Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Лєскін Микола Сергійович звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на квартиру, загальною площею 89,19 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він в 2021 році уклав з відповідачем договір купівлі-продажу квартири загальною площею 89,19 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , оплатив кошти за квартиру, вселився в квартиру і нею користується, але відповідач ухиляється нотаріально оформлювати договір купівлі-продажу. Позивач, посилаючись на те, що відповідач не вчиняє дії щодо оформлення договору купівлі-продажу, що позбавляє його права розпоряджатися в повному обсязі придбаним ним майном, звернувся в суд з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири, не посвідченого нотаріально, дійсним та визнання за ним права власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/5700/22 від 02.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання, встановлено сторонам строк для подання процесуальних заяв. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/5700/22 від 23.01.2023 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Лєскіна Миколи Сергійовича про залучення третьої особи, залучено до участі у цивільній справі позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину дійсним та визнання права власності в якості третьої особи АТ «УкрСиббанк» в особі відділення № 392 Запорізького РУ ДРД РБ АТ «УкрСиббанк». 07 березня 2023 року від [PERSON] надійшла заява відповідно до якої останній просив залучити його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/5700/22 від 14.03.2023 року задоволено клопотання [PERSON] , залучено його до участі у цивільній справі позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , третя особа АТ «УкрСиббанк» в особі відділення № 392 Запорізького РУ ДРД РБ АТ «УкрСиббанк» про визнання правочину дійсним та визнання права власності. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/5700/22 від 09.05.2023 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача - адвокат Лєскін М.С. у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення по суті позовних вимог, просив визнати правочин дійним та визнати за позивачем право власності на квартиру на квартиру, загальною площею 89,19 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Демиденко Д.А не заперечували проти задоволення позову та надали відзив на позовну заяву відповідно до якого зазначено, що маючи намір на реалізацію свого права власності на квартиру, у 2016 році між відповідачем та позивачем була досягнута домовленість про купівлю-продаж квартири. За досягнутою домовленістю позивач з того часу безперешкодно та безоплатно користувався квартирою, зареєстрував у ній своє місце проживання. У вересні 2021 року позивач виконав свої зобов`язання та виплатив відповідачу суму у розмірі 41500 (сорок одну тисячу п`ятсот) доларів США в рахунок оплати за належну їй квартиру, у зв`язку з чим відповідачем власноруч була написана розписка від 01.09.2021. На час написання вказаної розписки, позивач та відповідач досягли згоди по всім істотним умовам договору купівлі-продажу квартири. Відповідач зазначила, що з моменту отримання нею від позивача грошових коштів в рахунок оплати по договору купівлі-продажу квартири, а саме з 01.09.2021, вона будь-яких претензій на вказане майно не має та вважає, що з цього моменту фактично право власності на спірну квартиру перейшло до позивача. У подальшому, з особистих причин вона не мала можливості виконати своє зобов`язання перед позивачем щодо переоформлення права власності на квартиру, а з початком повномасштабного військового вторгнення російської федерації на територію України була вимушена евакуюватись за кордон, де перебуває і на даний час та найближчим часом повертатись не планує. Враховуючи викладене, вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими, у зв`язку з чим, визнала їх у повному обсязі. Представник АТ «УкрСиббанк» в особі відділення № 392 Запорізького РУ ДРД РБ АТ «УкрСиббанк» - Юрченко С.О. у наданих суду поясненнях з приводу квартири, що є предметом даного спору, зазначив, що 06.10.2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № 11052452000 та кредитний договір № 11052997000/2. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаними договорами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф., реєстровий № 2652, відповідно до умов якого в іпотеку була передана спірна квартира. Зобов`язання позичальника за кредитними договорами виконані у повному обсязі у 2011 році, будь-які інші зобов`язання відповідача перед банком на момент порушення провадження у цій справі відсутні. Зазначив, що права та інтереси банку в цій справі не порушені, просив винести рішення на розсуд суду за наявним у справі доказами. Третя особа: [PERSON] у поданих суду поясненнях зазначив, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 2021 року. В 2006 році за власні кошти відповідач придбала спірну квартиру, яку в 2016 році вирішила продати позивачу. Будь-яких претензій на вказане майно він не має, продаж здійснено за його згоди на підтвердження чого додав копію нотаріально посвідченої заяви. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статті 4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з положеннями статті 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Відповідно до\~статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до статей \~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно положень\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено,\~що відповідно витягу з Державного реєстру правочинів № 2988859 від 06.10.2006 року відповідач [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 89,19 кв.м., право власності на яку набула відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф. 06 жовтня 2006 року між [PERSON] , як іпотекодавцем, та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф., реєстровий №2652, відповідно до умов якого, іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - трьохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , як забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитними договорами від 06.10.2006 № 11052452000 та № 11052997000/2. У зв`язку з посвідченням договору іпотеки, нотаріусом була накладена заборона на відчуження вищевказаної квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки. Згідно отриманої\~інформації від\~АТ «УкрСиббанк»\~зобов`язання позичальника за кредитними договорами (відповідача) виконані у повному обсязі у 2011 році. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що маючи намір розпорядитися належним на праві власності нерухомим майном, згідно власноручної розписки від 01.09.2021 року відповідач зобов`язалась передати позивачу право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , протягом 30 днів з моменту її складання, тобто до 01.10.2021 року. В рахунок продажу вищевказаної квартири відповідач отримала від позивача грошові кошти в загальному розмірі 41500,00 (сорок одна тисяча п`ятсот) доларів США. Починаючи з\~жовтня 2021\~року позивач\~звертався до\~відповідача з\~ пропозицією нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу вищезазначеної квартири, однак відповідач з особистих причин ухилявся від його посвідчення, при цьому зауважуючи, що не оспорює переходу права власності на квартиру до позивача та не чинив жодних перешкод у користуванні квартирою. Згідно наданого відзиву на позовну заву, відповідач не заперечує, що вона дійсно ухилилася від нотаріального посвідчення вказаного правочину. Відповідно до змісту заяви [PERSON] від 14.03.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С., реєстровий №153, [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, надав їй згоду на продаж та укладення договору купівлі-продажу набутого у шлюбі нерухомого майна: квартири [ADDRESS] . Згідно з положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється зокрема у разі припинення основного зобов`язання. Так, спірне майно формально перебуває під забороною на його відчуження, оскільки відповідний запис не вилучено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте фактично іпотека є припиненою в силу закону з моменту виконання позичальником зобов`язань за кредитними договорами, оскільки припинено основне зобов`язання на забезпечення виконання якого вона укладалась. Згідно\~статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Отже законодавець\~визначає,\~що основними істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет договору та безпосередньо визначена ціна. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було досягнуто домовленостей по всім суттєвим умовам договору купівлі-продажу, а також проведено розрахунок за придбану квартиру зі сторони позивача, звільнено приміщення та передано ключі від квартири зі сторони відповідача, тобто відбулось повне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором, однак одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення. Оскільки укладення договору купівлі-продажу проведено без нотаріального посвідчення, позивач не має можливості належним чином здійснити необхідні реєстраційні дії та розпоряджатися в повному обсязі придбаним ним майном. Згідно з частини 1\~статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено\~статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 3\~статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до\~статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 1 частини 2\~статті 16 ЦК України\~визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно із частиною 2\~статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до пункту 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у зв`язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями\~218\~та\~220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Основною метою цієї статті є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Новоселецький проти України» та «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. На підставі вищевикладеного, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд доходить висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved