Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

21 липня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шосткинське підприємство «Харківенергоремонт» (далі - ТОВ «ШП «Харківенергоремонт») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості відповідно до 1/6 частки квартири [ADDRESS] (далі Квартира-1). за теплову енергію за період з 10.02.2014 по 30.06.2021 в розмірі 9187 грн 70 коп. та судового збору в сумі 2270 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» з 15 жовтня 2006 року забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка і визнано надавачем послуг з теплопостачання згідно рішення Шосткинського міськвиконкому №226 від 28 липня 2006 року. ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» забезпечує тепловою енергією також і будинок [ADDRESS] . Власником 1/6 частини Квартири-1 є відповідач по справі, при цьому за послуги з теплопостачання він не сплачує, внаслідок чого за період з 10.02.2014 по 30.06.2021 утворилась заборгованість у розмірі 9187 грн 70 коп. 22 вересня 2021 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали. Ухвалу про відкриття провадження від 22 вересня 2021 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу його зареєстрованого місця проживання. 05 січня 2022 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву на позовну заяву зазначено, що пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572 встановлено, шо у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних послуг та інших послуг плата розподіляється: - за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); - за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку; - за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будників і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник наймач (орендар). Разом із тим, вирішити питання про поділ особових рахунків як це передбачено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, можливо лише у випадку визначення конкретної житлової площі, якою користується кожна з осіб, яка претендує на оформлення особового рахунку на своє ім`я, та визначення площі приміщень, що перебуватимуть у спільному користуванні. Питання розподілу особових рахунків є наслідком вирішення питання щодо встановлення порядку користування квартирою між співвласниками. При подачі позовної заяви, питання про необхідність поділу особових рахунків, має бути поставлено чітко і коректно. Важливо визначитися з порядком користування житлом (кому і яка кімната буде належати). Варто звертати увагу, що після поділу житлові мови членів сім`ї не повинні погіршитися. Після винесення позитивного рішення про поділ особового рахунку, квартира або будинок, залишається у загальному користуванні, але кожен власник стає власником своєї частини житла та здійснює оплату за неї. Як вже згадувалося, одна частина квартири (кімнати) виділяється в креме користування, а друга - в загальне. Якщо квартира занадто маленька, то для чіткого визначення порядку користування може проводитися будівельна експертиза. Системний аналіз зазначених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що відкриття окремих особових рахунків для кожного із співвласників можливе лише після виділення часток кожного із співвласників або встановлення порядку користування спірною квартирою, оскільки після відкриття окремих особових рахунків має бути зазначено, яка площа приміщення виділяється особі в користування і яка площа залишається в спільному користуванні. Позивач не зазначає порядок розрахунку ним нарахованих «сум до сплати», з наданого ним розрахунку незрозуміло формулу розрахунку, чи нараховувалась плата за підігрів води з урахуванням показань встановлених в квартирі відповідача лічильників, чи за нормами, якими саме є ці норми, чим вони були затверджені у відповідний період. Також, у випадку нарахування позивачем розміру плати у відповідності до норм, позивач не зазначає в позові причини неврахування показань лічильника гарячої води, наявного в квартирі відповідача. У відповідності до п. 7) статті 1 «Про житлово-комунальні послуги» «кількісний показник комунальних послуг - кількість одиниць виміру обсягу отриманої споживачем комунальної послуги, визначена відповідно до показань вузла обліку та або вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством». Щодо нарахувань, викладених позивачем в додатку «Відомість», останній, ні в позовній заяві, ні в зазначеному додатку (чи в інших додатках) не вказано, за якими показниками проводилось нарахування, яким є порядок принцип нарахування «заборгованості», за якими проводиться розрахунок заборгованості чи нарахувань, не наводиться. Відповідач звертає увагу, що з Довідки приватного підприємства «ЖЕД-1» слідує, що\~ у Квартирі-1, проживає постійно лише один з співвласників даного об`єкту нерухомості, а саме, [PERSON] , що є співвласником даної квартири з часткою власності - 5/6. Так, в дійсності, статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, відповідач, як вбачається з долученої довідки про місце проживання, не проживає та не проживав за зазначено адресою, а лише успадкував частку у Квартирі-1. Тобто, відповідач є лише співвласником квартири, який за вказаною адресою там не проживає. Тому, поряд із цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення. Крім того, у зв`язку з тим, що між фактичним користувачем (співвласником 5/6 частки квартири) та відповідачем відсутні договірні відносини щодо розподілу витрат на утримання спірної квартири, а позивачем нарахована плата за користування ним послугами, при цьому відповідач вказаними послугами не користувався, тому заявлені позивачем вимоги щодо стягнення витрат з централізованого опалення не підлягають задоволенню. Щодо спростування доводів позивача, що стосується строків нарахування боргу з надання послуг централізованого опалення, то відповідач долучив заяву про застосування строку позовної давності до даного позову, щодо стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з 10.02.2014 по 20.07.2018 рік, оскільки визначений законодавством трирічний строк пропущено. (а.с.33-50) \~\~ 18 січня 2022 року від позивача ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» до суду надійшла відповідь на відзив. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що ознайомившись із аргументами відповідача та його представника, вважають їх необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи. Доводи, викладені у відзиві, спрямовані лише на те, щоб уникнути від сплати заборгованості за отримані послуги. Починаючи з січня 2015 року відповідачу щомісяця надаються квитанції про обсяги спожитих послуг та суму нарахування по особовому рахунку № [NUMBER] . Після звернення 25.12.2014 одного із співвласників квартири [PERSON] з заявою про розділення особового рахунку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.10.2014 та довідки ПП «ЖЕД-1» ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» здійснило розділення особового рахунку № [NUMBER] , який був відкритий на ім`я померлого [PERSON] , та залишку заборгованості між фактичним власником 5/6 частин квартири [PERSON] та іншим невідомим власником 1/6 частини квартири. Для обліку заборгованості та здійснення поточних нарахувань з 01.01.2015 по квартирі [ADDRESS] відкрито особові рахунки: - № [NUMBER] - [PERSON] - власник 5/6 частин квартир - опалювальна площа - 33,08 кв.м.; - № 91161 - власник встановлюється - на 1/6 частину квартири - опалювальна площа - 6,62 кв.м. В зв`язку із встановленням в квітні 2021 року фактичного власника 1/6 частини квартири особовий рахунок № [NUMBER] переведено на [PERSON] на підставі Інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно від 30.04.2021 року. Відповідно до обігової відомості по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 30.06.2021 заборгованість становить 9187,70 грн. Тарифи, обсяги спожитих послуг, оплати попереднього місяця в повному обсязі надаються споживачу щомісячно у вигляді квитанції (платіжного документу). Щодо способу розрахунків за послуги з централізованого опалення повідомили, що до моменту облаштування будинку [ADDRESS] загальнобудинковим засобом обліку теплової енергії, а саме: 18.05.2016, нарахування за спожиті послуги здійснювалося на підставі тарифів встановленим на 1 кв.м. опалювальної площі. З жовтня 2018 року нарахування здійснюється на підставі п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (надалі -Правила), яким встановлено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Законодавством, що діяло раніше, але розповсюджується на відносини між позивачем та відповідачем, що перебувають на розгляді у суді, а також чинним в даний момент, передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово- комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг доводи споживача з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 20.04.2016р. у справі № 6-2951цс15. Щодо фактичного не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] , як підстави для несплати за послуги з централізованого опалення, повідомляють, що відповідно до положень ст.13 Конституції України та п. 4 ст. 319 ЦК України - власність зобов`язує. Окремо звертають увагу, що прийнятий 09.11.2017 Закон України «Про житлово- комунальні послуги» № 2189-УІІІ набрав чинності 10.12.2017р., введений в дію 01.05.2019. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Таким чином доводи відповідача щодо права на неоплату вартості отриманих послуг через фактичне не проживання в квартирі є безпідставними та необґрунтованими. Посилання відповідача на те, що він є лише співвласником квартири, який її успадкував без мети проживання, а тому в нього відсутній обов`язок з оплати послуг централізованого опалення, безпідставні. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відповідно до ст.1268 ЦК України не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Позивач також, звертає увагу, що суди дійшли висновку про те, що прийнявши спадщину відповідач набув право на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця. Тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він мав належним чином утримувати майно, що належить йому, атому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с.55-58) Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Крім того, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З обігової відомості по Квартирі-1, вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на [PERSON] та в період з 01.10.2018 по 30.06.2021 у зв`язку з не сплатою споживачем за послуги виникла заборгованість в загальному розмірі 9187 грн 70 коп. (а.с.5,6) З обігової відомості по Квартирі-1, вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] встановлюється власник. В період з січня 2015 року по 30.09.2018 у зв`язку з не сплатою споживачем за послуги виникла заборгованість в загальному розмірі 5162 грн 65 коп. (а.с.7,8) Згідно із інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №255173619 сформованого 30 квітня 2021 року, власником 1/6 частини Квартири-1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом є [PERSON] . Власником іншої 5/6 частки Квартири-1 є [PERSON] (а.с.10,11) Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09 жовтня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу, вбачається, що спадкоємцем в розмірі 5/6 частин майна зазначеного в заповіті [PERSON] , який помер [INFO] , є [PERSON] . Спадкове майно на яке видано свідоцтво, складається з: квартири [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку Квартири [ADDRESS] , ще не видано. (а.с.12)\~\~ Із актів прийому теплоносія на опалювальні об`єкти від 10 жовтня 2015 року, 14 жовтня 2016 року, 17 жовтня 2017 року, 23 жовтня 2018 року, 29 жовтня 2019 року, 21 жовтня 2020 року, будинку [ADDRESS] , складений в складі комісії, вбачається, що кожний рік теплопостачальною організацією подавався, а споживачем приймався теплоносій на тепловому вузлі будівель по [ADDRESS] . (а.с.13-18) Із актів перевірки роботи опалення після подачі теплоносія в опалювальних сезонах 2015-2016 від 10 жовтня 2015 року, 2016-2017 від 15 жовтня 2016 року, 2017-2018 від 17 жовтня 2017 року, 2018-2019 від 24 жовтня 2018 року, 2019-2020 від 30 жовтня 2019 року, 2020-2021 від 22 жовтня 2020 року, складених комісією, вбачається, що при перевірці роботи систем опалювання в житловому будинку [ADDRESS] : система опалення була развоздушена, стояки мережі опалення прогріті. (а.с.13-18) Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ШП «Харківенергоремонт», рішенням виконкому Шосткинської міськради № 226 від 28.07.2006 визначене виконавцем послуг з теплопостачання для опалення та підігріву питної води. (а.с.19) Також, Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за №1171 від 31.03.2015 були встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг. До вищезазначеної Постанови було внесено зміни постановами цієї ж Комісії за №1101 від 09 червня 2016 року, за №1536 від 28 грудня 2017 року, за №1777 від 10.12.2018, за №143 від 05.02.2019. (а.с.19-21). Згідно із ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. \~\~\~\~\~\~\~\~ У статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі ст. 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для власника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року за №1875-ІV (далі - Закон №1875-IV), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Також, зазначеною статтею Закону №1875-ІV передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Виконавець і споживач є учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг і за приписами статті 6 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019.\~ Пунктом 5 ч.2 ст. 7 Закону України від 09.11.2017р. № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги», що введений в дію з 01.05.2019, також визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. При цьому за положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1 даного Закону, індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги В свою чергу, статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року за №2633-IV (далі - Закон №2633-IV) передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно із ст. 24 Закону №2633-IV, основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання. Відповідно до ст. 25 Закону №2633-IV, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст. 66-68 Житлового кодексу України (далі - ЖК України), наймач квартири та члени його сім`ї зобов`язані оплачувати квартирну плату та комунальні послуги. При цьому, виходячи зі змісту ст. 64 ЖК України, під відповідальним наймачем житла необхідно розуміти як його користувача у будинках державного чи відомчого житлового фонду так і власників приватних квартир, які також зобов`язані оплачувати надані їм комунальні послуги. Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), взаємні права та обов`язки сторін виникають у тому числі з нормативно - правових актів органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певні дії, а саме: виконати роботу, надати послуги та інше, друга сторона повинна оплатити ці послуги, при цьому кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 32 Закону №1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із пунктами 18, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку, а розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Крім цього, суд вважає, що посилання відповідача на відсутність договірних відносин щодо надання житлово-комунальних послуг з позивачем, не ґрунтуються на законі. Так, згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VІІІ від 09.11.2017 року, який набрав чинності 10.12.2017р. (далі Закон №2189-VІІІ), а введений в дію з 01.05.2019 р. споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п.1 ч.1 ст. 7 Закону). Індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг (п.1 ч.2 ст.7 Закону) Виконавець комунальної послуги зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг ... згідно з типовим договором, (п.2 ч. 2 ст.8 Закону). Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт ухилення позивача від укладення з ним договору про надання житлово-комунальних послуг. Також, щодо строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. 253-255 цього Кодексу. З досліджених судом обігових відомостей вбачається, що загальна сума заборгованості в розмірі 9187 грн 70 коп. за надану теплову енергію нарахована за період з 10.02.2014 по 30.06.2021. Позивач звернувся до суду 21 липня 2021 року, а отже період з 10.02.2014 по 29.06.2018 знаходиться поза межами строків позовної давності.\~ З огляду на викладене суд, вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» та визначити період, який буде в межах строків позовної давності 30.06.2018 по 30.06.2021, у зв`язку із чим сума заборгованості за вказаний період складає 4025 грн 05 коп. У стягненні заборгованості, яка перебуває поза межами строків позовної давності, слід відмовити.\~ Враховуючи вказане вище, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ШП «Харківенергоремонт» суму заборгованості, яка виникла в межах строків позовної давності, у розмірі 4025 грн 05 коп. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. ТОВ «ШП Харківенергоремонт» сплачено судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп. (платіжне доручення: №3578 від 09 липня 2021 року). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково у розмірі\~ 4025 грн 05 коп., що становить 43,81 відсотка від позовної вимоги - 9187 грн 70 коп., тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 994 грн 49 коп., що становить 43,81 відсотка від сплаченого позивачем розміру судового збору - 2270 грн 00 коп.\~

Outcome: partial