Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Представник позивача звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення надміру отриманої державної допомоги, який обґрунтувала тим, що до Управління соціальної політики Южненської міської ради Одеського району Одеської області 23 лютого 2022 року звернулася [PERSON] за призначенням державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної допомоги малозабезпеченим сім`ям з заявою та пакетом необхідних документів. При заповненні заяви про призначення допомоги відповідач повідомила під особистий підпис про те, що їй повідомлено, що допомога призначається на шість місяців; вона у шлюбі не перебуває. Крім того відповідач власноручним підписом засвідчила, що в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної, допомоги, вона зобов`язується повідомити орган соцзахисту населення. Відповідачеві з 01.02.2022 по 31.07.2022 за її заявою від 23.02.2022 р. згідно з рішеннями Управління від 28.03.2022 були призначені: державна допомога на двох дітей одинокій матері у розмірі 2693,68 грн. на місяць; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 3582,68 гри. на місяць. У зв`язку зі зміною з 01.07.2022 розміру прожиткового мінімуму відповідно до ст. 7 Закону «Про Державний бюджет України на 2022 рік», відповідачеві за рішеннями Управління від 23.06.2022 були перераховані розміри допомоги та продовжено строк їх виплати по 30.09.2022. Таким чином з 01.07.2022 розміри допомоги склали: державна допомога на двох дітей одинокій матері 2920,68 грн. на місяць; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям 4095,13 грн. на місяць. 14.09.2022 було виявлено, що [PERSON] 08 липня 2022 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (актовий запис № 148 від 08.07.2022). При цьому із заявою про внесення змін до справи у зв`язку з укладенням шлюбу, зміною прізвища та паспорта й доданими копіями ID-паспорта та свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] відповідач звернулась до Управління 09 вересня 2022 року. Оскільки відповідач повідомила Управління про зміни у складі сім`ї не в липні 2022 року, коли зміни відбулися, а лише у вересні 2022 року, то з 01.08.2022 по 30.09.2022 року виникла переплата державної допомоги (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог): переплата державної допомоги на двох дітей одинокій матері у розмірі 5841,36 грн.; переплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 7118,00 грн. Таким чином надмірна виплата (переплата) двох видів державної допомоги на загальну суму 12959,36 грн. за період з 01.08.2022 р. по 30.09.2022 р. виникла внаслідок недобросовісності з боку відповідача, яка полягає у несвоєчасному наданні нею відомостей про зміну у складі сім`ї, що мали суттєве значення для визначення права на отримання державної допомоги двох видів. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28.12.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08.02.2023 до суду надійшли письмові пояснення [PERSON] , згідно яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вона не мала жодного умислу на навмисне подання недостовірних відомостей чи приховування відомостей, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру. 21.02.2023 до суду надійшла відповідь на пояснення (відзив) відповідача, згідно яких позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки відповідач своєчасно не повідомила про одруження, хоча зобов`язана була це зробити. 04.04.2023 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (в порядку п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України). Представник позивача Мальченко Л.К. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на пояснення (відзив) відповідача, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила в позові відмовити, оскільки умислу щось приховувати від Управління соціальної політики Южненської міської ради у неї не було, навпаки вона самостійно та добровільно повідомила Управління про зміни в складі сім`ї при першій можливості. Погасити переплату вона не має можливості, оскільки наразі через війну в країні ні вона, ні її чоловік не мають постійної та офіційної роботи. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. До Управління соціальної політики Южненської міської ради Одеського району Одеської області 23 лютого 2022 року звернулася [PERSON] за призначенням державної допомоги на дітей одиноким матерям та державної допомоги малозабезпеченим сім`ям з заявою та пакетом необхідних документів (а.с.4). Відповідачеві з 01.02.2022 по 31.07.2022 за її заявою від 23.02.2022 р. згідно з рішеннями Управління від 28.03.2022 були призначені: державна допомога на двох дітей одинокій матері у розмірі 2693,68 грн. на місяць; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 3582,68 гри. на місяць (а.с.11-12). З 01.08.2022 по 30.09.2022 розміри допомоги склали: державна допомога на двох дітей одинокій матері 2920,68 грн. на місяць; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям 4095,13 грн. на місяць (а.с.13). 09.09.2022 [PERSON] звернулась із заявою до Управління соціальної політики Южненської міської ради Одеського району Одеської області, в якій просила внести зміни до її справи, у звязку із одруженням 08.07.2022 (а.с.14-16). Оскільки відповідач повідомила Управління про зміни у складі сім`ї не в липні 2022 року, коли зміни відбулися, а у вересні 2022 року, то з 01.08.2022 по 30.09.2022 виникла переплата державної допомоги на загальну суму 12959,36 грн. 14.09.2022 [PERSON] повідомлено про необхідність повернення переплаченої суми (а.с. 20). 14.09.2022 [PERSON] у зв`язку із скрутним матеріальним становищем звернулася із заявою про розстрочку повернення переплаченої суми (а.с. 21), однак кошти повернуті не були. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі у розмірі, який залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї. Цей Закон спрямований на реалізацію конституційних гарантій права громадян на соціальний захист - забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім`ям. Порядок призначення та виплати соціальної допомоги встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» встановлені умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата. Згідно з пунктами 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250 (далі - Порядок № 250), соціальна допомога призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідно до пункту 6 Порядку № 250 для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу праці та соціального захисту населення, зокрема, декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї). У частині четвертій статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» визначено, що якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Якщо одинока мати, одинокий усиновлювач, мати (батько) у разі смерті одного з батьків зареєстрували шлюб, то за ними зберігається право на отримання допомоги на дітей, які народилися чи були усиновлені до шлюбу, якщо такі діти не були усиновлені чоловіком (дружиною). Згідно із пунктом 34 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (у редакції, що діяла на час звернення із заявою про призначення соціальної допомоги, далі - Порядок № 1751) допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні. Зазначена допомога призначається на кожну дитину. Перелік документів для призначення допомоги визначений пунктом 35 Порядку № 1751. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Таким чином, допомога на дітей одиноким матерям та допомога малозабезпеченим сім`ям, є різновидами державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надаються з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки малозабезпечених сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Матеріали справи не містять відомостей та в судовому засіданні не встановлено, що [PERSON] недобросовісно набула отримані кошти у розмірі 12959,36 грн. Більше того, як вбачається з матеріалів справи відповідач сама добровільно повідомила про зміни в складі сім`ї. Необхідно також звернути увагу, що у рішенні по справі «CAKAREVIC v. CROATIA» (заява №. 48921/13) від 26 квітня 2018 року Європейський суд з прав людини звертав увагу, що у випадку, коли компетентний орган приймає рішення на користь заявника та продовжує здійснювати відповідні платежі, заявник має законні підстави припускати, що отримані платежі є юридично правильними. Також ЄСПЛ підкреслював, що з урахуванням того, що сума, яку отримувала заявниця, була достатньо скромною і витрачена на задоволення основних життєвих потреб, вимога до заявниці про відшкодування суми допомоги, виплаченої помилково компетентним органом, становить надмірний індивідуальний тягар для неї і свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Враховуючи соціальний статус сім`ї відповідача, наявність на утриманні дітей, необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, суд вважає, що примусове повернення наданої державою соціальної допомоги в даному випадку може призвести до покладення на [PERSON] надмірного тягаря. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed