Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач 07.02.2023 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за позикою, процентів за користування сумою позики та трьох процентів річних від простроченої суми позики. В обґрунтування\~позову вказує,\~що 01.04.2021 року - [PERSON] , уклав договір позики з [PERSON] . Відповідно до п. 1 вказаного Договору позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у власність грошові кошти у сумі 40 000 (сорок тисяч) люлапів США. Сума позики, встановлена п. 1 вказаного Договору, отримана Відповідачем до підписання Договору в повному обсязі. За умовами Договору позики, за кожен день користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 0.1 (нуль цілих одна десята) процентів від суми Позики, що дорівнює 40 доларів США (п. 3 Договору). На виконання умов вказаного Договору позики, а саме п. 4, Відповідач, зобов`язаний був повернути Позивачу, суму позики у розмірі 40 000,00 доларів США та проценти за користування позикою до 01.01.2022 року (п. 4 Договору). Також відповідно до умов Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним Договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 5 % від суми Позики (п. 8 Договору). Проте, до 01.01.2022 року вказана сума боргу відповідачем повернута не була, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків. На виконання ухвали про залишення позову без руху, позивачем 23 лютого 2023 року подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року провадження по справі відкрито. 29 березня 2023 року від відповідача по справі до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву відповідач не визнає позов в частині стягнення процентів за користування грошовими коштами в період з 24.02.2022 року по 23.01.2023 року. В іншій частині позов визнає. 29 березня 2023 року від позивача по справі надійшла заява про зменшення позовних вимог з виключенням процентів за користування грошовими коштами в період з 24.02.2022 року по 23.01.2023 року. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 24 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання уточненого позову. 03 травня 2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. У судове засідання призначене на 11 травня 2023 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Проаналізувавши матеріали справи, оглянувши копію договору позики від 18.12.2019 року та розписки, суд вважає позов про стягнення заборгованості за договором позики від 18.12.2019 року обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено,\~що\~01.04.2021 року - [PERSON] , уклав договір позики з [PERSON] . Відповідно до п. 1 вказаного Договору позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у власність грошові кошти у сумі 40 000 (сорок тисяч) люлапів США. Сума позики, встановлена п. 1 вказаного Договору, отримана Відповідачем до підписання Договору в повному обсязі. За умовами Договору позики, за кожен день користування грошовими коштами позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю 0.1 (нуль цілих одна десята) процентів від суми Позики, що дорівнює 40 доларів США (п. 3 Договору). На виконання умов вказаного Договору позики, а саме п. 4, Відповідач, зобов`язаний був повернути Позивачу, суму позики у розмірі 40 000,00 доларів США та проценти за користування позикою до 01.01.2022 року (п. 4 Договору). Також відповідно до умов Договору позики, у разі прострочення виконання зобов`язання позичальником за даним Договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю штраф у розмірі 5 % від суми Позики (п. 8 Договору). Проте, до 01.01.2022 року вказана сума боргу відповідачем повернута не була, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом. Відповідач визнав уточнений позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до\~ч. 1 ст.202 ЦК\~України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до\~ч.1 ст.205 ЦК\~України, правочин може вчинятися усно або в письмові формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, з метою забезпечення зобов`язань між Позивачем та Відповідачем була\~укладена письмова угода - договір позики від 01.04.2021 року, який був власноруч підписаний\~відповідачем. Суд встановлює, що зазначена угода є\~договором позики. Згідно до\~ч.1 ст.530 ЦК\~України,\~якщо у зобов`язанні встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то\~воно підлягає виконанню у цей строк\~(термін). Згідно до припису до\~ч.1 ст.526 ЦК\~України,\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до припису\~ст.1046 ЦК\~України, за договором позики одна сторона\~(позикодавець)\~передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти\~або інші речі, визначені родовими ознаками,\~а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку\~ж\~суму грошових коштів\~(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є підставою і правовою формою регулювання позикових відносин, які передбачають передачу однією стороною у власність іншій стороні грошей або речей, визначених родовими ознаками, під зустрічне зобов`язання повернути їх в майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передову власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей, або інших речей визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до\~частини 1 ст. 1049 ЦК\~України,\~на позичальника покладений обов`язок повернути позикодавцеві позику\~(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)\~у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею\~526 ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з розрахунку заборгованості який визнаний стороною відповідача за Договором позики від 01.04.2021 року, утворилась заборгованість у 53223,24 долларів США, що складається з: -суми позики у розмірі 40000,00 доларів США; -процентів за користування грошовими коштами у розмірі 11223,24 доларів США; -штрафу за несвоєчасне повернення позики у розмірі 2000,00 доларів США. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими і задовольняє їх. Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved