Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

17.03.2023 позивач [PERSON] звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] , відповідно до якого просить припинити обов`язок [PERSON] щодо утримання дочки [PERSON] та сина [PERSON] , [INFO] , у вигляді щомісячної сплати на користь [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частини всіх заробітку до повноліття дітей. Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] 31.07.2004 року, від шлюбу мають спільних дітей, доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . 31.01.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила стягувати з нього, [PERSON] , на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2016 року до досягнення дітьми повноліття. 06.04.2017 відповідач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON] , та залишити проживати неповнолітніх дітей з нею. 26.01.2017 року Київський районний суд м. Харкова розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 640/16873/16-ц про стягнення аліментів на дітей з [PERSON] на користь [PERSON] , задовольнив позивні вимоги повністю. На виконання рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого 12.07.2017 старшим виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження за № 53732035, на даний час за місцем роботи позивача у Службі Безпеки України, здійснюється утримання аліментів із його заробітної плати. [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років. За рішенням суду, стягнення аліментів виконуються з дати звернення до суду з 31.10.2016 року до повноліття, а саме до [INFO] . З 21.05.2022 року донька [PERSON] та син [PERSON] постійно мешкають разом із позивачем в Салтівському районі м.Харкова за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вище викладеним позивач звернувся до суду. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.03.2023 цивільну справу №643/2055/23 передано до Київського районного суду м. Харкова за територіальною підсудністю. 10.04.2023 вказана справа надійшла до Київського районного суду м. Харкова. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2023 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2023 відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання. 26.04.2023 до суду від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.45-48). 02.05.2023 позивачем у судовому засіданні надано заперечення на відзив (а.с.52-54). 09.05.2023 відповідач подав до суду заяву, в якій просила раніше поданий відзив залишити без розгляду, у зв`язку з домовленістю із позивачем, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.61). Позивач у судове засідання не з`явився, 12.05.2023 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.62). Відповідач у судове засідання не з`явилася, у поданій до суду 09.05.2023 заяві просила проводити судове засідання за її відсутності (а.с.61). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1\~ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3\~статті 129 Конституції України\~визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог). Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, сторони розуміють наслідки відповідних процесуальних дій, суд, за наявності для того законних підстав, \~ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] та [PERSON] мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.січня 2017 року задоволено позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2016 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.6-8). Постановою державного виконавця від 11.04.2017 відкрито виконавче провадження №53732035 та зобов`язано боржника [PERSON] подати декларацію про доходи та майно (а.с.21-22). У період з квітня 2018 року по січень 2023 року з нарахованої зарплати [PERSON] відраховували 1/3 частину заробітку, що підтверджується звітами про відрахування та виплати Службою безпеки України від 27.02.2023 №21/2/2-213, №21/2/2-214, №21/2/2-215, №21/2/2-216, №21/2/2-217, №21/2/2-218 (а.с.25-30). Відповідно до листа Начальника Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Дмитра Нідченко, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №53732035 з виконання виконавчого листа №640/16873/16-ц від 23.02.2017 виданого Київським районним судом м. Харкова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.10.2016 року до досягнення дітьми повноліття та повідомлено, що станом на 01.02.2023 заборгованість по аліментам відсутня (а.с.31). [PERSON] [INFO] виповнилося 18 років, що підтверджується даними з паспорта громадянина України № [NUMBER] , де зазначена дата народження [INFO] (а.с.15). [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 07.02.2023 Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківського міської ради (а.с.20). Так, відповідно до ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2017 було стягнуто аліменти з позивача на утримання дітей до досягнення ними повноліття та те, що донька позивача [PERSON] досягла повноліття, суд приходить до висновку про відсутність обов`язку [PERSON] щодо сплати аліментів на утримання останньої . Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст.179 СК України\~передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Положеннями частин другої та третьої\~статті 181 СК України\~визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п.17\~постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно із\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. З аналізу\~статей 267 - 271 СК України\~вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. З наведеного слідує, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на її утримання, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Ст.\~92 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України, додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.\~182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Судом встановлено, що син [PERSON] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти на утримання дітей, а проживає зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ч. 4\~ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено судом неповнолітній [PERSON] , проживає з батьком - позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Окрім цього слід зазначити, позицію відповідача по справі, а саме те, що вона не заперечує, щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] . Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 17.03.2023 року. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1, 2, 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.\~\~Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Суд\~\~всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у цілому, доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved