Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

26 січня 2023 року [PERSON] через свого представника адвоката Букура Максима Євгеновича звернувся з позовом до [PERSON] про визнання правочину дійсним. Позивач посилається на те, що 18 листопада 1996 року він уклав з відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є земельна ділянка за адресою [ADDRESS] . У пункті 1 цього договору помилково зазначено назву вулиці « [INFO] ». Договір купівлі-продажу нерухомого майна зареєстрований Павлоградською товарною біржею під реєстраційним номером 11/37-НД. 19 листопада 1996 року право власності позивача на земельну ділянку на підставі цього договору зареєстровано Павлоградським міжміським бюро технічної інвентаризації під реєстраційним номером 6-108. Правочин повністю виконаний сторонами, позивач використовує земельну ділянку протягом 26 років для обслуговування збудованого на ній житлового будинку. Згідно законодавства, діючого на час укладення договору, не вимагалося нотаріальне посвідчення угоди, зареєстрованої на товарній біржі. Однак на теперішній час договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен мати обов`язкове нотаріальне посвідчення. Позивач вказує на те, що нотаріальне посвідчення угоди неможливе, і просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована за адресою [ADDRESS] , зареєстрований 18 листопада 1996 року Павлоградською товарною біржею, реєстраційний номер 11/37-НД. 24 лютого 2023 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від учасників справи не надійшло заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позов не подано. З доданих до позовної заяви матеріалів видно, що 18 листопада 1996 року на Павлоградській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, реєстраційний номер 11/37-НД, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив земельну ділянку загальною площею 0,0980 га по [ADDRESS] . (а.с.19-20) Згідно з відміткою на договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 11/37-НД право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] зареєстровано на підставі цього договору у КП «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 19 листопада 1996 року. 11 липня 2007 року Виконкомом Павлоградської міської ради [PERSON] видано свідоцтво про право власності на будинок за адресою [ADDRESS] . (а.с.21) 01 серпня 2007 року здійснено державну реєстрацію права власності позивача на зазначений будинок. (а.с.23) Договір купівлі продажу нерухомого майна № 11/37-НД від 18 листопада 1996 року був повністю виконаний сторонами, ніким не оспорювався, право власності покупця [PERSON] на земельну ділянку було зареєстроване належним чином. Відповідно до діючого на час укладення договору законодавства, зокрема статті 15 Закону України «Про товарну біржу», даний договір був зареєстрований на Павлоградській товарній біржі і не підлягав нотаріальному посвідченню. На даний час відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна перешкоджає позивачу у здійсненні права розпорядження своїм майном. Тому наявні підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, який був укладений на Павлоградській товарній біржі. Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу, предметом якого є земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , зазначає, що у пункті 1 цього договору помилково зазначено назву вулиці « [INFO] » замість «Червоноармійська». Визнаючи дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна № 11/37-НД від 18 листопада 1996 року, суд не вправі змінювати зміст цього договору в частині зазначеної у ньому назви вулиці, на якій розташована земельна ділянка. За змістом пункту 1 договору № 11/37-НД від 18 листопада 1996 року, продавець продав, а покупець купив земельну ділянку загальною площею 0,0980 га, розташовану у [ADDRESS] . Згідно заявлених позовних вимог судом вирішується питання про визнання дійсним договору без внесення будь-яких виправлень у його зміст. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачем не вчинялося жодних дій, які порушували б права позивача, предметом позову є недійсність договору, яка не пов`язана з неправомірними діями сторін, а виникла у зв`язку зі змінами у законодавстві стосовно нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, суд вважає за можливе не покладати судовий збір на відповідача.

Outcome: partial