Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

06.03.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, - приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, - про розірвання спадкового договору, в прахольній частині якого позивачка просить суд винести судове рішення, на підставі якого: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Розірвати спадковий договір від 25 липня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, зареєстрованого в реєстрі за № 3394; 3. Викликати та допитати свідків: 1) [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] ; 2) [PERSON] , адреса: [ADDRESS] , тел. [NUMBER] ; 4. Витребувати у Приватного нотаріуса Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни, адреса: вул. Київська, буд. 115. оф.1, місто Обухів, Київська область, 08702, тел. [NUMBER] , нотаріальну справу зі всіма документами, сформовану для оформлення спадкового договору від 25 липня 2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за № 3394; 5. Стягнути з Відповідача - [PERSON] , судові витрати, які складаються із судового збору; 6. Судові повістки направляти за номером тел. [NUMBER] . Свої позовні вимоги, які викладені в прохальній частині позовної заяви, позивачка [PERSON] в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними фактичними обставинами, та нормами права: - 25 липня 2019 року між 1 [PERSON] (далі за текстом «Позивач») та [PERSON] (далі «Відповідач») було укладено спадковий договір (далі за текстом «Договір»). Відповідно до умов даного договору (п.І договору) Позивач (по договору Відчужувач) після своєї смерті передає у власність Відповідачу (по договору Набувач), а Відповідач приймає після смерті Позивача у власність наступне нерухоме майно: 1) Домоволодіння, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа будинку становить - 71,6 кв.м, житлова площа-51,5 кв.м. До житлового будинку примикають: а -Веранда, крильце, Б - Погріб, В Літня кухня, Г - Сарай, під Г - Яма, Д - Туалет, Ж - Сарай, 3 - Гараж, І., - Криниця, h - Паркан, h1 - Ворота: 2 ) Земельна ділянка загальною площею 0,2478 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0001, призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); 3) Земельна ділянка загальною площею 0.4552 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 3222285601:01:055:0002, призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до п. 1.1. Договору вартість житлового будинку сторони Договору оцінили в 76 805,00 (сімдесят шість тисяч вісімсот п`ять) гривень. Відповідно до п. 1.2. Договору вартість земельної ділянки кадастровий номер 3222285601:01:055:0001 сторони Договору оцінили в 56 771.00 (п`ятдесят шість тисяч сімсот сімдесят одна) гривня. Відповідно до п.1.3. Договору вартість земельної ділянки кадастровий номер 3222285601:01:055:0002 сторони Договору оцінили в 57 810,00 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот десять) гривень. Таким чином, вартість відчужуваного майна, а відповідно і вартість Договору склала 191 386,00 (сто дев`яносто одна тисяча триста вісімдесят шість) гривень. Відповідно до п.2 умов Договору Відповідач зобов`язувався виконувати розпорядження Позивача, визначені Договором. Відповідно до п. 7 умов Договору на Відповідача покладаються наступні обов`язки: забезпечувати Позивача медикаментами, лікарськими засобами згідно з рекомендаціями лікаря, незалежно від вартості таких медикаментів, лікарських засобів; після смерті Позивача поховати його на цвинтарі. Окрім цього, на все нерухоме майно, яке є предметом Договору було накладено заборону відчуження, про що було внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Проте, з моменту підписання даного Договору і станом на сьогодні Відповідач умов Договору, а саме п.п. 2, 7 Договору, не виконує. Більш того, з початку 2022 року Відповідач перебуває за межами України. Позивач, є людиною похилого віку з проблемами зі здоров`ям, та постійно потребує стороннього догляду, і витрати на лікування та придбання ліків несе самостійно. Проте, у добровільному порядку Відповідач Договір розірвати не погоджується, а тому у Позивача виникла необхідність звернутися до суду із даним позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. Статтею 1302 ЦК України визначено, що відповідно до спадкового договору одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувана) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувана. Суть спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувана. Спадковий договір виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Таким чином, спадковий договір є двостороннім правочином. за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. При цьому стаття 1307 ЦК України встановлює гарантії додержання прав та законних інтересів учасників спадкового договору. З метою недопущення переходу майна, що є предметом спадкового договору до третіх осіб, нотаріус одночасно з посвідченням цього договору, накладає на зазначене майно заборону відчуження та вносить відомості про нього до Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зняття заборони відбувається після смерті відчужувача на підставі свідоцтва про смерть. Таким чином, до спадкового договору застосовуються загальні положення про виконання зобов`язань. Згідно з частиною другою статті 621 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1302 Цивільного кодексу України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно статті 1303 Цивільного кодексу України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття (стаття 1305 Цивільного кодексу України). В силу частини першої статті 1308 Цивільного кодексу У країни, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За частиною другою цієї статті спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 1302, 1305 Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами спадкового договору, обов`язки з вчинення певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов`язань за договором. У відповідності до статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: накладають та знімають заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 73 Закону України "Про нотаріат" нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Згідно з підпунктом 5.1. пункту 5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав: про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, накладена заборона відчуження домоволодіння та земельних ділянок, належних Позивачу, порушує право Позивача на вільне розпорядження своїм майном, то належним способом захисту буде саме зняття заборони відчуження майна, оскільки воно не може бути проведено на загальних підставах. Відповідно до ст.ет. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання -зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України). Статтею 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В ідповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності з п. 6 ч. 3 ст.175 ЦПК України, повідомляю, що заходи досудового врегулювання спору не проводились. Відповідно до статті 30 ЦПК України позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцем знаходження майна або його основної частини. На виконання п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України підтверджую, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved