Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила поділити спільне набуте майно подружжя, шляхом визнання за сторонами право власності на певну частину цього майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.09.2017 вона уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу, сторони придбали: телевізор LED LG 43UN71006LB; кронштейн 23"-40" Elenberg КВ-61М; стільниця до кухонь БМФ (матовану) 1800, стільниця; кухонний куток Лорд; мікрохвильову піч ELENBERG MG 2090 D; LED телевізор ELENBERG 22DF4530; модульна кухня Ліра В 60 Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра В 60 Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра Н 60М Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра Н 60 Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра Н 50Ш Горіх/Ваніль; водонагрівач Atlantic Round 80 VMR. У зв`язку з поданням позову про розірвання шлюбу, позивач має намір поділити спільне майно. Оскільки в добровільному порядку такий поділ неможливо зробити, з огляду на позицію відповідача, було подано позов до суду. Представник позивача - адвокат Гагарський А.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача - адвокат Кисельов Б.В. надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у позові в повному обсязі, справу слухати без участі відповідача. Як на підставу відмови у позові, представник зазначив той факт, що позивачем не доведено, що майно перелічене в позові придбане саме позивачем (а не іншою особою) та знаходиться у відповідача. Заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони з 30.09.2017 перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 786. Як вбачається з товарних чеків, які були надані стороною позивача, за час шлюбу сторонами було придбано наступне майно: - модульна кухня Ліра В 60 Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра В 60 Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра Н 60М Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра Н 60 Горіх/Ваніль, модульна кухня Ліра Н 50Ш Горіх/Ваніль придбана 12.09.2019 р. загальною вартістю 3921 грн.; - стільниця до кухонь БМФ (матована) 1800, стільниця придбана 23.07.2019 р. загальною вартістю 963 грн.; - телевізор LED LG 43UN71006LB придбаний 04.08.2020 р. загальною вартістю 10999грн.; - водонагрівач Atlantic Round 80 VMR придбаний 17.02.2020 р. загальною вартістю 1959 грн.; - кухонний куток Лорд придбаний 23.07.2019 р. загальною вартістю 3860 грн.; - кронштейн 23"-40" Elenberg КВ-61М придбаний 04.08.2020 р. загальною вартістю 659 грн.; - мікрохвильова піч ELENBERG MG 2090 D придбана 10.09.2019 р. загальною вартістю 1899 грн.; - LED телевізор ELENBERG 22DF4530 придбаний 11.09.2019 р. загальною вартістю 2599 грн.. Загальний розмір спірного майна на момент придбання становить - 26 859 гривень. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Отже, судом встановлено, що вищевказане майно набуте подружжям за час шлюбу та належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому підлягає поділу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження представника відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих позивачем доказів придбання спірного майно (товарних чеків) суд вважає безпідставними, оскільки у чеках міститься інформація щодо предмета доказування (опис придбаного майна, його вартість та дата придбання). Товарні чеки містять підписи продавців, печатки, тому вони є належними та допустимими. Крім того, представником позивача на підтвердження дійсності наданих електронних чеків подано до суду роздруківку повідомлень чат-бота продавця з інформацією про замовлення. Також відповідачем не спростована наявність спірного майна. У п.п. 22, 23 Постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Пленум Верхового суду України надав роз`яснення, що вартість майна, яка підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. При визначенні варіанту поділу речей суд виходить із запропонованого позивачем варіанту поділу спірного майна в позовній заяві, оскільки стороною відповідача не було представлено іншого варіанту. Зустрічного позову відповідачем заявлено не було. Вирішуючи спір щодо поділу спільного майна сторін, суд враховує, що вартість майна відповідача, за варіантом поділу позивача, є дещо більшою ніж половина вартості всього майна (13 617 грн. з 26 859 грн.). За викладених обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 10.01.2022 року між [PERSON] та адвокатом Гагарським А.П. укладено договір про надання правової допомоги № 1. Обсяг виконаних робіт визначений Акті №1 від 11.01.2023 року, згідно з яким, адвокатом надано правову допомогу на загальну суму 1000 гривень. Дану винагороду було сплачено позивачем що підтверджується платіжним дорученням від 12.01.2023 року № 0.0.2813621582.1. Крім того, згідно Додаткової угоди №2 від 14.03.2023 р. до договору про надання правової допомоги № 1 від 10.01.2023 р. позивачем сплачено адвокату 1200 гривень за представництво в суді, що підтверджується Квитанціями до прибуткового касового ордеру № 1 від 14.03.2023 р. та від 10.04.2023 р. Під час розгляду справи стороною відповідача не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Також, позивачем були понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1073,60 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 174 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача; Таким чином, у відповідності до ст. 141 КПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2200,00 гривень.

Outcome: approved