Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 29 березня 2023 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить спадковий договір від 24 листопада 2011 р. укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Рогальською Раїсою Іванівною та зареєстрований за № 3007, розірвати. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 03.04.2023 р. провадження по справі відкрито. (а. с. 23). Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.04.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 24.04.2023 р. в судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила провести судове засідання без участі відповідача за наявними матеріалами. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористався, до судового засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином. (а. с. 35-39). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовній заяві [PERSON] посилається на те, що в 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Спадковий договір від 24.11.2011 р., посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Рогальською Раїсою Іванівною та зареєстрований за № 3007. Згідно з Спадковим договором [PERSON] передає після своєї смерті у власність громадянину [PERSON] належну їй на праві приватної власності частину квартири під номером [ADDRESS] . На виконання умов спадкового договору [PERSON] в 2012 році кілька разів здійснив переказ грошових коштів в якості матеріальної допомоги на утримання позивача. Однак, в подальшому надавати їй допомогу та виконувати умови договору, які було передбачено п. 5 спадкового договору щодо надання необхідної допомоги, доглядом, одягом, харчуванням та ліками, коли вона хворіла, не зміг. З моменту укладення спадкового договору відповідач лише двічі відвідав позивача в м. Житомирі, оскільки постійно мешкає в м. Архангельську Російської Федерації. Купівлю продуктів харчування, ліків та сплату коштів за комунальні послуги вона здійснювала за власні кошти. У прибиранні квартири їй допомагала [PERSON] . З лютого 2021 р., коли було введено в Україні військовий стан, спілкування позивача з сином, навіть в телефонному режимі, припинилося. За таких обставин вирішити питання про розірвання спадкового договору за згодою сторін виявилося неможливим. Оскільки [PERSON] не виконав та не виконує розпорядження відчужувача, [PERSON] вважає за необхідність звернутись з позовною заявою до суду задля розірвання спадкового договору та скасування заборони на відчуження зазначеної в цьому договорі часткм квартири. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не надав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 24 листопада 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Рогальською Раїсою Іванівною та зареєстрований за № 3607. Згідно з Спадковим договором [PERSON] передає після своєї смерті у власність громадянину [PERSON] належну їй на праві приватної власності частину квартири під [ADDRESS] . Вказана частина квартири належить [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду виконкому Житомирської міської ради 13.04.1998 р. за № 26307, зареєстрованого в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 13.05.1998 р. за № 13167, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою житомирською державною нотаріальною конторою 14.10.2011 р. за реєстром № 3-703, зарєестрованого в КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 31.10.2011 р. за реєстраційним № 34739366. Відповідно до п. 7 Спадкового договору у разі невиконання Набувачем майна розпоряджень Відчужувачів, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувачів, а також на вимогу Набувача майна у разі неможливості виконання ним розпоряджень Відчужувачів. Згідно з п. 10 у зв`язку з посвідченням цього спадкового договору, накладається заборона на відчуження частини квартири [ADDRESS] . З моменту укладення цього договору Відчужувачі можуть володіти квартирою без права розпорядження нею. На підтвердження позовних вимог свідки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] підтвердили факт відсутності [PERSON] протягом тривалого часу у матері і в загалі на території м. Житомира, ніякої допомоги матері не надає, не піклується про її стан здоров`я, забезпечення. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1302 ЦК України\~за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно з ч. 1 ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Частиною 1 ст. 1307 ЦК України визначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що 24 листопада 2011 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Рогальською Раїсою Іванівною та зареєстрований за № 3607. Згідно з Спадковим договором [PERSON] передає після своєї смерті у власність громадянину [PERSON] належну їй на праві приватної власності частину квартири під номером [ADDRESS] . Умови договору [PERSON] не виконуються. При ухваленні рішення суд приймає до уваги, що [PERSON] , [INFO] є людиною похилого віку та потребує постійного стороннього догляду, який їй, фактично, надають сторонні люди. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з\~ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням ненадання відповідачем відзиву на позов, на підставі вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved