Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

15 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , які діють в інтересах малолітньої дитини [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що він є власником квартири [ADDRESS] . Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] є сином [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2021 у справі № 760/3697/20 було визнано, зокрема, [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Зазначає, що під час розгляду вищезазначеної справи [PERSON] та [PERSON] народили сина [PERSON] , [INFO] та 23.09.2020 зареєстрували його у спірній квартирі. Зазначив, що ні малолітній, ні його батьки ніколи не проживали у спірній квартирі. Окрім того, матеріали справи містять довідку з фактичного їх місця проживання, відповідно до якої, останні, з травня 2015 року, постійно проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що у зв`язку з реєстрацією малолітнього у квартирі, за ним утворився борг за житлово - комунальні послуги, окрім того реєстрація відповідача порушує його право розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На неодноразові звернення [PERSON] та [PERSON] не реагують, сина з реєстраційного обліку не знімають. На підставі викладеного позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . 20 грудня 2021 року автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Усатову І.А. 23 грудня 2021 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідачі отримали копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви. На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві власності. З матеріалів справи вбачається, що у спірній квартирі із 23.09.2020 зареєстрований [PERSON] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Києва №75338011 від 08.12.2021. Окрім того, матеріали справи містять довідку № 314 від 23.11.2021 з фактичного місця проживання малолітнього та його батьків, відповідно до якої, останні, з травня 2015 року, постійно проживають за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частиною першою статті 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої даної статті до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у статті 64 цього Кодексу. З точки зору ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У пункті 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року«Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина першастатті 405 ЦК). Статтею 405 ЦКУпередбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно з ст.ст.317, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.05.2021 у справі № 760/3697/20 було визнано, зокрема, [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування спірною квартирою. Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду вищезазначеної справи [PERSON] та [PERSON] народили сина [PERSON] , [INFO] та 23.09.2020 зареєстрували його у спірній квартирі. За умовами ч.3 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Батьками малолітнього відповідача не надано будь-яких доказів у підтвердження наявності у них договірних відносин найму з позивачем та доказів на підтвердження, що малолітній є членом сім`ї позивача. Натомість встановлено, що батьки малолітнього мешкають за іншою адресою, де у силу закону повинно бути і місце проживання відповідача. Відтак суд приходить до висновку, про наявність порушень прав позивача на розпорядження своїм майном, з огляду на реєстрацію в його квартирі малолітньої дитини. З огляду на вищевикладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява про визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням є обґрунтованою та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved