Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»звернулось до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 29.05.2019 між [PERSON] та Товариством з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» був укладений договір про споживчий кредит № 22351, відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 31250,00 грн, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, відповідно до умов, зазначених у договорі. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти. 09.01.2020 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги № 09-01/2020, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 22351 від 29.05.2019, що укладений між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» наділено правом грошової вимоги до відповідача. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника, станом на 15.11.2022, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 30584,60 грн, з яких: 26472,35 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 4112,25 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість з комісії; 0,00 грн заборгованість з пені; 1688,43 грн нараховані 3% річних; 4998,35 грн втрати від інфляції. Загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних витрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 15.11.2022, становить 37271,38 грн, з яких: 1688,43 грн нараховані 3% річних; 4998,35 грн втрати від інфляції; 26472,35 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 4112,25 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість з комісії; 0,00 грн заборгованість з пені. Відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти, а тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 37271,38 грн та витрати на правову допомогу. Ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 14.12.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання 11.05.2023 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Частиною третьою статті 211\~ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`явилася з невідомих суду причин, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] . Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Крім того, інформація щодо розгляду справи міститься на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://vnr.vn.court.gov.ua). За згодою сторони позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 11.05.2023 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Врахувавши позицію представника позивача, викладену у письмовому клопотанні, долученому до позову, оглянувши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від\~17.07.1997\~«Про ратифікацію\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод\~1950\~року,\~Першого протоколу\~та протоколів\~№ 2,\~4,\~7\~та 11\~Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що [PERSON] звернулася до ТОВ «Фінасова компанія «Кредіплюс» з метою отримання кредиту, у зв`язку з чим підписала заяву на видачу кредиту № 100056864 від 29 травня 2019 року (а.с. 18) На підставі вказаної заяви між ТОВ «Фінасова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 22351, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 31250,00 грн на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у договорі (пункт 2.1. Договору) (а.с. 8-13). Згідно з копією договору відступлення прав вимоги № 09-01/2020 від 09.01.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (кредитор) передає (відступає) Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (новий кредитор) за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (пункт 1.1. Договору відступлення прав вимоги) (а.с. 28-34). З копії додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги № 09-01/2020 від 09.01.2020 убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 35-37). Як на підтвердження отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів позивач надав картку обліку виконання договору № 22351 (а.с. 22-24). Згідно з наданим станом на 15 листопада 2022 року розрахунком заборгованості, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у розмірі 37271,38 грн, з яких: 1688,43 грн нараховані 3% річних; 4998,35 грн втрати від інфляції; 26472,35 грн заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 4112,25 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн заборгованість з комісії; 0,00 грн заборгованість з пені. Розрахунок проведений з 10.01.2020 до 23.02.2022 (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа І цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1\~ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками, з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Розрахунок заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» проведений у період з 10.01.2020 до 23.02.2022, тобто у даному випадку [PERSON] не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України. На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, у тому числі процентів за користування кредитними коштами, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», окрім договору про споживчий кредит № 22351, Розділом ІІІ якого передбачені окремі умови договору, а саме: розмір процентів за користування кредитними коштами, надало Паспорт споживчого кредиту (а.с. 14-16). Паспорт споживчого кредиту містить відомості про суму кредиту, строк кредитування та процентної ставки. Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують отримання позичальником кредитних коштів та погодження нею умов кредитування. Будь-які докази на спростування отримання [PERSON] кредитних коштів та погодження умов кредитування згідно з паспортом споживчого кредиту матеріали справи не містять, так і відсутні докази на спростування наявності заборгованості по тілу кредиту та за нарахованим відсотками за користування кредитними коштами. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Оскільки відповідач [PERSON] не дотримувалася умов укладеного договору, кошти не повернула, право позивача невиконанням зобов`язання порушено, тому воно підлягає судовому захисту. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, доказів на спростування вимог позивача не надала. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стаття 59 Конституції України\~закріпила право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Як убачається із матеріалів справи, 07 жовтня 2022 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було укладено договір про надання правової допомоги № 07-10/2022, в якому зазначено, що розмір винагороди визначається у додаткових угодах до цього договору. З копії витягу з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022 убачається, що загальна вартість послуг, наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», становить 9000 грн. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені останнім на правову допомогу, в сумі 9000,00 грн.

Outcome: approved