Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису. \~ \~ \~ \~При цьому, обґрунтовує свої вимоги тим, що з 23.09.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.08.2020 року було розірвано. В шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . На сьогоднішній день у зв`язку з відсутністю іншого житла, вони всі проживають в одному помешканні, яке належить їм на праві спільної часткової власності за адресою: [ADDRESS] .Вказує, що на протязі 2022 року [PERSON] систематично вчиняв домашнє насильство над нею та дитиною, що виражалось у чиненні психологічного тиску, усних образах, приниженнях і залякуванні, висловлюванні нецензурною лайкою, а також мали місце завдані тілесні ушкодження. Внаслідок таких дій [PERSON] , вона неодноразово викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Однак, останній не припиняє дії насилля та чинить відносно неї та їхньої дитини психологічний тиск. На переконання заявника, є високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства та можливості настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними. \~ \~ \~ \~З врахуванням уточнених вимог від 08.05.2023 року, заявниця просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження його прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а саме: -заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці спільного проживання (перебування), а саме: в житловій кімнаті № 3 згідно технічного паспорта, площею 15,7 кв.м. в квартирі [ADDRESS] , з [PERSON] та її донькою [PERSON] , [INFO] -заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] та її донькою [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді від 03 травня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримав вимоги. Просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви заперечив.Суду пояснив, що між ними постійно виникають конфлікти через житло, оскільки колишня дружина перешкоджає йому користуватись спільним майном.З даного приводу він неодноразово звертався із письмовими заявами до Луцького районного управління поліції, однак заявниця свідомо уникає зустрічей з працівниками поліції та перешкоджає йому користуватись спільною квартирою. Тому просив відмовити в задоволенні заяви. Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису до задоволення не підлягає з наступних підстав Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Судом встановлено, що з 23.09.2011 року [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Луцького міськрайонного суду від 06.08.2020 року було розірвано (а.с.18, 20-21). В шлюбі в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а. с. 19). З наданих заявницею доказів по справі вбачається, що 17 серпня 2022 року [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини та доньки, а саме: погрожував, ображав нецензурними словами, гримав в двері, вимикав світло. За такі дії 12.09.2022 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Дана постанова залишена в силі постановою Волинського апеляційного суду від 03.10.2022 року. В матеріалах справи наявний терміновий заборонений припис серії АА № 266021 від 17.11.2022 року в якому зазначено, що [PERSON] вчинив домашнє насильство стосовно колишньої дружини психологічного та фізичного характеру (ображав, принижував, залякував, погрожував фізичсною розправою). По даному фактиу було складено протокол про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] інспектором СПДН ВП Луцького РУП ГУНП у Волинській області Кузьміч Н.О. Постановою Луцького міськрайонного суду від 22.12.2022 року було закрито провадження по даному факту із за відсутності події та складу правопорушення. 29.11.2022 року також було складено терміновий заборонений припис щодо [PERSON] за скоєння домашнього насильства психологічного та фізичного характеру відносно колишньої дружини (образи, приниження, залякування, нанесення ударом кулаком по лівій щоці та по нозі). Постановою Луцького міськрайонного суду від 16.01.2023 року було закрито провадження по даному факту у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення згідно наданого протоколу до суду від 29.11.2023 року. Таким чином надані суду термінові заборонені приписи [PERSON] у зв`язку з вчиненням домашнього насильства спростовані вищезазначеними постановами Луцького міськрайонного суду та не підтверджують в діях заінтересованої особи по справі викладених у приписах насильницьких дій щодо заявниці. Крім того, посилання заявниці що 01.02.2023 року до ЄДРДР органом досудових розслідувань Луцького РУП ГУНП України у Волинській області було відкритокримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст.125 КК України суд до уваги не приймає, оскільки рішення суду по даному факту не прийнято. Приєднання до матеріалів справи довідки КП «Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади» від 30.11.2022 року не свідчить що тілесні ушкодження були нанесені [PERSON] до поки його вина не буде встановлена в передбаченому законом порядку. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази, які були надані учасниками справи та досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що заявницею не долучено до матеріалів справи відповідних доказів, з яких можна було б встановити ризики для постраждалої особи, які б у свою чергу свідчили про необхідність застосування того чи іншого обмеження для кривдника та які б свідчили про систематичність вчинення [PERSON] актів домашнього насильства стосовно [PERSON] та її неповнолітньої доньки. Разом з тим, факт вчинення домашнього насильства було встановлено судом тільки у одному випадку, 17.08.2022 року, всупереч поясненням заявника про те, що [PERSON] вчиняє дії, які мають ознаки психологічного, фізичного насильства, систематично протягом декількох років. Такі пояснення не знайшли свого підтвердження згідно досліджених судом доказів. Звернення до різних органів державної влади, зокрема правоохоронних, свідчить про наявність конфлікту між сторонами, і самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства заінтересованою особою щодо дружини, що є необхідною умовою для застосування до особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені спеціальним законом (постанови ВС від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) та № 361/1110/20 (провадження № 61-10458св20). Навпаки, пояснення учасників справи свідчать лише про наявність неприязнених відносин між сторонами конфлікту через відсутність взаємопорозуміння в питанні користування спільною квартирою. На думку суду, вимоги заявниці про застовування обмежувального припису щодо заборони [PERSON] перебувати в місці спільного проживання за адресою [ADDRESS] , а саме в житловій кімнаті [ADDRESS] згідно технічного паспорту площею, 15,7 кв.м., є нічим іншим, як встановлення порядку користування житлом і не узгоджується з заходами тимчасового обмежування прав, що визначені законодавством для усунення домашнього насильства. Щодо вимоги заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори то заявницею не надано доказів того, що останній здійснює переписку через засоби зв`язку, або телефонні розмови. Інших доказів, які б свідчили, про наявність обґрунтованих ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства суду не надано. З огляду не вищезазначене, суд приходить до висновку, що в задоволенні даної заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed