Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

09.02.2022 [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , визначення місця проживання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - з матір`ю та стягнення аліментів на їх утримання на її користь. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 02 травня 2022 року було відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 31.05.2022 відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовної заявою про визначення місця проживання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком. Ухвалою суду від 15.07.2022 справу за первісним і зустрічним позовами було призначено до судового розгляду. 20.10.2022 Бориспільським міськрайонним судом Київської області було ухвалено часткове рішення у вказаній справі, а саме: прийнято визнання відповідачем за первісним позовом [PERSON] первісного позову в частині вимоги про розірвання шлюбу, первісний позов [PERSON] в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу задоволено. Суд вирішив: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований Виконавчому комітеті Зазимської сільської ради Броварського району Київської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №1. В іншій частини позовних вимог провадження у справі було продовжено. По справі було оголошено перерву на 05.05.2023. 05.05.2023 відповідачем за первісним позовом [PERSON] подано заяву, за змістом якої він просив його зустрічний позов про визначення місця проживання дітей з батьком залишити без розгляду, а позов [PERSON] про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір`ю задовільнити з урахуванням малолітнього віку дітей на сьогодні. Позов в частині стягнення аліментів розглянути та прийняти рішення відповідно до норм діючого законодавства. Представник відповідача адвокат Москаленко Н.І. підтримала подану заяву, зазначила, що відповідач визнав первісний позов в частині визначення місця проживання дітей з матір`ю, а тому можливо прийняти визнання позову та ухвалити часткове рішення у даній справі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Лук`янова Н.М. вважали можливим прийняти визнання позову в частині вимоги про визначення місця проживання дітей з матір`ю та ухвалити в цій частині часткове рішення. Представник органу опіки та піклування Осецька Н.О. проти задоволення поданої відповідачем [PERSON] заяви не заперечувала, а також просила, у разі ухвалення часткового рішення про визнання позову відповідачем щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, подальший розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради. Дослідивши подану заяви, заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення місця проживання дітей з матір`ю підлягає задоволенню, у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову, що не порушує прав та інтересів інших осіб, та не суперечить чинному законодавству, а зустрічний позов [PERSON] слід залишити без розгляду. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, за змістом п.1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз`яснень, що містяться в абзаці 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч.3 ст.259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Також, слід зазначити, що відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. Таким чином, відповідач [PERSON] , який подав заяву про залишення його зустрічного позову без розгляду, скористався своїм процесуальним правом, в зв`язку з чим у суду не має підстав продовжувати подальший судовий розгляд даної цивільної справи поза волею позивача та ухвалювати рішення по суті заявлених позовних вимог. Крім того, подана ним заява про ухвалення рішення щодо визначенням місця проживання їх малолітніх дітей з матір`ю, тобто про визнання первісного позову в цій частині дає суду підстави для задоволення поданої заяви. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2017 року, який було розірвано рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2022 року, яке набрало законної сили. У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження, долученими до матеріалів цивільної справи (т.1 а.с.11-13). Встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] об`єднала в одному позові декілька взаємопов`язаних вимог, які залишилися не розглянутими, це: про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів їх утримання. Відповідач, заперечуючи проти первісного позову в частині визначення місця проживання дітей з матір`ю, звернувся із зустрічним позовом про визначенням місця проживання дітей з батьком, який на даний час просить залишити без розгляду, зустрічну вимогу [PERSON] про визначення дітей з матір`ю визнає. Сторонами визнано, що подружжя разом не проживають, а також, що малолітні діти з лютого 2022 року проживаю з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідач забирає дітей до себе і таким чином бере участь у спілкуванні та вихованні дітей. Відповідно до ч.1 ст.160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За змістом ч.ч.1,2 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров`ю дитини. З урахуванням поданої відповідачем заяви у підготовчому засіданні встановлено, що сторони дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Обставин, які б давали суду підстави для відмови у прийнятті визнання позову відповідачем [PERSON] , не встановлено. Враховуючи вік та інтереси малолітніх дітей сторін, той факт, що вони проживають разом із позивачем [PERSON] , що повністю визнано відповідачем, суд вважає за можливе встановити місце проживання синів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з матір`ю. З урахуванням вимог ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову про визначення місця проживання дітей з матір`ю, позивачу має бути повернуто 50% сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved