Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

11.04.2023 Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхуваня» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди в розмірі 7409,19 грн. та судовий збір в розмірі 2684 грн. Позов обгрунтовує тим, що 07.03.2021 о 02:00 на вул.Січових Стрільців 13 в м.Стебнику Львівської області, [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110377» р.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Chery Tiggo 2» р.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Вина відповідача встановлена постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/3665/21 від 31.05.2021. Транспортний засіб «Chery Tiggo 2» р.н.з. [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , забезпечений ТДВ «Експрес Страхування» на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №202.20.2574720 від 16.12.2020. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 7409,19 грн., які були сплачені ТДВ «Експрес Страхування» потерпілій на підставі її заяв. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, таким чином, сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 7409,19 грн., які і просять стягнути. 12.04.2023 направлено суддею запит до Відділу-центру надання адміністративних послуг Виконкому Дрогобицької міської ради щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою судді від 12 квітня 2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, долучені до позову, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 07.03.2021 о 02:00 на вул.Січових Стрільців 13 в м.Стебнику Львівської області, [PERSON] , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110377» р.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Chery Tiggo 2» р.н.з. [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 травня 2021 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.03. 2021, є встановленим та не підлягає доказуванню. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Аналіз матеріалів справи свідчить, що дослідженню підлягають обставини щодо визначення розміру шкоди, завданої в результаті ДТП транспортному засобу, марки «Chery Tiggo 2» р.н.з. [NUMBER] , а також її доведеності. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Chery Tiggo 2» » р.н.з. [NUMBER] , який належть [PERSON] був застрахований ТДВ «Експрес Страхування» на підставі Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №202.20.2574720 від 16.12.2020. Також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "ЗАЗ 110377", р.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач, не був застрахований. 03.03.2021 до ТДВ «Експрес страхування» звернулася потерпіла [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування для відновлення автомобіля Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Згідно зі статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Частиною першою статті 6 цього Закону визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Аналогічне за змістом положення міститься в статті 16 Закону України «Про страхування». Відповідно до положень статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Законом України «Про страхування» до істотних умов договору страхування також віднесено умови здійснення страхової виплати, та причини відмови у страховій виплаті (абзаци 14 та 15 частини четвертої статті 16 цього Закону). За приписами статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата, це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чиним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування.У разі якщо при настанні страхового випадку передбачаються послідовні довічні страхові виплати, у договорі страхування визначаються розміри таких послідовних довічних страхових виплат, а страхова сума по цих випадках не встановлюється. При страхуванні майна страхова сума встановлюється в межах вартості майна за цінами і тарифами, що діютьна момент укладання договору, якщо іншене передбаченодоговором страхування або законом. Страхове відшкодування, це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Приписами частин першої та другої статті 22 ЦК України встановлено:особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: 1)втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя стаття 22 ЦК України). Позивач на підставі страхового акту №3.21.893-1 від 29.03.2021, рахунку фактури №СЧ-0001034 від 16.03.2021, акту огляду транспортного засобу, здійснив виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 7409,19 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №ЦО01918 від 29.03.2021. Розмір страхового відшкодування, а саме: розмір завданих збитків, визначено позивачем на підставі рахунків СТО, та на підставі п. 8 заяви на страхування, п. 8, 14 частини «А» та розділу 9, п. 9.1, 9.7, 9.7.1 та п. 9.7.2 частини «Б» договору страхування № 202.20.2574720 від 16.12.2020. Тобто, страхове відшкодування виплачено відповідно до умов укладеного договору. В Україні, зокрема, здійснюється такий вид обов`язкового страхування, як страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування». Закон України «Про обов`язковестрахування цивільно-правовоївідповідальності власниківназемних транспортнихзасобів»\~регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1. статті 22 цього Закону). Пунктами 2.3. та 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.200 № 1335/5/1159) визначено, що вартість відновлювальногоремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого,розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Ця Методика розроблена згідно із Законами України «Про судову експертизу», «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національним стандартом №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна (пункт 1.1.) Згідно з пунктом 1.3. вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Методика застосовується, зокрема,з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ та визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (підпункт «д» та «е» пункту 1.4.). Абзацом дев`ятим частини другої статті 7 «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковиму випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі №753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що «визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимога Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 (з відповідним змінами). Для усунення розбіжностей при визначенні матеріального збитку, суд повинен був у порядку, визначеному процесуальним законом, роз`яснити сторонам про необхідність призначення у справі судової авто - товарознавчої експертизи, а також наслідки не призначення відповідної експертизи та положення щодо належності та допустимості доказів». Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (див. постанову Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №461/2217/19 (провадження №61-9194св20)). Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №522/1597/15-ц (провадження №61-12079ск18) дійшов висновку, що «Визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам статті 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано, що Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках. Таким чином, аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для стягнення з винуватця ДТП вартості збитків є наявність вини такої особи у скоєнні ДТП та оцінка розміру завданої шкоди у відповідності до Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні». Аналіз висновків щодо застосування норм права, зроблених у цих справах свідчить про те, що коли поєднуються відносини за договором добровільного страхування та/або договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також випадків, коли такі договори не укладено, однак шкода майну, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, розмір страхового відшкодування за договором добровільного страхування визначається відповідно умов такого договору, а за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі оцінка розміру завданої шкоди, здійсненої у відповідності до Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні». Останній висновок є застосовуваних також у випадку, якщо жоден із згаданих договорів не укладено. Проте, наведені положення не можуть бути застосованими у разі пред`явлення позову страховиком за договором добровільного страхування про стягнення сплаченого ним страхового відшкодування до особи, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, як власника наземного транспортного засобу. При цьому, в такому випадку відсутні підстави для проведення регламентної виплати МТСБУ, як і залучення останнього до участі у справі, як належного відповідача. Таке тлумачення ґрунтується на положеннях пункту 36.44 статті 36 та підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (див. постанову Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №554/5837/15). Відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне положення міститься в статті 993 ЦК України. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановивши, що вина відповідача у вчиненні ДТП підтверджена постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.05.2021, його цивільно-правова відповідальність на момент цієї ДТП не була застрахована, а ТзДВ «Експрес страхування» згідно договору добровільного страхування сплачено [PERSON] , яка є власником пошкодженого транспортного засобу, страхове відшкодування, розмір якого відповідачем не спростований, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у заявленому розмірі. Відповідно до\~п.6\~ч.1\~ст.264ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2684 грн. На підставі ст.ст.979, 1166, 1187 ЦК України та

Outcome: approved