Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] суму\~основного боргу\~у розмірі\~20\~108,00\~грн.,\~а також\~судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що [PERSON] 14 вересня 2022 року було надано [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 550,00 доларів США на строк до 15 жовтня 2022 року, на підтвердження чого останній власноруч написав розписку. На момент звернення позивача до суду з даним позовом 550,00 доларів США еквівалентно 20\~108,00 грн. До теперішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання. У зв`язку з цим для захисту своїх порушених прав позивач вирішила звернутись до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 вересня 2022 року [PERSON] надала у позику [PERSON] грошові кошти у розмірі 20\~000,00 грн., яку останній зобов`язався повернути до 15 жовтня 2022 року у розмірі 550,00 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] від 14 вересня 2022 року (а.с. 5). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Розписка за своєю суттю є документом, який укладається у довільній формі та є доказом укладення між сторонами договору позики. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що позивач передала відповідачу обумовлені суми грошових коштів, що підтверджується вищевказаною розпискою відповідача [PERSON] від 14 вересня 2022 року. В свою чергу, відповідач [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання, та не повернув позивачу суму позики в обумовлений у договорі строк. У позовній заяві позивач зазначала, що на момент звернення до суду з даним позовом, тобто станом на 27 січня 2023 року сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] становить 20\~108,00 грн. (550,00 доларів США х 36,56 грн. (офіційний курс гривні щодо іноземної валюти долар США станом на 27 січня 2023 року)). Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти саме у національній валюті України - гривні (20\~000,00 грн.), а не у доларах США, а тому відсутні передбачені законом підстави стягнення наданої у позику грошової суми у іноземній валюті. Суд зазначає, що грошові кошти надані у позику мають бути повернуті у національній валюті, тобто у розмірі 20\~000,00 грн., оскільки у статті 1046 ЦК України закріплено, що за договором позики позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж\~суму грошових\~коштів (суму\~позики) або\~таку ж\~кількість речей\~того ж\~роду та\~такої ж\~якості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, судом встановлено, що на теперішній час сума неповернутої позики становить 20\~000,00 грн. Згідно\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.\~610,\~612 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. З огляду на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та не повернув суми отриманих ним грошових коштів, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів наданих за розпискою, яке підлягає судовому захисту. З урахуванням всього вищевикладеного суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики від 14 вересня 2022 року у розмірі 20\~000,00 грн., а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково на суму 20\~000,00 грн., то з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1\~073,60 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру). На підставі ст.ст. 207, 525, 526, 610, 612, 1046-1049 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial