Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

21.11.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про компенсацію витрат на відновлення межових знаків. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної компенсації за ненадання в користування спільних інженерних мереж електропостачання, газопостачання та водопостачання в розмірі 70000,00 грн. та зобов`язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] відновити межі земельної ділянки, розташованої між домоволодіннями [ADDRESS] , що надана в користування [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 28.12.2010 року по справі №\~2-2698/10. [PERSON] вказує, що є власником 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2009 року. Після оформлення спадщини іншими співвласниками вищезгаданого будинку в розмірі 3/4 є [PERSON] та [PERSON] . На підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 року по справі №\~2-2698/10 та висновку судової будівельно-технічної експертизи, відбувся поділ домоволодіння між співвласниками та встановлено порядок користування земельною ділянкою. Позивач зазначає, що у її відсутність [PERSON] та [PERSON] перенесли паркан, чим значно зменшили земельну ділянку, яка була надана в користування [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 року. Відповідно до даного рішення суду встановлено виділити [PERSON] земельну ділянку площею 147 кв.м., в тому числі під частиною житлового будинку літ А та частиною огорожі № 2. Позивач вказує, що відповідачі самовільно, без її згоди, перенесли межові знаки, тому і звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. 01.02.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про витребування доказів у ПАТ «Полтавагаз» щодо вартості підключення до газорозподільчих мереж 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] . 01.02.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про витребування доказів у КППОР «Полтававодоканал» щодо вартості підключення до водопровідної мережі 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] . 01.02.2019 року від позивача [PERSON] надійшла заява про витребування доказів у ПАТ «Полтаваобленерго» щодо вартості підключення до електричних мереж 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] . 29.03.2019 року на адресу суду на виконання вимог ухвали від 18.03.2019 року від представника ПАТ «Полтавагаз» надійшла заява з поясненнями, в яких представник ПАТ «Полтавагаз» вказує, що не може надати інформацію про те, яка вартість підключення до газорозподільчих мереж 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , у зв`язку із індивідуальним розрахунком у кожному окремому випадку та недостатністю вихідних даних, відповідних документів для надання відповіді. 08.04.2019 року на адресу суду на виконання вимог ухвали від 18.03.2019 року від представника КППОР «Полтававодоканал» надійшла заява з поясненнями, в яких представник КППОР «Полтававодоканал» вказує, що визначити вартість підключення до водопровідної мережі 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] , що належить [PERSON] , можливо після виготовлення гр. [PERSON] проектно-технічної документації на підключення. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 10.07.2019 року позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про компенсацію витрат та відновлення межових знаків задоволено частково: зобов`язано [PERSON] та [PERSON] відновити межі земельної ділянки, розташованої між домоволодіннями [ADDRESS] , що надана в користування [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 року по справі №2-2698/10; в іншій частині відмовлено. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.11.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено; заочне рішення від 10.07.2019 року по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про компенсацію витрат та відновлення межових знаків скасовано; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 18.11.2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому [PERSON] вказує, що не визнає позов з наступних підстав. Межі її земельної ділянки відповідають розмірам, які зазначені в кадастровому плані. Вона має окрему приватизовану, сформовану земельну ділянку, яка лише межує з земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] . На підтвердження надає копію технічного паспорту інвентаризаційної справи №\~14368. 05.12.2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що [PERSON] незаконно за рахунок земельної ділянки, наданої їй за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 року по справі №2-2698/10 збільшила площу свого наділу. Зазначає, що межі між садибами [ADDRESS] та [ADDRESS] не відповідають технічній документації наданій [PERSON] та розмірам, встановленим рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 року по справі №2-2698/10 та висновку судово-будівельної технічної експертизи. 06.12.2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшли пояснення, в якому [PERSON] вказує, що земельну ділянку за адресою [ADDRESS] вона успадкувала 28.07.2016 року від своєї матері [PERSON] . Під час розробки документів на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] ділянка була виміряна «Полтавагеодезцентром» і був підписаний акт погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.01.2020 року клопотання [PERSON] щодо призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи задоволено. 18.05.2020 року на адресу суду надійшов висновок експертизи №\~13-20 від 08.04.2020 року, відповідно до якого земельна ділянка по [ADDRESS] , виділена в користування [PERSON] , не відповідає розмірам, встановленим відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 року з боку земель міської ради по пров. Цитовському (довжина межової лінії складає 0,88 м, 0,89 м; повинно бути 0,82 м, 1,02 м) та з боку земельної ділянки [ADDRESS] (довжина межової лінії складає 16,92 м, 8,60 м, 10,55 м; повинно бути 22,08 м, 0,41 м, 14,22 м). 15.02.2021 року на адресу суду від [PERSON] надійшло клопотання про призначення по справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.02.2021 року клопотання [PERSON] щодо призначення по справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи задоволено. 13 квітня 2021 року справа повернулася до суду без виконання експертизи, у зв`язку з неотриманням експертом Маківським М.В. матеріалів справи на поштовому відділенні. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 28.07.2021 року клопотання [PERSON] щодо призначення по справі додаткової судової будівельно-технічної експертизи задоволено. 01.02.2022 року на адресу суду надійшов висновок експертизи № 42-21 від 22.11.2021 року, відповідно до якого земельна ділянка по [ADDRESS] , виділена в користування [PERSON] , в розмірах по площі не зменшилась, але форма земельної ділянки по [ADDRESS] , виділена в користування [PERSON] , не відповідає формі (конфігурації) земельній ділянці по [ADDRESS] , виділеній в користування [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2010 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснивши, що вона є власником 1/4 частини домоволодіння по [ADDRESS] , іншими співвласниками є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Точки доступу та інженерні мережі щодо електричної енергії, газо- та водопостачання після поділу домоволодіння між співвласниками залишились у користуванні тільки [PERSON] . Спільні газові та електромережі, які знаходилися в частині будинку позивача, були демонтовані з боку частини будинку [PERSON] . Окрім того, [PERSON] та [PERSON] перенесли паркан, чим значно зменшили земельну ділянку надану в користування позивачу, у зв`язку з чим остання була змушена звернутися до суду та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну компенсацію за ненадання в користування спільних інженерних мереж електропостачання, газопостачання та водопостачання в розмірі 70\~000 грн. та зобов`язати [PERSON] та [PERSON] відновити межі земельної ділянки, розташованої між домоволодіннями [ADDRESS] , що надана в користування [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28.12.2010 року по справі № 2-2698/10. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, зазначили, що в позові необхідно відмовити. [PERSON] вказує, що земельну ділянку за адресою [ADDRESS] вона успадкувала 28.07.2016 року від своєї матері [PERSON] . Під час розробки документів на приватизацію земельної ділянки за адресою [ADDRESS] ділянка була виміряна «Полтавагеодезцентром» і був підписаний акт погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. Межі її земельної ділянки відповідають розмірам, які зазначені в кадастровому плані, має окрему приватизовану, сформовану земельну ділянку, яка лише межує з земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] . На підтвердження надала копію технічного паспорту (інвентаризаційна справа № 14368). Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між сторонами виник спір із правовідносин, що регулюють права власників суміжних земельних ділянок. Згідно акту погодження меж земельної ділянки від 22.07.2010 року було погоджено межі земельної ділянки за адресою [ADDRESS] між [PERSON] та власниками або користувачами суміжних земельних ділянок, а саме: 1)\~ [PERSON] адреса земельної ділянки: [ADDRESS] ; 2)\~ [PERSON] адреса земельної ділянки: [ADDRESS] ; 3)\~ [PERSON] адреса земельної ділянки: [ADDRESS] ; 4)\~ [PERSON] адреса земельної ділянки: [ADDRESS] ; 5)\~ [PERSON] адреса земельної ділянки: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтава від 28.12.2010 року по справі №\~2-2698/10 позов [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] задоволено повністю. Здійснено реальний розподіл домоволодіння [ADDRESS] між його співвласниками. Визначено між співвласниками будинку [ADDRESS] наступний порядок користування земельною ділянкою: -виділено [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку площею 445 кв.м., в тому числі під частиною житлового будинку літ. „А-1, а саме: кухнею 1-1 площею 11.7 кв.м., кладовою 1-2 площею 0,4 кв.м., ванною 1-3 площею 5,3 кв.м., кімнатою 1-4 площею 19,8 кв.м., кімнатою 1-5 площею 7,2 кв.м., тамбуром 1-9 площею 2,5 кв.м., тамбуром І площею 3,1 кв.м., тимчасовою спорудою бесідкою літ. „В, сараєм літ. „Б, вбиральнею літ. „б1, трубопроводом „ 1, частиною огорожі № 2, воротами огорожі № 3, яка описується наступними межами: з боку земельної ділянки № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) довжина межової лінії складає:10,94 м.; 35,31 м.; з боку земель міської ради (провулок Цитовський) довжина межової лінії складає: 3,56 м.; 2,43м.; 9.16 м.; з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає: 1,00м;3,73 м.;1,00м;1,00м; 1,00м; 2,20 м; по центру перегородки житлового будинку літ. „А-1 з розмірами 4,00 м; 3,0м; 0,40м; 2,20 м; 1,90м; 1,90 м, який ділиться на дві квартири; з боку земельної ділянки [ADDRESS] ) довжина межової лінії складає: 1,26 м.; -\~виділено [PERSON] земельну ділянку площею 147 кв.м., в тому числі під частиною житлового будинку літ. „ А-1, а саме: кімнатою 1-6 площею 9,9 кв.м., коридором 1-7 площею 3,0 кв.м., кладовою 1-8 площею 4,2 кв.м., кладовою 1-10 площею 3,4 кв.м., частиною огорожі № 2, яка описується наступними межами: з боку земель міської ради ( [ADDRESS] ) довжина межової лінії складає: 0,82м; 1,02м.; з боку земель ділянки № 11 ( [ADDRESS] ) довжина межової лінії складає: 22,08 м.; 0,41 м.; 14,22м.; з боку земельної ділянки № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) довжина межової лінії складає: 5,02м.; з боку співвласників домоволодіння [PERSON] та [PERSON] , довжина межової лінії складає: 22,02м.; 0,94м.; з боку земельної ділянки спільного користування довжина межової лінії складає: 1,00 м.;73м.; 1,00м.; та 1,00м.4 1,00 м.;1,00 м.; 2,20 м по центру перегородки житлового будинку літ.А-1 з розмірами 4,00 м.; 3,0 м; 0,40 м; 2,20 м; 1,90 м; 1,9 м, який ділиться на дві квартири. В спільному користуванні співвласників гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишити земельну ділянку площею 6,00 кв.м. (на плані жовтого кольору). Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.07.2016 року, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Буленко М.М. посвідчено, що на підставі заповіту, 02 червня 2008 року, зареєстрованого за реєстровим № 2279, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1930 року народження, яка померла [INFO] , є її донька - [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (одну другу) частку майна, та [PERSON] , [INFO] , податковий номер: [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - на 1/2 (одну другу) частку майна. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 0,0605 га, кадастровий номер: 5310136700:06:008:0172. Цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №483162 виданого 29.09.2010 року управлінням Держкомзему у м. Полтава зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №\~531020002000765. Таким чином судом встановлено, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. За умовами ч. 1, ч. 3 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок у рівних частинах, якщо інше не встановлено угодою між ними. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, матеріалів Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель, матеріалів топографо-геодезичних робіт. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача. Згідно зі ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно висновку повторної експертизи № 42-21 від 22.11.2021 року земельна ділянка по [ADDRESS] , виділена в користування [PERSON] , в розмірах по площі не зменшилась, але форма земельної ділянки по [ADDRESS] , виділена в користування [PERSON] , не відповідає формі (конфігурації) земельній ділянці по [ADDRESS] , виділеній в користування [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 грудня 2010 року. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної компенсації за ненадання в користування спільних інженерних мереж електропостачання, газопостачання та водопостачання в розмірі 70\~000 грн. суд вважає недоведеними. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач не довела обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, за допомогою належних та допустимих доказів, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідачів понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed