Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 31.03.2021 між ним та ФОП [PERSON] укладений договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, за умовами якого, йому нібито був переданий товар в оренду на умовах лізингу, разом з тим, вважає вказаний договір недійсним, оскільки письмова згода на його укладення не була надана його дружиною, що є порушенням вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг». Таким чином, відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» незаконно отримав від нього, їх спільні з дружиною грошові кошти, а саме 31.03.2021 - 2760 грн., 28.04.2021 - 5520,80 грн., 26.06.2021 - 8281,20 грн., 30.07.2021 - 5520,80 грн. В свою чергу, товар за укладеним договором він не отримав. У зв`язку із чим, просив захистити права споживача та визнати договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше недійсним з 31.03.2021, провести реституцію та зобов`язати відповідачів у строк встановлений судом повернути те, що ними було отримано під час укладення та після підписання вказаного договору з урахуванням трьох відсотків річних та інфляції, та стягнути солідарно з відповідачів витрати пов`язані із розглядом справи. Відповідач, ФОП [PERSON] надав суду відзив на позов, згідно якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вказавши, що 31.03.2021, між ним та [PERSON] був укладений договір №60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше. Вказаний договір є договором прямого лізингу, про що безпосередньо зазначено у договорі, який відповідає вимогам чинного законодавства, при цьому укладаючи договір, сторони своїми підписами узгодили та відійшли від стандартного формулювання сторін договору, а саме: «лізингодавець» та «лізингоодержувач», замінивши їх на «постачальник» та «клієнт» відповідно. Згідно з умовами договору, він як постачальник, надав позивачу, як клієнту товар згідно вказаного договору, а позивач зобов`язався здійснювати оплату за договором, відповідно до обраного пакету фінансування. Факт отримання товару позивачем підтверджується торгово-транспортною накладною Нової пошти та роздруківкою з сайту «Нова пошта» з відповідною відміткою про отримання. Крім того, позивач згідно п. 9.2. договору, не повідомляв відповідачів про неотримання ним товару, отже твердження позивача про те, що він не отримав товар є необґрунтованим, оскільки обов`язок повідомити про неотримання товару у строк покладений саме на позивача. Позивач починаючи з 28.04.2021 по 30.07.2021 своєчасно здійснював оплати згідно графіка сплати місячних платежів, наведеного в договорі, навіть більшими сумами, аніж встановлені планові розміри платежів. Вважає, що укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства, а згода дружини позивача для укладення цього договору не потрібна, тому твердження позивача про недійсність договору є безпідставними. Представник відповідача, ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» надав суду відзив на позов, згідно якого просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, вказавши, що згідно чинного законодавства, письмова згода дружини позивача на укладення спірного договору не вимагалась, оскільки укладений між сторонами договір є договором прямого лізингу, про що прямо зазначено у розділі 4 Договору. Позивач, ознайомившись з умовами договору, оцінивши свій майновий стан, будучи повністю дієздатним, погодився з усіма умовами договору, підписавши його. Крім того, позивач виконував умови договору, сплачував платежі за договором, навіть у більшому розмірі. Твердження позивача щодо неотримання ним товару за договором вважає безпідставними, оскільки згідно п. 9.2. укладеного договору позивач не повідомляв відповідача про неотримання товару та продовжував тривалий час виконувати умови договору, сплачуючи грошові кошти. Укладений між сторонами договір є чинним та повинен виконуватись, а твердження позивача та позовні вимоги є безпідставними. Також вказує, що доводи позивача щодо недійсності укладеного договору вже були предметом судового розгляду та рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 липня 2022 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року у задоволені позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів відмовлено у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі та позов задовольнити. Також надав суду відповіді на відзиви, в яких вказав, що доводи представника відповідача викладені у відзиві є безпідставними, оскільки відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» не є підписантом спірного договору, а вказаний договір є недійсним (нікчемним) з інших підстав, що не були предметом судового розгляду. Також вказав, що відсутність письмової згоди його дружини була встановлена під час розгляду справи № 217/100/22 Авдіївським міським судом Донецької області. Відповідач, ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відзиву просив розглядати справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно відзиву просив розглядати справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Крім того, надав суду заперечення, в яких вказав, що правовідносини, які склались між позивачем та ФОП [PERSON] та правовідносини між ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Фангарант Груп» є двома різними видами правовідносин. Договір, який був укладений 31.03.2023 між ФОП [PERSON] та [PERSON] №60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше є договором прямого лізингу. В свою чергу, відносини між ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Фангарант Груп» врегульовані договором № 2017120701 від 07.12.2017 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (Факторингу). Після укладення спірного договору, відповідач ТОВ «ФК «Фангарант Груп» набуло статусу кредитора, а позивач [PERSON] відповідно набув статусу боржника. Просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву, згідно якої, не заперечувала щодо позовних вимог, вказавши, що відповідачі не звертались до неї для отримання її згоди на укладення спірного договору. Товару, який нібито отримав її чоловік в оренду на умовах лізингу за місцем їх мешкання в смт. Велика Новосілка вона не бачила, а їх сім`я ніколи нічого в лізинг не отримувала. Просила розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , позивач [PERSON] , з 14.05.1988 перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 31.03.2021 між ФОП [PERSON] , як постачальником товару, та позивачем [PERSON] , як клієнтом в електронній формі укладений договір № 60200164970 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше, який підписаний відповідачем шляхом ідентифікації та використання ним електронного цифрового підпису. Товаром/послугою згідно п. 1 указаного договору та рахунку № 34727 від 31.03.2021 є: AMD RYZEN(Vinga CS110В /Вентилятор be quiet! Pure Wings 2/ AMD Ryzen 5 1600X/ Кулер DeepCool Gamma Archer PRO /8GB DDR4 - 2400 RAM/ GeForce GTX 1650, 4GB/ B450MH, миша комп`ютерна, клавіатура акційна від Prime, флешка на 8GB, ігрова поверхня Gembird MP-AlBl-Grey, встановлення Антивірусу «Total Security 360 Захисти свої інвестиції». Даним договором визначено адресу експлуатації товару: [ADDRESS] . Пунктом 8 указаного договору визначено, що клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього договору всі існуючі і майбутні права постачальника за цим договором відступаються на користь Процесинг-центра. Порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається цим договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018 (далі - Правила), що є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті paylater.com.ua. Згідно п. 4 договору, умовами пакету фінансування є: вид договору: для товарів - прямий лізинг, для послуг - надання послуг з розстроченням платежів; платіж при укладенні договору (від розрахункової загальної суми платежів): 10%; кількість місячних платежів (крім першого) - 9; розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісяця рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору; перехід права власності на товари до клієнта - виплата всіх зобов`язань за договором. Відповідно до пунктів 2, 3 договору розрахункова загальна сума платежів - 27604 грн., у тому числі платіж при укладанні договору - 2760,40 грн. Пакет фінансування - 10 платежів+. У пункті 7 Договору зазначений Процесинг-центр - ТОВ «ФК «Фангарант Груп». Пунктом 9 договору визначені умови отримання товарів (послуг), а саме: якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту: товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання цього договору не співпадає у часі з моментом надання клієнту товарів (послуг). Клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. У разі якщо клієнт не отримав товари (послуги) або повернув товари (послуги) постачальнику протягом 14 календарних днів, клієнт зобов`язаний повідомити про це Процесинг-центр в семиденний строк, шляхом відправки повідомлення на адресу електронної пошти, зазначену в п. 7.1. Договору. Підписами на цьому договорі сторони засвідчують необхідність здійснення клієнтом оплати платежу при укладенні цього Договору у повному розмірі, передбаченому Пакетом фінансування, в строк до моменту фактичного отримання клієнтом товару. Відповідно до підпунктів 13.1, 13.2 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом строку, визначеного періодом та кількістю періодичних платежів, якщо інше не встановлено в пакеті фінансування, цей договір вважається автоматично пролонгованим на кожний наступний рік, якщо зобов`язання сторін за цим договором на кінець строку його дії не є погашеними. Цей договір припиняє свою дію в момент повного і належного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Згідно з підпунктом 13.7 договору, клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше в редакції згідно наказу №05/02-18 від 05.02.2018, зміст Правил є зрозумілим для клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Пункт 14 указаного договору містить Графік сплати місячних платежів. Договір підписаний ФОП [PERSON] як постачальником та електронним підписом [PERSON] як клієнтом, із зазначенням, що цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Вказано, що договір укладено в електронній формі, що згідно пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення договору в письмовій формі та підписаного власноруч. Також договір містить дату і час складання: 31.03.2021, 18:26:12. Згідно меморіальних ордерів, наданих відповідачем, позивач частково здійснював оплату за договором № 60200164970, а саме: 31.03.2021 - 2760 грн., (меморіальний ордер № L0331RJYE0 від 31.03.2021); 28.04.2021 - 5520,80 грн., (меморіальний ордер № @2PL724231 від 28.04.2021); 26.06.2021 - 8281,20 грн., (меморіальний ордер № @2PL779245 від 26.06.2021); 30.07.2021 - 5520,80 грн., (меморіальний ордер № @2PL465053 від 30.07.2021). 07.12.2017 між ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та ФОП [PERSON] укладено договір № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (ФАКТОРИНГУ). За цим договором постачальник відповідно до п. 1.1, постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає ТОВ «ФК «Фангарант Груп» права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за договорами з клієнтами, а ТОВ «ФК «Фангарант Груп» здійснює факторингове фінансування відступлених ФОП [PERSON] ТОВ «ФК «Фангарант Груп» прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі Постачальника в системі ПлатиПізніше, поточна редакція яких діє згідно Наказу №1 від 13.03.2015, які затверджуються ТОВ «ФК «Фангарант Груп» та є невід`ємною частиною Договору № 2017120701 про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу) від 07.12.2017. Даний договір підписаний сторонами, та був чинним станом на 31.03.2021. Отже, на підставі даного договору всі права вимоги платежів, у тому числі за договором № 60200164970, перейшли від ФОП [PERSON] до Товариства. Матеріали справи містять Правила отримання товарів (надання послуг) в системі ПлатиПізніше (нова редакція), затверджені наказом директора ТОВ «ФК "Фангарант Груп» № 05/02-18 від 05.02.2018. Згідно пунктів 1.2-1.4 Правил, вони регулюють відносини між Процесинг-центром, постачальниками, клієнтами, які уклала договір на умовах цих Правил; встановлюють порядок та умови отримання клієнтами товарів і послуг у постачальників, розмір та порядок оплати платежів, строки розрахунків, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, інші умови, за якими сторони повинні дійти згоди для укладення та виконання договору відповідно до чинного законодавства України. Ці Правила є договором приєднання у розумінні статті 634 ЦК України. Підписанням договору клієнт приєднується до цих Правил. Вони є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладання. Розділами 4 та 5 Правил встановлений порядок отримання товарів і послуг та порядок укладення договору за допомогою електронного підпису. Згідно пунктів 4.1, 4.2, 4.12 Правил для отримання товарів (надання послуг) у системі ПлатиПізніше, клієнт подає заявку на отримання товарів (надання послуг) Процесинг-центру через постачальника, який є учасником системи ПлатиПізніше. Заявка подається в довільній формі і обов`язково містить інформацію про клієнта, інформацію про постачальника, обраний пакет фінансування, перелік товарів (їх комплектацію), послуг, а також інші дані на вимогу Процесинг-центра. Заявка приймається до виконання постачальником після прийняття Процесинг-центром рішення про задоволення заявки. Пунктом 4.14 Правил визначено, що якщо інше не вказано в договорі, підписання клієнтом договору засвідчує факт отримання товарів (надання послуг) в належній кількості, стані та в комплектності згідно умов договору, та без зовнішніх дефектів і інших недоліків. Відповідно до п.п. 5.2, 5.3, 5.5, 5.7-5.9 Правил, сторони домовилися, що договір укладається в електронній формі на веб-сайті Процесинг-центра www.dogovor.paylate.com.ua. згідно статей 207, 639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію». У разі прийняття позитивного рішення по заявці клієнта, Процесинг-центр інформує клієнта шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений в заявці та/або шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні товарів (послуг) у системі ПлатиПізиіше містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню, клієнт заходить на веб-сайт Процесинг-центра dogovor.paylale.com.ua. Здійснивши авторизований вхід до своєї облікової сторінки на веб-сайті Процесинг-центра, клієнт проходить ідентифікацію своєї особи, обравши на свій розсуд канал ідентифікації за допомогою сервісу BankID. Після чого ознайомлюється з цими Правилами, та ставлячи відповідну відмітку, клієнт підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись положень цих Правил. Після ознайомлення з цими Правилами клієнт отримує доступ до договору в електронній формі. Даний договір є персоналізованим та містить усі істотні умови договору та персональні дані клієнта, з урахуванням цих Правил, Пакету фінансування та заявки клієнта. Клієнт підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами договору з моменту кліку по кнопці "ПІДПИСАТИ", яка розміщена в нижньому правому куті договору. Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч.ч. 1,3 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За вимогами частин першої, другої та четвертої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.2 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. При цьому наявність згоди одного з подружжя на укладення другим з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном наділяє його необхідним обсягом повноважень на вчинення такого правочину. З аналізу зазначених норм закону в їх взаємозв`язку можна зробити висновок, що презумпція розпорядження спільним майном одним з подружжя за згодою другого з подружжя встановлена саме на користь добросовісного набувача прав на таке майно. Тому укладення одним з подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 916/2813/18. Судом встановлено, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач перебуваючи у шлюбі уклав 31.03.2021 договір № 60200164970 з ФОП [PERSON] , підписавши його з використанням електронного підпису. Позивач деякий час виконував умови договору, та на його виконання сплатив відповідачу ТОВ «ФК «Фангарант Груп», якому перейшло права вимоги до [PERSON] за вказаним договором, грошові кошти у загальному розмірі 22082,8 грн. Факт отримання товару позивачем заперечується, разом з тим доказів звернення позивача до ТОВ «ФК «Фангарант Груп» у спосіб, визначений, п.9 Договору, з повідомленням про неотримання товару, суду не надано, що свідчить про неспроможність тверджень позивача з цього приводу. В свою чергу відповідач ФОП [PERSON] надав докази направлення та отримання позивачем замовленого товару, що підтверджується експрес накладною № 20450368256046 ТОВ «Нова Пошта». Крім того доводи позивача спростовуються рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 липня 2022 року у справі № 220/2328/21, згідно якого встановлено, що [PERSON] самостійно зробив замовлення № 34727 на сайті DIGITALFURY, отримав замовлений товар та сплачував за нього грошові кошти, тобто фактично визнав факт як укладення договору так і отримання товару, та частково виконував умови договору. В матеріалах справи відсутня письмова згода дружини позивача [PERSON] на укладення спірного договору її чоловіком. Крім того, з пояснень дружини позивача [PERSON] , яку залучено до справи у якості третьої особи вбачається, що остання взагалі не надавала таку згоду в письмовому виді та заперечує укладення оскаржуваного договору її чоловіком. Суд звертає увагу позивача, що за приписами ст. 65 СК України, право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без згоди іншого, має той з подружжя, який не надавав згоду на розпорядження спільним майном. Втім, у даній справі саме позивач просить визнати недійсним, укладений ним же договір з підстав відсутності згоди його дружини, яка взагалі заперечує факт укладення такого договору. Разом з тим, посилаючись на недійсність правочину у зв`язку із відсутністю згоди іншого з подружжя, позивачем не надано доказів недобросовісності відповідачів при укладенні спірного договору, зокрема доказів обізнаності відповідачів щодо перебування позивача у зареєстрованому шлюбі, а також того, що укладаючи договір позивач буде розраховуватися за вказаним договором грошовими коштами, які належать його подружжю на праві спільної сумісної власності без згоди його дружини. Посилання позивача, як на підставу позовних вимог на ч. 4 ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 1201-IX від 04.02.2021, згідно якої, для укладення договору фінансового лізингу з лізингоодержувачем - фізичною особою, яка перебуває у шлюбі, лізингодавець повинен отримати від такої особи письмову згоду її подружжя на укладення такого договору є хибними, оскільки оскаржуваний договір № 60200164970 був укладений 31.03.2021, а зазначений Закон набрав чинності лише 13.06.2021. Згідно п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про фінансовий лізинг» № 1201-IX від 04.02.2021, цей Закон застосовується до відносин, що виникли після дня набрання чинності цим Законом. Відносини, що виникли на підставі договорів фінансового лізингу, укладених до набрання чинності цим Законом, регулюються відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом. Отже враховуючи викладене, обов`язкова письмова згода дружини позивача, станом на дату укладення оскаржуваного договору (31.03.2021) не вимагалась. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім того, суд враховує, що рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 22 липня 2022 року у справі № № 220/2328/21, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 листопада 2022 року, у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про захист прав споживачів, в якому позивач просив визнати оскаржуваний договір недійсним в цілому, відмовлено у повному обсязі. При таких обставинах, оцінюючи докази у їх сукупності та кожний доказ окремо, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити через його недоведеність та безпідставність. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed