Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

06 квітня 2023 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 26.01.2023 року. У неї з відповідачем є спільна неповнолітня донька [PERSON] , яка народилась [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. [PERSON] не приймає участі у матеріальному забезпеченні доньки, тому позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Ухвалою судді від 07 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 12). Позивачка у позовній заяві виклала прохання провести судовий розгляд її позовної заяви без її особистої участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не з`явився. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції за місцем офіційної реєстрації. Відзив на адресу суду не направив. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у шлюбі та мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 3). Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 2, 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Главою 15 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Зазначений обов`язок, згідно з засадами ч.6 ст.7 СК України, в рівній мірі стосується обох батьків та покладається на них за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.ст. 180, 181, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, позов підлягає до задоволення, так як батько повинен надавати матеріальне утримання своїй доньці до досягнення нею повноліття і він не заперечує свого обов`язку. Згідно з положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved