Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

25.04.2023 до суду надійшла заява позивачки [PERSON] в порядку статті 139 КАС України про стягнення судових витрат у справі № 758/7726/22 в частині витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи. В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що Подільським районним судом міста Києва розглянута справа за позовом [PERSON] до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації), інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) Серяк Євгенія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Вказує, що для представництва інтересів Позивача у правовідносинах, які є предметом розгляду у даній справі, позивачем було укладено Договір про надання правової допомоги № 22гро/2022 від 22.08.2022 з Адвокатським Бюро «Ігоря Мороза». На підставі вказаного Договору про надання правової допомоги № 22гро/2022 від 22.08.2022 Адвокатом Морозом І.М. надано послуги, детальний опис яких наведено в Акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.04.. Згідно з п. 6.1 Договору про надання правової допомоги № 22гро/2022 від 22.08.2022 розмір винагороди адвоката (гонорар) за надання правової допомоги Клієнту, незалежно від витраченого адвокатом часу, визначається у фіксованому розмірі, який складає 7 000,00 (сім тисяч) грн. (без урахування участі в судових засіданнях). Вказана вартість винагороди адвоката (гонорару) за надані послуги також погоджена сторонами в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.04.2023. Враховуючи це, просить, у випадку задоволення позовних вимог, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 7 000,00 грн. Суд, дослідивши вказану заяву та додані до неї документи, наявні матеріали адміністративної справи № 758/7726/22, дійшов висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне. 20.04.2023 Подільським районним судом міста Києва у порядку адміністративного судочинства розглянуто та частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації), інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) Серяк Євгенія Миколайовича в частині визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За ч.3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України сторони в судове засідання не викликалися. За ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У частині сьомій статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У частині четвертій статті 143 КАС України передбачено, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою вказаної статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 вказаного Кодексу (частина п`ята статті 143 КАС України). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частиною другою статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Таким чином, вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд зазначає наступне. Стаття 132 КАС України встановлює, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС України, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Крім того, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Відповідно до ст. 19 цього Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 цього Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим про що, зокрема, зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд при вирішенні вказаного питання враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22.11.2019 у справі №810/1502/18. Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Суд також зазначає, що в пункті 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2023 у справі № 758/7726/22 позов [PERSON] до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації), інспектора з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) Серяк Євгенія Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ № 0000337347 від 18.08.2022, провадження у справі закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 496,20 грн. До суду надійшла заява позивача [PERSON] в порядку статті 139 КАС України про стягнення судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи, якою просила стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7000,00 грн. При цьому, у позовній заяві представником позивача було зазначено, що 22.08.2022 між позивачем та Адвокатським бюро Ігоря Мороза було укладено договір про надання правової допомоги № 22гро/2022, сплата гонорару за яким є витратами позивача на правничу допомогу і відноситься до складу судових витрат. Розмір та докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу будуть подані в строк, встановлений ч. 7 ст. 139 КАС України. Позивачем [PERSON] було подано до суду заяву від 19.04.2023 з процесуальних питань (щодо судових витрат), в якій було заявлено про те, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, нею будуть подані докази загального розміру витрат, які понесені у зв`язку з розглядом даної справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Як зазначено вище, від позивача до суду 25.04.2023 надійшла заява про стягнення судових витрат, до якої були долучені докази понесених позивачкою витрат на правову допомогу, які вона просить стягнути з відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, на підтвердження повноважень на представництво інтересів позивача та надання правової допомоги, представником позивача - адвокатом Морозом І.М. надано наступні копії документів: Договір від 22.08.2022 № 22гро/2022 про надання правої допомоги, укладений між [PERSON] та Адвокатським Бюро «Ігоря Мороза» (далі - Договір). Відповідно до укладеного Договору його предметом є надання Бюро законними методами та способами правової допомоги Клієнту за фактом затримання належного Клієнту транспортного засобу TOYOTA RAV-4 HYBRID, д.н.з. [NUMBER] , 18.08.2022 року, складенням протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за цим фактом, в установах, підприємствах та організаціях незалежного від форми власності, правоохоронних органах та Подільському районному суді м. Києва з переліком повноважень, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 6.1-6.4 Договору винагорода адвоката (гонорар) за надання правової допомоги Клієнту за визначеним п. 1.1 предметом Договору і виконаними обов`язками адвоката за пунктами 2.1.1, 2.1.2 Договору, незалежно від витраченого адвокатом часу, визначається у фіксованому розмірі, який складає 7 000,00 грн (без урахування участі в судових засіданнях). У разі участі адвоката в судових засіданнях у Подільському районному суді м. Києва розмір ви нагороди збільшується на 1 000,00 грн за кожне судове засідання. Загальний розмір винагороди адвоката (гонорару) не може бути меншим 7 000,00 грн. Винагорода адвоката (гонорар) сплачується клієнтом не пізніше 30 днів після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт. На підставі вказаного Договору про надання правової допомоги № 22гро/2022 від 22.08.2022 сторонами підписано Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.04.2023, в якому сторонами погоджено детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Згідно з Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 24.04.2023 Адвокатське бюро «Ігоря Мороза» надало, а клієнт прийняв послуги, надані за Договором, на загальну суму 7000,00 грн: -зустріч із Клієнтом з метою з`ясування обставин справи. Надання консультацій із питань практичного застосування норм законодавства, із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин, які виникли між Клієнтом і Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) у зв`язку з накладенням адміністративного стягнення на клієнта та евакуацією його авто. -підготовка та подання до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу (Київської міської державної адміністрації) адвокатського запиту від 22.08.2022 про витребування доказів. -збір та підготовка матеріалів і документів, необхідних для складання позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, стягнення матеріальної шкоди. -підготовка та подання позовної заяви від 05.09.2022 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, стягнення матеріальної шкоди, на підставі якої Подільським районним судом міста Києва відкрито провадження у справі № 758/7726/22. Згідно з Актом прийняття послуг клієнтом підтверджується цим актом, і жодних претензій з боку клієнта немає. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Вказана позиція підтверджена у Постанові Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 757/24445/21-ц, згідно з якою відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Таким чином, неподання доказів фактичного понесення судових витрат не є підставою для відмови у їх відшкодуванні, якщо підтверджено наявність обов`язку їх сплатити (постанова Верховного суду від 03.10.2019 № 922/445/19). До такого ж висновку дійшов і Європейський суд з прав людини у справі «Бєлоусов проти України», у якому зазначив, що: «Хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно з договірними зобов`язаннями, а тому, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними». Такий обов`язок щодо сплати позивачем наявний відповідно до укладеного Договору про надання правової допомоги та підписаним Актом наданих послуг від 24.04.2023. За таких обставин, виходячи із фактичних обставин справи, досліджених доказів, вимог процесуального та матеріального закону, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складність справи, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, наданих позивачу адвокатом, оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката встановленим чинним законодавством критеріям, суд вважає, що в даній справі витрати на правову допомогу є обґрунтованими, реальними, такими, що відповідають складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та підтверджені доказами, тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню у сумі 2 333 грн. З огляду на викладене,

Outcome: partial