Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представник АТ «Альфа-Банк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 26.11.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та громадянин України [PERSON] , уклали Кредитний договір № 2007/13-2.06/717. Відповідно до Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 130000,00 дол. США. 31.08.2009 року Київський районний суд міста Одеси видав виконавчий лист № 2-3064/09 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №2007/13-2.06/717 від 26.11.2007 року в сумі 165950,90 дол. США, що за курсом Національного Банку України станом на 13.11.2009 року складає 1277821,93 грн. та судові витрати у сумі 1730 грн, а всього 1279551,93 грн. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, внаслідок чого до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/13-2.06/717від 26.11.2007 року. В результаті\~не виконання\~умов договору\~у відповідача\~виникла заборгованість\~розрахована на\~підставі ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України,\~яка станом\~на 28.07.2022\~року становить\~ 14935,58 дол. США, та складається з: Сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 14935,58 дол. США. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2022 року провадження по справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання. Встановлено, що\~01.12.2022 Національний банк України на виконання вимог абзацу другого пункту 226 глави 24 розділу IV Положення про ліцензування вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АЛЬФА-БАНК (скорочене найменування АТ АЛЬФА-БАНК) на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО СЕНС БАНК (скорочене найменування АТ СЕНС БАНК). Відповідний запис було внесено на підставі повідомлення, про державну реєстрацію змін до Статуту АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СЕНС БАНК (далі Банк) у зв`язку зі зміною найменування Банку з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АЛЬФА-БАНК на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО СЕНС БАНК та приведенням деяких положень Статуту Банку у відповідність до вимог чинного законодавства України.\~Таким чином АТ «Альфа-Банк» змінив назву на АТ «СЕНС БАНК», інші реквізити залишились без змін. У судове засідання 10 травня 2023 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання сповіщені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі належним чином сповіщені про причини неявки до судового засідання не повідомили. Так, рекомендовані повідомлення направлені за адресою проживання відповідачів згідно інформації з адресно-довідкової служби ГУ ДМС в Одеській області повернуті на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою. Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права відповідачів на доступ до правосуддя, суд оцінює таку поведінку відповідачів як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. У своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа щодо якої розглядається справа виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки. Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. 26.11.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] уклали Кредитний договір № 2007/13-2.06/717. Відповідно до Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 130000,00 дол. США. 26.11.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», (правонаступник АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] уклали Договір поруки № 07-15/1576 від 26.11.2007 року. АТ «Альфа-Банк» є правонаступником Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, внаслідок чого до АТ «Альфа-Банк» перейшло право вимоги за договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 2007/13-2.06/717 від 26.11.2007 року. 31.08.2009 року Київський районний суд міста Одеси видав виконавчий лист № 2-3064/09 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором №2007/13-2.06/717 від 26.11.2007 року в сумі 165950,90 дол. США, що за курсом Національного Банку України станом на 13.11.2009 року складає 1277821,93 грн. та судові витрати у сумі 1730 грн, а всього 1279551,93 грн. За змістом статей 524,533-535 і 625\~ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з ч.2 ст.625\~ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15 та Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За ч. 2 ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Так ПАТ «Укрсоцбанк» скористався своїм правом, та звернувся до Київський районний\~суд міста\~Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості. Таким чином,\~в результаті\~не виконання\~рішення суду\~виникла заборгованість\~розрахована на\~підставі ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України,\~яка станом\~на 28.07.2022\~року становить\~ 14935,58 дол. США. [PERSON] на підставі Договору поруки № 07-15/1576 від 26.11.2007 року солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань. За змістом частини другої ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625\~ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Представником заявлено вимоги, щодо стягнення з [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] суми заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 14935,58 дол. США за період з 29.07.2019 року по 28.07.2022 року. У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Відповідно до ч.1 ст.18\~ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Згідно з ст.129-1\~Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином законодавство України передбачає обов`язок боржника (відповідача) добровільно і своєчасно виконати рішення суду. В свою чергу, положеннями ч.2 ст.18\~ЦПК України передбачено, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Однак, як суд зазначає, що відповідно до ч. 18 Перехідних Положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості відповідачів відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані включно з 24 лютого 2022 року. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Щодо стягнення сплаченого позивачем судового збору, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за подання позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 8192,60грн., що підтверджується квитанцією. Таким чином\~з [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 8192,60грн.

Outcome: partial