Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

16 травня 2022 року ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору оренди транспортного засобу. Вимоги обґрунтовує тим, що 15 грудня 2017 року [PERSON] , будучи т.в.о. директора ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська», видав наказ №210 про укладення договору оренди належного йому автомобіля. Підставою укладення такого договору визначено відсутність службового автотранспорту для забезпечення першого керівника автотранспортом для вирішення службових питань. Уповноваженим на підписання договору призначено головного інженера [PERSON] . Наказом №213/к від 26 грудня 2017 року [PERSON] поклав обов`язки керівника на [PERSON] , а сам на підставі наказу №50-в від 26 грудня 2017 року вибув у відрядження в м. Луцьк до управління Держпраці Волинської області для розгляду програми розвитку гірничих робіт на І півріччя 2018 року терміном на один день, а саме 26 грудня 2017 року. Згідно Статуту ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська», затвердженого наказом Міненерговугілля від 22 березня 2012 року №176, керівник підприємства несе повну відповідальність за стан діяльності підприємства, включно за використання бюджетних коштів за цільовим призначення в межах бюджетних надходжень та за шкоду заподіяну підприємству неправильними діями або бездіяльністю. Зазначає, що відповідач [PERSON] , діючи всупереч Статуту, виступаючи наймачем уклав з ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» в особі представника - в.о. головного інженера АУП Генералова С.П., який діяв на підставі цього Статуту та наказу дирекції шахти №213/к від 26 грудня 2017 року договір оренди автотранспортного засобу. Договір був засвідчений приватним нотаріусом Ушаковою Ю.А. Позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] достовірно знали про те, що на ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» діють декілька договорів оренди автотранспортних засобів, що підтверджується актами на списання паливно-мастильних матеріалів, а тому не було підстави для укладення нового договору оренди автомобіля. Крім того, наказом ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» від 02 грудня 2019 року №99 автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , у відповідності до пункту 4.3 був повернутий [PERSON] , до закінчення строку дії договору за згодою сторін 27 грудня 2019 року. Представник позивача вбачає відсутність підстав для вибуття [PERSON] 27 грудня 2017 року в Управління Держпраці у Волинській області для продовження дії дозволів. Листом №528/06 від 09 лютого 2022 року Управління держпраці у Волинській області повідомило про відсутність інформації щодо участі працівників ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» у робочих зустрічах, нарадах при управлінні. За таких обставин вважає, що [PERSON] не мав повної цивільної дієздатності для представлення інтересів підприємства та укладення спірного договору. Вказує також на використання відповідачем [PERSON] орендованого автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] в особистих цілях, використання службового становища, державного майна та ресурсів на утримання легкового автотранспортного засобу. Оскільки в діях відповідача існував умисел щодо введення підприємства в оману і сам факт обману документально підтверджений, просить визнати недійсним договір оренди транспортного засобу №115 від 27 грудня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Ушаковою Ю.А., зареєстрований в реєстрі за №2317, У судовому засіданні представник ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" Сулімов М.Л. позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив його задоволити. Зазначив, що на балансі ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» не перебувало жодного автомобіля, підприємство користувалося лише орендованими транспортними засобами. В п.61 договору наймодавець та представник наймача взаємно підтвердили один одному, що невиконання взятих на себе за договором зобов`язань тягне за собою правові наслідки, передбачені чинним законодавством. Позов [PERSON] до ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» про стягнення орендної плати обумовленого спірним договором не був задоволений, оскільки останній звернувся до неналежного відповідача, ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» перебуває на стадії ліквідації. У судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги. Крім раніше заявлених вимог, просив суд застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з відповідача в користь ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» 165 855,87 грн. витрат понесених на обслуговування транспортного засобу, оплату паливно-мастильних матеріалів. У судовому засіданні представник відповідача Герасимчук Л.Р. просила відмовити у позові. Вимоги позивача вважає безпідставними та необґрунтованими, спірний договір укладений згідно вимог ЦК України, в письмовій нотаріально завіреній формі. Більше того нотаріус переконався у правоздатності та вільному волевиявленні сторін, а саме наймодавця [PERSON] і наймача ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська», від імені якого виступив його представник - виконуючий обов`язки головного інженера АУП Генералов С.П. 27 грудня 2019 року позивач припинив право користування автомобілем марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , а тому, на її думку, відсутній предмет спору. Щодо зміни (збільшення) представником позивача позовних вимог, просила врахувати що такі вимоги представник позивача заявив на стадії завершення судового провадження, що є неприпустимим і суперечить діючим нормам ЦПК України. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити з підстав викладених його представником. Суд звертає увагу на те, що наслідки недійсності оспорюваного правочину суд не може застосувати з власної ініціативи (згідно абз.2 ч.5 ст.215 ЦК України таке право є у суду лише щодо нікчемних правочинів) і оскільки Верховний Суду неодноразово зазначав, що вимога про застосування наслідків недійсності може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги, а така заявлена представником позивача поза процесуальними строками, на стадії завершення судового провадження, суд у межах даного позову, позовні вимоги ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» до [PERSON] про стягнення 165 855,87 грн. витрат понесених на обслуговування транспортного засобу, оплату паливно-мастильних матеріалів, не вирішує. Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтований та не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №110-к/к від 14 грудня 2017 року, покладено виконання обов`язків директора ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» на [PERSON] (а.с.11). Наказом №207/к від 15 грудня 2017 року (а.с.11 зворот) з 15 грудня 2017 року [PERSON] приступив тимчасового до виконання обов`язків директора підприємства на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому порядку. На підставі наказу №50-в від 26 грудня 2017 року в.о. директора шахти [PERSON] вибув у службове відрядження в м. Луцьк до управління Держпраці Волинської області для розгляду програми розвитку гірничих робіт на І півріччя 2018 року терміном на один день, а саме 26 грудня 2017 року (а.с.38), а на підставі наказу №51-в від 27 грудня 2017 року останній вибув в м. Луцьк до управління Держпраці Волинської області, по вирішенню питання продовження ліцензії на ведення вогневих та маркшейдерських робіт, терміном на один день 27 грудня 2017 року На час свого відрядження, наказом №213/к від 26 грудня 2017 року, [PERSON] поклав обов`язки керівника на виконуючого обов`язки головного інженера Генералова С.П. (а.с.40). Раніше, наказом №210 від 15 грудня 2017 року (а.с.12) [PERSON] визначив останнього уповноваженим на підписання договору оренди легкового автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] . Підставою укладення такого договору визначено відсутність службового автотранспорту для забезпечення першого керівника автотранспортом для вирішення службових питань та віддаленість об`єкта будівництва шахти від м. Нововолинська. Як вбачається з копії договору оренди транспортного засобу №115 від 27 грудня 2017 року (а.с.14) посвідченого приватним нотаріусом Ушаковою Ю.А. (зареєстрований в реєстрі за №2317), наймодавець [PERSON] передав, а наймач ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" прийняв в тимчасове платне користування автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі ML 270 CDI, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до п.2.1 договору оренди цей договір укладався на один рік. Договір набрав чинності з моменту його нотаріального посвідчення. Сторони погодилися з тим, що при користуванні наймачем автомобілем, передбаченим за цим договором, протягом одного місяця після закінчення строку договору найму (оренди) без заперечень з боку наймодавця договір є поновлений на строк, який був раніше встановлений у цьому правочині. Наказом №218 від 27 грудня 2017 року в.о. директора ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» Ковтун В.О. встановив ліміт витрат ПММ на орендований легковий автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , а відповідальним за ведення подорожніх листів легкового службового автомобіля призначив провідного бухгалтера з обліку матеріальних цінностей (а.с.13). Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) За нормою ч.3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. За нормою ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Як роз`яснено у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними», відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Відповідно до положень ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тлумачення ст.230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Тобто, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Як на підставу позовних вимог представник позивача посилається на те, що в діях відповідача існував умисел щодо введення підприємства в оману, а сам факт обману стверджується тим, що на ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» діяли декілька договорів оренди автотранспортних засобів (а.с.15-16), про що достовірно було відомо [PERSON] , який підписував акти на списання паливно-мастильних матеріалів цих автомобілів (а.с.62-67). Крім того, відповідач [PERSON] 27 грудня 2017 року у відрядженні в Управлінні Держпраці у Волинській області не перебував і головний інженер Генералов С.П. не був уповноважений діяти від імені позивача. З цими твердженнями суд погодитися не може, оскільки ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська», будучи самостійним суб`єктом господарювання державної форми власності, здійснювало свою діяльність в межах діючого законодавства на власний розсуд, а тому суд не в праві давати оцінку діяльності підприємства та його посадовим особам та встановлювати наявність чи відсутність виробничої необхідності в укладенні спірного договору. Крім того, суд бере до уваги те, що Управління Держпраці у Волинській області у листі №528/06 від 09 лютого 2022 року повідомило про відсутність запитуваної інформації без зазначення на те причин (існує імовірність знищення документів тощо), а відтак беззаперечно стверджувати, що [PERSON] 27 грудня 2017 року не перебував у відрядженні в м. Луцьку, за наявності не скасованого наказу про його відрядження, підстав немає. Суд наголошує на тому, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. При ухвалені рішення суд також враховує, що головний інженер Генералов С.П., який представляв юридичну особу на підставі Статуту та наказу і правоздатність якого була встановлена нотаріусом, мав усвідомлювати та передбачати наслідки підписаного правочину та відповідно до положень Статуту, як керівник підприємства, має нести відповідальність у разі вчинення, на думку позивача, неправомірні дій та здійснення правочину не в інтересах підприємства. Судом з`ясовано, що укладаючи договір оренди транспортного засобу його сторони (наймач та наймодавець) домовилися про оплатне використання наймачем легкового автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , що в подальшому останнім було фактично здійснено і дана обставина стверджується актами обстеження вищевказаного транспортного засобу актами на списання матеріалів, запчастин та МШП (а.с.28-37). Тобто, фактично умови оспорюваного договору були виконані сторонами. Наказом ДП "Передпускова дирекція шахти №10 "Нововолинська" від 02 грудня 2019 №99 (а.с. 41) автомобіль марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] , у відповідності до п.4.3, до закінчення строку дії договору, за згодою сторін, 27 грудня 2019 року був повернутий [PERSON] , що не підтверджують усі сторони у справі. Більше того, згідно з п.5.3 спірного договору оренди наймодавець та представник наймача взаємно стверджували один одному та повідомляли усіх зацікавлених осіб, що на момент укладення цього договору вони усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними; дії представника наймача здійснювалися у межах його повноважень, розуміють природу цього правочину, свої права та обов`язки за цим договором; при узгодженні умов договору та ускладненні договору відсутній будь-який обман, відсутнє приховання фактів, які мали б істотне значення та були свідомо приховані ними як учасниками правочину. Жодного наказу на який посилається представник позивача, як на підставу своїх позовних вимог, не було скасовано, тобто, на думку самого позивача, вони є підставними і обґрунтованими. Відтак, суд критично ставиться до наведених обґрунтувань позовних вимог щодо обману зі сторони відповідача. Неналежне виконання умов договору та/або використання [PERSON] орендованого автомобіля марки "MERCEDES-BENZ", моделі "ML 270 CDI", реєстраційний номер [NUMBER] в особистих цілях, використання службового становища, державного майна та ресурсів при утриманні легкового автотранспортного засобу, на які вказує представник позивача не мають доказового значення у справі, оскільки на момент укладення спірного договору такі обставини не існували, а обман щодо мотивів правочину (внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину) не має істотного значення при вирішенні (розгляду) справ про визнання правочинів недійсними, що зазначається в п.19 Постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними». При ухваленні рішення у справі суд враховує те, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань від 13 вересня 2022 року, ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська» перебуває в стані припинення (а.с.130). Однак, згідно наказу Міністерства енергетики України №45 від 01 квітня 2021 року підприємство реорганізовано шляхом приєднання до ДП «Дирекція по будівництву об`єктів». Згідно з Додатком №2 до наказу, заходи з реорганізації підприємства повинні завершитися до 31 серпня 2021 року (п.10). Наказом Міністерства №187 від 17 серпня 2021 року внесено зміни до наказу №45 від 01 квітня 2021 року «Про реорганізацію ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська», змінивши у пункті 10 додатку 2 до наказу цифри «31.08.2021 року» цифрами «31.03.2022» Відтак суд, на час ухвалення рішення у справі, не володіє інформацією щодо процедури ліквідації підприємства (завершення чи продовження строку ліквідації (а.с.57-59). Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.77, ст.78 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оскільки представником позивача не надано суду обґрунтованих та достатніх доказів, які б підтверджували підставність позовних вимог, зокрема щодо обману зі сторони відповідача [PERSON] , умислу у здійсненні ним таких дій на час його вчинення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДП «Передпускова дирекція шахта №10 «Нововолинська» є безпідставними і не підлягають задоволенню. З огляду на те що у позові суд відмовляє, тому відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 2487,84 грн., що підтверджений документально (а.с.1,115), суд залишає за ДП «Передпускова дирекція шахти №10 «Нововолинська».

Outcome: dismissed