Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась із вимогами, якими просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів. У обґрунтування заявленого суду повідомила наступне. Сторони у справі є батьками неповнолітньої дитини. На користь позивача рішенням суду визначено сплачувати аліменти. Відповідач жодного платежу не здійснив на виконання судового акту. У зв`язку із цим і заявлено даний позов. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників, однак у подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав й просив задовольнити. Відповідач, будучи належним чином й завчасно повідомленим про існування даного судового спору і проведення у ньому засідання не виявив бажання приймати участь в розгляду справи і відзиву на заявлені вимоги не направляв. Позивач не заперечував щодо проведення слухання справи в заочному порядку. Враховуючи такі фактичні обставини справи та приймаючи до уваги положення ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом вирішено проводити розгляд справи в заочному порядку. Заслухав пояснення представника позивача, проаналізував надані позивачем матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Позивачка є громадянкою України і має зареєстроване місце проживання на території Житомирського району Житомирської області. [INFO] народилась [PERSON] батьками якої є сторони у справі. 30 квітня 2014 року рішенням суду визначено стягувати з батька на користь матері аліменти на утримання спільної й згадуваної раніше дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з 24 березня 2014 року. 28 листопада 2022 року державним виконавцем складено розрахунок заборгованості по аліментам, яка становить 84 801,03 гривень і утворилась від початку їх стягнення. Розрахунок свідчить про відсутність жодного платежу. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 1, 2 ст. 196 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). Проаналізувавши фактичні обставини справи у сукупності із нормами процесуального законодавства, якими врегульовано вказані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Із матеріалів справи слідує, що відповідач неналежно виконує покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання його власної дитини, що дає підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки неустойки за прострочення сплати аліментів. Разом з тим, на переконання суду, наданий позивачем розрахунок такої неустойки є цілком обґрунтованим та таким, що відповідає усталеній судовій практиці з даного приводу. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved