ради №32 від 10.03.2023р. на підставі висновку комісії з питань захисту прав дитини від 06.03.2023р. ухвалено відібрати малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] з влаштуванням його до дитячого будинку м. Прилуки, а також визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо вказаної дитини. Дане рішення органу опіки та піклування на думку суду у відповідності до ч.5 ст.19 СК України прийняте з урахуванням всіх обставин є обгрунтованим і не суперечить інтересам дитини. Отже, в судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] не піклується про здоров`я, умови проживання та розвиток свого малолітнього сина [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; пріоритетом для відповідачки є влаштування особистого життя та благополуччя на противагу інтересам дитини. Вищезазначені обставини свідчать про винну поведінку відповідачки, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Таким чином, оскільки [PERSON] , будучи матір`ю свого малолітнього сина [PERSON] , на протязі тривалого періоду часу безпричинно ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню, на вжиті превентивно-виховні заходи не реагує, то суд вважає, що маються всі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно вищевказаної дитини, в зв`язку з чим позовні вимоги органу опіки та піклування в цій частині є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Підтвердженням цьому є й процесуальна поведінка відповідачки, яка проігнорувала явку до суду, що свідчить про байдуже ставлення матері до долі свого сина. За змістом вимог ч.2, 3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину; у разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.Згідно зі ст.193 СК України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах; за рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до «Конвенції про права дитини» та «Декларації прав дитини» інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Зважаючи, що [PERSON] є матір`ю сина [PERSON] й не звільнена від обов`язку по його матеріальному забезпеченню, якого дитина потребує, то суд вважає за необхідне частково задовольнити й вимоги позову про стягнення з відповідачки аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.182 СК України та що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Натомість, клопочучи про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, позивач всупереч вимог ст.12, 81 ЦПК України не довів належними й допустимими доказами достатності у відповідачки заробітку (доходу) для присудження їй аліментного обов`язку в такому розмірі. Тому, враховуючи, що відповідачка є особою працездатного віку, відомостей про свої доходи не надала, явку в судове засідання проігнорувала, коштів на утримання сина не виділяє, то виходячи з положень ст.181-184 СК України суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] щомісячно аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини в АТ «Державний ощадний банк України». Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 2684,00 грн сплаченого ним при подачі заяви судового збору (за вимогу про позбавлення батьківських прав) та 1073,60 грн судового збору на користь держави (за аліментну вимогу). На підставі викладеного,

Outcome: partial