Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позові зазначила, що з відповідачем вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2011 року, який наразі знаходиться на стадії розірвання у зв`язку з поданням позивачем позову до відповідача про розірвання шлюбу. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Починаючи з\~березня 2022\~р.\~відповідач добровільно\~кошти на\~утримання дитини\~не виділяє,\~ хоча\~має можливість\~надавати дитині\~матеріальну допомогу,\~оскільки отримує\~дохід,\~його стан\~здоров`я дозволяє\~працювати,\~тому має\~можливість надати\~їх спільній\~дитині матеріальну\~допомогу.\~Дитина знаходиться\~повністю на\~утриманні позивача,\~що в\~свою чергу\~ставить її\~ в\~скрутне матеріальне\~становище. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку , починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 15.03.2023 р. відкрито спрощене провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено до відкритого судового розгляду з наданням відповідачу строку на подання відзиву на позовну заяву. У призначений судом день позивач в судове засідання не з`явилась. 11.04.2023 р. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився , причину відсутності\~суду не\~повідомив,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином.\~Повідомлень щодо\~поважності причин\~його відсутності,\~заяви про\~слухання справи\~за його\~відсутністю та\~відзиву на\~позов до\~суду не\~надходило. Згідно\~відповіді Департаменту\~реєстраційних послуг\~ЗМР відповідач\~ [PERSON] \~зареєстрований за\~адресою зазначеною\~в позові\~,\~куди й\~надсилались судові\~повістки та\~отримувались відповідачем.\~Відповідно до\~вимог ст.\~44\~ЦПК України\~учасники судового\~розгляду повинні\~добросовісно користуватися\~своїми правами.\~Тому,\~суд вважає,\~що \~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважаних\~причин,\~в зв`язку з чим суд, урахуванням положень п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України, вважає , що відповідач повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду. Враховуючи рішення ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16), яким визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Також, Рішенням Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідач не використав наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. Беручи до уваги ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень\~ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до\~ст. ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.\~\~ Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач згідно з наданою заявою не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши мотиви та фактичні обставини , які враховуються при стягненні аліментів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд \~встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.01.2011 року, який, як зазначено позивачем в позові, заходиться на стадії розірвання у зв`язку з поданням позивачем позову до відповідача про розірвання шлюбу. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Як зазначено позивачем в позові, починаючи з березня 2022 р. відповідач добровільно кошти на утримання дитини не виділяє, хоча має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, оскільки отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому має можливість надати їх спільній дитині матеріальну допомогу. Дитина знаходиться\~повністю на\~утриманні позивача,\~що в\~свою чергу\~ставить її\~ в\~скрутне матеріальне\~становище. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку , починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми , користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру , що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№789-ХІІ\~від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України та ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку(доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено , що розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. З урахуванням заявлених позовних вимог, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню . Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26.04.2001\~р.\~ кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При ухваленні рішення, суд виходить з того, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Підстав, встановлених сімейним законодавством, для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину на даний час судом не встановлено. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач є працездатною особою, щомісячно отримує дохід , за таких обставин суд дійшов висновку , що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] ,\~ [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку , починаючи з дня подання позовної заяви й до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Outcome: approved