Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 17.01.2023 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про визнання припиненою іпотеку та зняття заборони, а саме визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В. від 02.04.2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 381 та зняти заборону на відчуження на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 41326298 від 02.04.2021 року та запис про іпотеку № 41326343 від 02.04.2021 року. Позов обґрунтований тим, що 02.04.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики. Згідно п. 1 договору позики передбачено, що Позикодавець- [PERSON] передав у власність Позичальнику- позивачу [PERSON] , грошові кошти у розмірі 4\~369\~026, 80 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю суму позики в порядку та на умовах, визначених Договором позики. З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики, 02.04.2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 381. Згідно п. 1.1 Договору іпотеки, догорів забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають із договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 02.04.2021 року. За умовами договору іпотеки Іпотекодавець зобов`язаний не пізніше 02.04.2026 року включно повернути Іпотекодержателю позичену в нього суму грошей у розмірі 4\~396\~026, 80 грн. Положеннями п. 2.1 Договору іпотеки передбачено, що предметом іпотеки квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 22, 01 кв. м., загальною площею 71, 08 кв. м., належить Іпотекодавцю-позивачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською О.В., реєстровий № 855. Згідно п. 3.4.2 договору іпотеки визначено, що Іпотекодавець має право достроково виконати зобов`язання за договором позики. Позивачем була повернута сума позики погашене зобов`язання згідно договору позики від 02.04.2021 року, жодних грошових або інших майнових претензій до позивача у відповідача не має. Таким чином, у зв`язку з припиненням зобов`язань за договором позики від 02.04.2021 року припиняється також іпотека, але після погашення зобов`язання по договору позики відповідач - [PERSON] не здійснив дій щодо припинення іпотеки та зняття заборони відчуження мого майна. У зв`язку з чим [PERSON] був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав з даним позовом. Матеріали позову суддя отримала 18.01.2023 року. Ухвалою суду від 23.01.2023 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті 01.02.2023 року. Зазначену заяву про усунення недоліків суддя отримала 02.02.2023 року. Ухвалою суду від 02.02.2023 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 06.03.2023 року. У підготовче засідання призначене на 06.03.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. [PERSON] через канцелярію суду надав клопотання в якому позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, справу розглядати за його відсутності. Розгляд справи відкладено на 23.03.2023 року. 22.03.2023р. до суду позивач подав уточнення, згідно якими просив: -визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В. від 02.04.2021 року, зареєстровано в реєстрі за № 381; -зняти заборону на відчуження на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1865792151101) та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 41326298 від 02.04.2021 року, проведеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В.; -виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку №41326343 від 02.04.2021 року, проведеного приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В У підготовче засідання призначене на 23.03.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. [PERSON] через канцелярію суду надав клопотання в якому позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, справу розглядати за його відсутності. Ухвалою суду від 23.03.2023 року підготовче засідання по справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 11.04.2023 року. У судове засідання призначене на 11.04.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. [PERSON] через канцелярію суду надав клопотання в якому позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, справу розглядати за його відсутності. Розгляд справи відкладено на 02.05.2023 року. У судове засідання призначене на 02.05.2023 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були належним чином повідомлені. [PERSON] через канцелярію суду надав клопотання в якому позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, справу розглядати за його відсутності. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч.2 ст.191 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача до ст.ст.280,281 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення судового рішення 15.05.2023 року. Дослідивши і проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 17.09.2019 року [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] , загальна житлова площа 71, 8 кв. м., житлова площа 22, 1 кв. м., згідно договору купівлі-продажу , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Петровською О.В., зареєстровано в реєстрі за № 855.( а.с. 7-9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.01.2023 року № 320103093 суд вбачає, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу від 17.09.2019 року. 02.04.2021 року було укладено договір позики між [PERSON] , надалі «Позикодавець», та [PERSON] , надалі «Позивальник», відповідно до п. 1 зазначеного договору , Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти в сумі 4\~396\~026,80 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю суму позики в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі. Згідно п. 3 цього Договору вся сума позики має бути у будь-якому разу повернута Позичальником не пізніше 02.04.2026 року. Відповідно до п. 6 Договору сума позики може бути повернена Позичальником достроково без застосування до Позичальника будь-яких штрафних санкцій та без будь-яких інших додаткових витрат для Позичальника. (а.с. 13). Згідно Договору іпотеки, укладеного 02.04.2021 року між [PERSON] , надалі «Іпотекодержателем», та [PERSON] , надалі «Іпотекодавцем», посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 381, даний договір забезпечує всі вимоги Іпотекодержателя, які випливають із договору позики від 02.04.2021 року. Відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1 предметом іпотеки за цим договором є квартира [ADDRESS] , загальна житлова площа 71, 8 кв. м., житлова площа 22, 1 кв. м. Зазначена квартира належить «Іпотекодавцю» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Петровською О.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 17.09.209 року за реєстровим № 855. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.09.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1865792151101, номер запису про право власності: 33257612. Згідно п. 2.2 заставна вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін складає 4\~396\~026, 80грн. (а.с.10-12). Відповідно до наданої суду розписки від 20.4.2021 року суд вбачає, що відповідач отримав від позивача грошову суму у розмірі 4\~396\~026, 80грн. у якості повного погашення зобов`язання згідно з Договором позики від 02.04.2021 року, жодних грошових або інших майнових претензій до позивача, [PERSON] , відповідач, [PERSON] , не має.(а.с.26). При цьому суд зазначає, про наявність у позивача як оригіналу договору позики від 02.04.2021р. так і оригіналу договору іпотеки та оригіналу розписки про повернення боргу, що підтверджує Таким чином, згідно п. 6 Договору позики позивач (позичальник) достроково повернув\~суму позики та у зв`язку з припиненням зобов`язання за договором позики припиняється також іпотека, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своєю суттю\~розписка\~про отримання\~грошових коштів\~є документом,\~який видає,\~в даному\~випадку,\~боржник кредитору\~за \~виконання умов\~договору позики,\~підтверджуючи як\~його укладення, так і умови виконання договору, а також засвідчуючи отримання від боржника кредитором певної грошової суми або речей. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Статтею 17\~Закону України\~«Про іпотеку»\~передбачено що\~Іпотека припиняється\~у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п.3.4.2 Договору іпотеки передбачено дострокове виконання зобов`язання за договором позики. Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового\~документа у\~боржника підтверджує\~виконання ним\~свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Таким чином, наявність оригіналу розписки про виплату боргу у позивача [PERSON] свідчить про те, що відповідачу грошові кошти повернуто. За змістом\~пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України\~та частини першої\~статті 17 Закону України "Про іпотеку"\~право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. За положеннями\~частини першої статті 593 ЦК України\~припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі\~частини першої статті 593 ЦК України\~не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3,\~12 - 15,\~20 ЦК України), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого\~частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі\~пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору іпотеки чи шляхом припинення зобов`язання за договором. Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у\~постанові від 04 лютого 2015 року у справі N 6-243цс14. Відповідно до частин першої, другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Отже, зобов`язання містить дві нерозривно поєднані складові - обов`язок боржника вчинити дію або утриматись від її вчинення та право кредитора вимагати виконання цього від боржника. Виходячи з наведеного способами захисту інтересу особи у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань можуть бути: 1) визнання права позивача; 2) визнання відсутнім (припиненим)обов`язку позивача; 3) визнання відсутнім (при З огляду\~на загальні\~засади судочинства,\~право особи\~на захист\~у суді\~порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не визнається виконання позивачем належним чином відповідно до вимог статей\~593\~ЦК України зобов`язань, які встановлювались умовами договору позики, тобто не визнається право позивача на припинення зобов`язання, передбачене\~статтею 599 ЦК України, таке право підлягає захисту судом у спосіб визнання припинення усіх зобов`язань за договором позики, який є ефективним способом захисту прав та інтересів у цих правовідносинах. Під час застосування наведених вище норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54,\~68 - 70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята\~статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої\~статті 17 Закону України "Про іпотеку",\~пункт 1 частини першої\~і речення друге\~цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Дійсно записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном Саме до таких висновків дійшов ВС у постанові від 18.09.2019р. справа № 695/3790/15-ц. Таким чином суд приходить до висновку що пред`явлення даних позовних вимог є належним способом захисту позивача, самі позовні вимоги є обґрунтованими, будь-яких доказів на їх спростування відповідачем не надано, а тому підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору в розмірі 2147,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved