Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] (далі «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 16.10.2015 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1653. На даний час сторони стосунки не підтримують, планують шлюб розірвати. 16.02.2016 року, у період перебування у шлюбі, Позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,6 квадратних метрів за 149770,00 гривень. Указану квартиру Позивачем було придбано за власні особисті кошти, які останній отримав після продажу його особистої квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.10.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., зареєстровано в реєстрі за №3885. Крім того, спірну квартиру було придбано на четвертому місяці шлюбних відносин, що на думку Позивача, виключає наявність спільних коштів на її придбання. За таких умов Позивач просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати особистою приватною власністю [PERSON] квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 417106032103 04.04.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 21). 09.05.2023 року у судове засідання Позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином (а.с. 24). 03.05.2023 року до канцелярії суду Позивачем подано заяву, у якій останній просив здійснювати розгляд справи без його участі за наявними доказами. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 27). 09.05.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 26). 03.05.2023 року до канцелярії суду Відповідачем подано заяву, у якій остання просила здійснювати розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що спірна квартира дійсно була придбана у шлюбі проте за особисті кошти Позивача (а.с. 28). Відповідно до ч.1, 4 ст.206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а Відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 16.10.2015 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №1653 (а.с. 7). На даний час сторони стосунки не підтримують, планують шлюб розірвати (а.с. 8). 16.02.2016 року, у період перебування у шлюбі, Позивачем було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , загальною площею 65,6 квадратних метрів за 149770,00 гривень (а.с. 10-11). Указану квартиру Позивачем було придбано за власні особисті кошти, які останній отримав після продажу його особистої квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.10.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Шелудченко О.В., зареєстровано в реєстрі за №3885 (а.с. 9). Указані обставини не заперечувалися Відповідачем у справі. Крім того Відповідачем визнано позовні вимоги у повному обсязі. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини першої статті 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 3 частини першої статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти таке майно є особистою приватною власністю». Судом встановлено, що спірна квартира хоча і була придбана за час шлюбу між сторонами, проте за кошти, які належали Позивачу особисто. Указана обставина не заперечувалася Відповідачем у справі. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1497,00 гривень (а.с. 4), а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved