Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

20 жовтня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві покликається на ту обставину, що 03 червня 2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. За час перебування у шлюбі у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.06.2012 року. Спільне життя з відповідачкою не склалось, рішенням Володимир-Волинського міського суду від 22.07.2013 року шлюб розірвано. З того часу відповідач вибув на інше місце проживання за невідомою адресою, на зв?язок не виходив, жодного разу не бачився з дитиною. Крім стягнення аліментів, які відповідач не оплачує, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі. Відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям та здоров?ям. Крім того, відповідач не забезпечує дитині належного харчування, медичного догляду, не створює умов належного отримання освіти та підготовки до дорослого життя. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача судовий збір, сплачений нею при подачі позову. Ухвалою Володимир-Волинського міського суду від 02 лютого 2023 року у справі прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. 27 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримав та просила його задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Володимирської міської ради Волинської області, Кузьмик Я.Л. до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечила проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за фактичним місцем проживання, про що свідчать відповідні поштові відправлення, не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин неявки та відзиву на позов не подала. У зв`язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 червня 2011 року по 22 липня 2013 року, від цього шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дані обставини стверджуються копією свідоцтва про народження дитини та судовим рішенням. Позивач вказує, що відповідач ще до розірвання шлюбу вибув на інше місце проживання за невідомою адресою. Жодної участі в утриманні та вихованні доньки. Покладених законом на батьків обов?язків, відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, будь якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішуються позивачем самостійно. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зібраними у справі доказами стверджується, що відповідач не здійснює належного батьківського піклування, не виконує своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не виявляє будь-якого інтересу до неї, проживає окремо. Відповідно до довідки, виданої КП «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимирської міської ради Волинської області, [PERSON] , а також її дочка, [PERSON] , проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості по аліментах по ВП №34933590, станом на 30.09.2022 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів становить 214 383,67 гривень Згідно висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] » вбачається, що батько злісно ухиляється від виконання батьківських обов?язків, не підтримує з дочкою жодних родинних зв?язків, матеріально не допомагає, не сплачує аліменти з червня 2020 року, місце його перебування невідоме. Матір [PERSON] належним чином піклується про малолітню дочку, забезпечує її всім необхідним. Виходячи з інтересів дитини, вважають за доцільне позбавити батьківських прав гр.. [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] .. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що відповідач не виконує належним чином своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням дитини, не дбає про її здоров`я, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків стосовно доньки та умисно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, що шкодить її правам і інтересам, негативно впливає на її розвиток, що в сукупності є підставою для позбавлення її батьківських прав, а тому задовольняє позов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача в користь позивача необхідно стягнути судовий збір. На підставі ст.ст.150, 164, 165, 180 СК України,

Outcome: approved