Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 28 березня 2023 року Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області, в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги вмотивовані наступним чином. На обліку в Службі у справах дітей Миколаївської селищної ради знаходиться малолітній [PERSON] , [INFO] як такий, що опинився в складних життєвих обставинах у зв`язку з неналежним виконанням матір`ю своїх батьківських обов`язків та зловживання нею спритними напоями. Разом з цим родина [PERSON] , яка є матір`ю дитини, також перебуває на обліку в КУ «Центр з надання соціальних послуг» Миколаївської селищної ради як така, що потрапила в складні життєві обставини. 22 березня 2023 року близько 20 години 30 хвилин начальнику Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Демченко О.В. надійшло повідомлення про те, що [PERSON] , на утриманні якої знаходиться [PERSON] , [INFO] , за місцем свого фактичного проживання, за адресою: [ADDRESS] перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Прибуттям на місце було встановлено, що вікна в будинку вибиті, а [PERSON] , знаходячись в стані сильного алкогольного сп`яніння та в підвищеному емоційному стані, тримала на руках малолітнього сина, який голосно плакав. Оцінивши небезпеку, яка існувала для здоров`я та життя дитини, начальник Служби запропонувала [PERSON] передати їй дитину, на що остання відреагувала агресивно, почала голосно кричати та виражатися нецензурною лайкою, що налякало її малолітнього сина, внаслідок чого хлопчик почав істерично плакати. Після цього [PERSON] разом з поліцейським СРПП ВП №1 (м. Білопілля) СРУП ГУНП в Сумській області Цимбаренком С.С. здійснили вимушені заходи, внаслідок яких дитина від матері була передана на руки начальнику Служби [PERSON] . Водночас, начальник Служби роз`яснила [PERSON] , що дитина вилучається з родини у зв`язку з існуючою реальною загрозою для її життя та здоров`я, запропонувала надати дитячий верхній одяг та особисті речі, на що мати відмовилася. Уподальшому малолітнього [PERSON] було доставлено та поміщено до соматичного відділення Сумської обласної дитячої клінічної лікарні для обстеження. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради від 23 березня 2023 року №83 малолітню дитину [PERSON] , [INFO] відібрано від матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав. Постановою Білопільського районного суду Сумської області від 22 березня 2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, тобто за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дітей. 13 лютого 2023 року [PERSON] пройшла лікування алкогольної залежності методом кодування. Крім того, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 10 серпня 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і стягнуто аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно. Посилаючись на викладені вище обставини, Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області просить відібрати у [PERSON] її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частинизаробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30 березня 2023 року відкрито провадження в справі за вказаним вище позовом та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін на 28 квітня 2023 року. Відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву (а. с. 25-26). ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи У підготовче судове засідання представник позивача - Органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області не з`явився. Начальник Служби в справах дітей Демченко О.В. подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує (а. с. 36). Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує (а. с. 38). Частиною першою статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову відсутні, отже суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні за наявними матеріалами, У зв`язку з неявкою у підготовче засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд установив наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Так, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00037659845, сформованим 29 листопада 2022 року (а. с. 8). Згідно з наказом Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області №04-ОД від 01 березня 2023 року [PERSON] , [INFO] взято на облік, як дитину, яка опинилася в складних життєвих обставинах (а. с. 9). Листом начальника ВП №1 Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 13 лютого 2023 року начальника Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Демченко О.В. повідомлено, що за заявою [PERSON] за фактом домашнього насильства було проведено перевірку, під час якої встановлено, що 06 лютого 2023 року близько 21 години 30 хвилин за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та її співмешканцем [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виникла сімейна сварка в присутні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відносно [PERSON] складено протокол адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а. с. 11). Згідно з письмовими поясненнями [PERSON] від 08 лютого 2023 року, наданими начальнику Служби у справах дітей Миколаївської селищної ради Демченко О.В., 06 лютого 2023 року близько 20 години за місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] вона вживала спиртні напої разом зі своїм співмешканцем [PERSON] . У цей час між ними виникла словесна сварка, в ході якої [PERSON] погрожував підпалити будинок, де в цей час перебувала вона та її малолітній син [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим була викликана поліція. Разом з цим [PERSON] повідомила, що неодноразово попереджалася працівниками Служби про недопущення вживання алкогольних напоїв. Також останні їй роз`яснювали, що в разі невиконання даної вимоги буде порушено питання про позбавлення її батьківських прав відносно сина (а. с. 14). Відповідно до медичної довідки від 13 лютого 2023 року, відповідач пройшла лікування від алкогольної залежності методом кодування на строк 5 років (а. с. 15). Згідно з актом обстеження умов проживання від 22 березня 2023 року, сім`я [PERSON] проживає в двокімнатному будинку за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] та співмешканцем [PERSON] , [INFO] . У будинку пічне опалення, вода з колодязя, відсутні належний косметичний ремонт та санітарний стан. Для дитини є ліжечко, дитяча суміш в невеликій кількості. Дитячий одяг брудний та має неприємний запах. Під час перевірки [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння, вела себе агресивно, погрожувала працівнику Служби у справах дітей. У зв`язку з існуючою загрозою для життя та здоров`я малолітнього [PERSON] , було прийнято рішення про його негайне вилучення з родини (а. с. 16). З акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 22 березня 2023 року встановлено, що на момент складання акту [PERSON] , 15 листопада 2022 року проживав за адресою: [ADDRESS] та був під наглядом матері [PERSON] , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Дитина мала низький рівень гігієни у зв`язку з недоглядом та недбалістю. Від хлопчика відчувався неприємний запах, він був одягнутий у брудний одяг. Під час складання акту в будинку були присутні сторонні особи, які також перебували в стані алкогольного сп`яніння. З метою безпеки та захисту дитини було прийнято рішення негайно відібрати дитину від матері (а. с. 17-21). Рішенням виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області №83 від 23 березня 2023 року малолітнього [PERSON] , [INFO] відібрано від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та тимчасово влаштовано до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» терміном до 6 місяців (а. с. 5). За інформацією ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, 22 березня 2023 року близько 20 години 15 хвилин за адресою: [ADDRESS] [PERSON] вчинив відносно своєї співмешканки [PERSON] домашнє насильство психологічного характеру, а саме: виражався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою у присутності малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , чим міг завдати шкоду психічному здоров`ю дитини та матері. Тілесних ушкоджень ніхто не отримував. [PERSON] та [PERSON] перебували з ознаками алкогольного сп`яніння, внаслідок чого остання не здійснювала належний нагляд за малолітнім сином. [PERSON] поводила себе агресивно по відношенню до працівників поліції та представників Служби у справах дітей, не усвідомлювала свої дії, чим могла створити загрозу для життя та здоров`я дитини, у зв`язку з чим на неї було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а. с. 12-13). З повідомлення директора Комунальної установи «Центр з надання соціальних послуг» Миколаївської селищної ради від 23 березня 2023 року встановлено, що родина [PERSON] , в якій виховується малолітній син [PERSON] , [INFO] неодноразово перебувала і на даний час знаходиться на обліку в Центрі як така, що потрапила в складні життєві обставини. 13 травня 2022 року до Центру надійшло повідомлення про те що мешканка с. Сушилине [PERSON] потребує соціальних послуг. Було відвідано родину та складено акт оцінки потреб особи. На підставі рішення соціального захисту №193 від 13 травня 2022 року та наказу КУ «ЦНСП» №10-C від 24 травня 2022 року родині надається послуга консультування. В ході інформування особи було з`ясовано, що [PERSON] вагітна і не перебуває на обліку в жіночій консультації. Фахівець із соціальної роботи ініціювала та записала останню на прийом до лікаря жіночої консультації з подальшою постановкою на облік. Протягом усієї вагітності [PERSON] , ФСР співпрацювала з лікарем-гінекологом. Постійно надавався службовий автомобіль для підвезення до лікарні. Родині була надана допомога у зібранні та оформленні документів для виплат соціальних допомог, заключення медичної декларації з сімейним лікарем. Постійно нагадувалося про необхідність відвідування педіатра. 13 лютого 2023 року організовано супроводження [PERSON] до лікаря нарколога для кодування від алкогольної залежності. 23 березня 2023 року надійшло повідомлення від Служби у справах дітей про негайне відібрання малолітньої дитини від матері у зв`язку з безпосередньою загрозою життю і здоров`ю та повторний випадок вчинення домашнього насильства в присутності дитини (а. с. 10). Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області Замченко А.О. від 22 березня 2023 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, зокрема, за те, що станом на 08 лютого 2023 року за місцем проживання сім`ї, за адресою: [ADDRESS] порушені умови проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме: в кімнатах купи брудного одягу, сигаретні недопалки, рештки продуктів харчування, у будинку відчувається запах тютюну та диму (а. с. 34). Постановою судді Білопільського районного суду Сумської області Черкашиної М.С. від 04 квітня 2023 року встановлено, що 22 березня 2023 року о 20 годині 15 хвилин [PERSON] допустила неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо забезпечення умов виховання малолітнього сина [PERSON] , 2022 року народження, зокрема, перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, не здійснювала належний догляд за ним, чим створила загрозу для життя дитини, що стало підставою для поміщення її в заклад охорони здоров`я. Вказаною постановою [PERSON] визнано у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та на підставі ст. 22 КУпАП звілнено від адміністративної відповідальності в силу малозначності, а провадження по справі закрито (а. с. 35). Крім того, рішенням Білопільського районного суду від 10 серпня 2017 року, яке набрало законної сили 22 серпня 2017 року, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 22-23). V. Норми права, застосовані судом Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). За змістом ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 170 Сімейного Кодексу, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у ч. 1 ст. 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній ч. 1 ст. 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, провадження №14-327цс18. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 5 статті 183 СК України встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. VІ. Висновки суду 1.Щодо позовних вимог про відібрання дитини Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України). У судовому засіданні Органом опіки та піклування Миколаївської селищної ради доведено, що [PERSON] не піклується про здоров`я свого малолітнього сина [PERSON] , не доглядає його та зловживає спиртними напоями, внаслідок чого створює загрозу для життя і здоров`я дитини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги органу опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумського району Сумської області про відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що відповідають інтересам малолітнього [PERSON] , 2022 року народження, спрямовані на захист його життя та здоров`я від небезпеки, на яку його наражає матір, та дають останній можливість переглянути свою поведінку, ставлення до дитини та виконання батьківських обов`язків, а відтак, підлягають задоволенню. 2.Щодо позовних вимог про стягнення аліментів При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач [PERSON] ніде не працює, при цьому є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, а тому зобов`язана утримувати свою дитину в обсязі, необхідному та достатньому для її гармонійного розвитку. Разом з цим суд враховує, що рішенням Білопільського районного суду від 10 серпня 2017 року з відповідача стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, виходячи з засад виваженості, розумності і справедливості та меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина [PERSON] , [INFO] до досягнення ним повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунки дитини у відділенні Державного ощадного банку України. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, оскільки всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі 1/2 частки заробітку (доходу). Згідно п. 1, 5 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць та відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. VІІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У даній справі до відповідача заявлено позовну вимогу немайнового характеру (про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав) та майнового характеру (про стягнення аліментів). За кожну з них справляється судовий збір у розмірі по 1 073 грн 60 коп. При зверненні до суду з даним позовом Орган опіки та піклування Миколаївської селищної ради Сумської області було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, стягненню з відповідача до Державного бюджету підлягає судовий збір у розмірі по 2 147 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial