Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із-заявою про видачу обмежувального припису відносно її сина [PERSON] , посилаючись на наступне. [PERSON] проживає у будинку [ADDRESS] . Заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , є її сином та проживає разом із заявницею, ніде не працює, зловживає спиртними напоями. До того, [PERSON] привів до будинку [PERSON] , яка є громадянкою Казахстану, діючого паспорту не має, не працює, за будинком не дбає, негативно налаштована до заявниці, часто ображає та погрожує фізичною розправою, [PERSON] не може вийти на своє подвір`я та спокійно займатися своїми справами. Заявниця стверджує, що потерпає від насильства зі сторони [PERSON] та [PERSON] вже протягом року. Їх поведінка негативно впливає на здоров`я та фізичний стан заявниці. [PERSON] поважного віку, пенсіонерка, після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз, її стан здоров`я кардинально погіршується, до того окрім психічного насилля я потерпаю від ізичного, я турбуюсь за своє життя, оскільки кривдники не контролюють своїх дій (вчинків). Вона неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки, йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. Відповідно до даних з офіційного сайту Судової влади України, щодо стану розгляду справ, [PERSON] неодноразово вчиняв домашнє насильство по відношенню до заявниці, про що були винесені постанови про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Долинським районним судом Кіровоградської області було розглянуто справи про адміністративне правопорушення, щодо вчинення домашнього насильства за справами № 388/1672/22 від 21 листопада та № 388/1270/22 від 16 вересня 2022 року. 24 жовтня 2022 року по справі №388/1270/22 суддею Долинського районного суду Кіровоградської області розглянувши матеріали адміністративного правопорушення, було встановлено наступне. Відділенням поліції № 1 (м.Долинська) Кропивницького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області до суду направлено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 899948 від 07.09.2022 року згідно якого слідує, що 07 вересня 2022 року близько 10:20 години [PERSON] за місцем проживання: [ADDRESS] , вчинив сварку з матір`ю, [PERSON] словесну сварку, в ході якої ображав останню грубою нецензурною лайкою, словесно погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. Суд постановив визнати [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок)гривень. Вдруге, 20 грудня 2022 року по справі № 388/1672/22 Долинський районний суд Кіровоградської області розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з відділення поліції № 1 (м. Долинська) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області про притягнення до адміністративної відповідальності, дійшов висновку про те, що 07 вересня 2022 о 15 год. 40 хв. за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , будучи особою, на яку постановою Долинського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2022 накладалося адміністративне стягнення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері, [PERSON] , а саме, ображав словесно, висловлюючись на адресу останньої нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Тому суддею постановлено рішення про визнання винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173- 2 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді громадських робіт строком сорок годин. Отже, [PERSON] вдруге протягом року вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно заявниці. Нещодавно, 14 квітня 2023 року знову стався іцендент, [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно [PERSON] (у п`яному стані кидався табуреткою, ображав нецензурною лайкою та завдавав фізичного болю). Я викликала працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства, підтвердженням того, слугує талон-повідомлення єдиного обліку № 1811 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, справу до суду ще не передано. [PERSON] вчиняє насильство щодо заявниці протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду він і надалі погрожує розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. Заявниця [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні залишив вирішення заяви на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне. Розділом\~IV\~глави\~13 ЦПК України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно\~ст. 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Стаття 3\~Конституції України\~вказує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Україна, як кожна держава учасниця, що ратифікувала Європейську конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, взяла на себе негативні та позитивні зобов`язання щодо забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції та протоколах до неї. Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП\~та\~КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2\~ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4\~ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Згідно\~ст. 350-6 ЦПК України\~розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~на строк від одного до шести місяців. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Відповідно до\~ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Правилами\~глави 13 ЦПК України\~визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами\~ст. 294 цього Кодексу\~встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, обґрунтувала заявлені вимоги тим, що зацікавлена особа вчиняє щодо неї фізичне та психологічне насильство. Судом установлено, що згідно копії паспорту серії [NUMBER] слідує, що [PERSON] , [INFO] (а.с.5) Копіями постанов Долинського районного суду Кіровоградської області у справах № 388/1672/22, 388/1270/22 підтверджується неодноразове визнання винним гр.. [PERSON] за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст. 173-2 КУпАП (а.с.7-9). Копією талона-повідомлення єдиного обліку № 1811 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію підтверджується, що заявниця зверталася до відділення поліції 17.04.2023 року о 15.18 год. за фактом правопорушень зі сторони її сина [PERSON] (а.с.10). Зважаючи на вище викладене, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, що стосується строків накладення вказаних заборон з 6 місяців лише на 3 місяці. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4\~ст. 350-6 ЦПК України\~рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial