Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~У травні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просив визнати домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку і сараю, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] і [PERSON] та здійснити поділ майна, виділивши в натурі в особисту приватну власність [PERSON] 24/50 частини домоволодіння та в особисту приватну власність [PERSON] - 26/50 частини домоволодіння відповідно до варіанту № 3 розподілу, який є додатком № 4 до висновку експерта № 2925/2926/19-26 від 19.04.2021, стягнувши з [PERSON] на його користь 9419 грн. компенсації за відхилення в сторону зменшення від рівності часток домоволодіння. \~ \~ \~ \~На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 19 липня 2008 року між ним і відповідачкою був укладений шлюб, який в подальшому був розірваний рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.12.2015. \~ \~ \~ \~За час перебування у шлюбі сторони набули у спільну сумісну власність домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] . Зазначене домоволодіння зареєстроване за позивачем, оскільки побудоване на земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності. Однак відповідачка користується домоволодінням сама, добровільно розділити його відмовляється, а тому він позбавлений можливості використовувати для проживання житловий будинок. \~ \~ \~ \~У липні 2018 року третя особа - [PERSON] подала до суду позовну заяву, у якій заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, зокрема, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсним і скасувати рішення Ярмолинецької селищної ради № 11 від 01.02.2010 про передачу [PERSON] у приватну власність будинковолодіння [ADDRESS] та свідоцтво про право власності [NUMBER] від 05.02.2010, видане Ярмолинецькою селищною радою, визнати домоволодіння по [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за нею право власності на частину вказаного будинковолодіння, в тому числі, як за спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] , виділити їй в натурі в особисту приватну власність 49/100 частини спірного будинковолодіння відповідно до варіанту № 2 розподілу житлового будинку для співвласника [ADDRESS] , який є додатком № 3 до висновку експерта № 2925/2926/19-26 від 19.04.2021, та стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] по 3700 грн. з кожного як компенсацію за відхилення в сторону зменшення від рівності часток домоволодіння. \~ \~ \~ \~На обґрунтування заявлених вимог [PERSON] зазначила, що спірне будинковолодіння будувала вона із своїм чоловіком [PERSON] , а тому його поділ без врахування її частки і її інтересів буде протиправним. \~ \~ \~ \~Зокрема вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.05.1989 по день його смерті [INFO] . У шлюбі у них народилася донька [PERSON] . 19.07.2008 донька зареєструвала шлюб з [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ще до шлюбу відповідач став власником земельної ділянки площею 0,1154 га по [ADDRESS] . На даній земельній ділянці до шлюбу була лише самовільно побудована коробка будинку. Вона з чоловіком [PERSON] заплатили штраф за самовільне будівництво, а потім вони разом з дочкою і її чоловіком [PERSON] побудували на земельній ділянці будинок та сарай. Всі внутрішні і зовнішні роботи вона з чоловіком зробили за свої кошти та своїми руками. Зокрема, вони продали будинок в м. Деражня за 45000 грн., які в подальшому вклали у будівництво цього будинку. Крім того, вона і її чоловік працювали і зароблені ними кошти, а також кошти, які вони брали у кредит, вони вкладали у будівництво спірного домоволодіння. З 2010 року вона з чоловіком фактично проживали у даному житловому будинку та були там зареєстровані. Однак без їх згоди та без їх відома вказане домоволодіння протиправно було оформлено лише на [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] і його представник заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовні заяві. Проти задоволення позову [PERSON] заперечили. [PERSON] пояснив, що у 2006 році він для будівництва будинку придбав земельну ділянку по [ADDRESS] . Попереднім власником земельної ділянки на ній вже було збудовано частину будинку - перший поверх і другий поверх по вікна, без веранди. Він навчався заочно і працював. Спільно зі своїми батьками продовжував будувати будинок без дозволів на будівництво. Була домурована коробка, накрита дахом, проведено електрику та підведене газопостачання. У 2007 році він познайомився з відповідачкою, а у 2008 році вони зареєстрували шлюб і після цього почали жити разом. [PERSON] навчалася на денній формі навчання у Кам`янець-Подільському педагогічному університеті, навчання оплачували її батьки. Під час перебування у шлюбі він з [PERSON] і її батьками добудували будинок. З 2008 року по 2010 рік більшу фінансову участь у будівництві приймали батьки відповідачки, зокрема за їх рахунок було поштукатурено зовні будинок, зроблено ззовні утеплення, фасад будинку, покладено плитку в прихожій, частково зроблено опалення (ванна, туалет), встановлено натяжні стелі, пошпакльовано стіни. Крім того, було поштукатурено хлів і накритий верх на хлів, покладено 2/3 бруківки. Бляху на паркан і його встановлення оплатили [PERSON] , а він стовпці. Також позивач зазначив, що штраф за самовільне будівництво будинку сплатили його батьки, а ще придбали плитку у ванну кімнату, туалет і кухню. Будинок був зареєстрований на нього. При цьому він радився з тестем щодо реєстрації будинку. На момент реєстрації подружжя [PERSON] фактично проживало у даному будинку. \~ \~ \~ \~ [PERSON] позови [PERSON] і [PERSON] визнала частково, просила поділити спірне домоволодіння на трьох: на позивача, на неї та її матір [PERSON] . Пояснила, що більшу частину коштів у будівництво даного будинку вклали її батьки. Вони продали будинок в м. Деражня і хотіли придбати житло в смт. Ярмолинці. Тоді батьки [PERSON] запропонували їм добудувати цей будинок і жити з нею і позивачем. Грошові кошти, які заробляв [PERSON] , в основному йшли на сімейні потреби, а не на будівництво будинку. Добудовувати будинок почали у 2009 році і майже за рік його добудували. [PERSON] і її представниця в судовому засіданні підтримали заявлений нею позов, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Проти задоволення позову [PERSON] заперечили. Зокрема [PERSON] пояснила, що вона і її чоловік [PERSON] продали будинок в [ADDRESS] . Деякий час вони знімали квартиру по [ADDRESS] . 19.07.2008 їх дочка одружилася з [PERSON] . Літом 2009 року батьки [PERSON] , знаючи, що у них є кошти від продажу будинку, запропонували їм добудувати будинок по [ADDRESS] і проживати там разом з дітьми, на що вони погодилися. З 20.03.2010 вона зареєстрована у вказаному будинку, а проживала у ньому ще до реєстрації. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а в позові [PERSON] слід відмовити з огляду на наступне. Судом установлено, що згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 10 березня 2006 року [PERSON] набув на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,1154 га за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №131102, виданим 23 березня 2006 року. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010676500023, кадастровий номер земельної ділянки 6825855100:01:014:0036 (а. с. 9). Крім того, на вказаній земельній ділянці знаходився об`єкт незавершеного будівництва частина спірного житлового будинку, зокрема були вимурувані стіни підвального приміщення та першого поверху і дана обставина була визнана сторонами в судовому засіданні. 19 липня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ярмолинецького районного управління юстиції Хмельницької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] . Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.12.2015, яке набрало законної сили 28.12.2015, шлюб між сторонами було розірвано. Дані обставини підтверджуються рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 02.12.2015 у справі №689/2442/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 8). Згідно акта готовності об`єкта до експлуатації, який був виготовлений на замовлення [PERSON] , станом на жовтень 2009 року індивідуальний житловий будинок та господарська споруда (нове будівництво) по [ADDRESS] , вважалися закінченими будівництвом об`єктами готовими до експлуатації (а.с. 181). На підставі вказаного акта готовності об`єкта до експлуатації інспекцією ДАБК у Хмельницькій області Усову С. В. було видане свідоцтво № 897 про відповідність збудованого об`єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, а саме: індивідуального житлового будинку та господарської споруди (нове будівництво) по [ADDRESS] (загальна площа будинку 242,70 кв.м., господарської споруди 53,0 кв.м.) (а.с. 180). Рішенням виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради № 11 від 01.02.2010 Про оформлення права власності, за заявою позивача було оформлено право власності на житловий будинок, розташований на [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 178, 179). 05 лютого 2010 року було здійснено державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на домоволодіння по [ADDRESS] , реєстраційний номер 29626420, частка власності 1/1, що підтверджується свідоцтвом про право власності [NUMBER] від 05.02.2010, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна (а.с. 10,11). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено законом чи судом. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У постановах від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16 та від 16 грудня 2015 року № 6-2710цс15 Верховний Суд України дійшов висновків, що новостворене нерухоме\~майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві власності. Аналіз положень статті 392 ЦК України дає підстави стверджувати, що позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 161/3139/20 (провадження № 61-18749св20). Отже, в ході судового розгляду встановлено, що спірне домоволодіння по [ADDRESS] , як об`єкт права власності було створено під час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю. В судовому засіданні за клопотанням учасників справи на підтвердження обставин, якими вони обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення проти позову були допитані свідки по справі. Так, свідок [PERSON] пояснив, що у 2006-2007 роках батько позивача - [PERSON] наймав його працювати на будівництві даного будинку. На той час була побудована коробка, перекритий дах. Він мурував простінки, веранду, вставляв двері, облицював плиткою, штукатурив одну кімнату. Разом з ним працював [PERSON] , а [PERSON] допомагав мурувати сарай. Закінчили мурувати в 2007 році, розраховувався з ним [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що спірний житловий будинок купив батько [PERSON] приблизно у 2006-2007 році. На прохання [PERSON] він його штукатурив та робив відкоси на вікнах. На той час на господарстві була тільки коробка і перекритий дах. Працювали 3-4 дні бригадою з чотирьох чоловік. Замовником був батько [PERSON] , він і розраховувався. Це було десь в кінці літа. На той час [PERSON] вже був одружений. Ні тестя, ні тещі, ні дружини [PERSON] на господарстві не було. Свідок [PERSON] (дядько позивача) пояснив, що батьки [PERSON] продали батьківську хату в смт. Ярмолинці та купили цей недобудований будинок приблизно у 2006 році. Там було підвальне приміщення, гараж, вимуруваний перший поверх будинку. До кінця 2006 року та впродовж 2007 року вони добудовували цей будинок. У жовтні-листопаді 2007 року, коли він приходив на це господарство, вже були вставлені пластикові вікна, накритий дах, тобто будинок фактично був добудований. Наступного разу він приїжджав до [PERSON] після хрестин сина. Зі слів сестри, [PERSON] закінчували облаштування будинку всередині. Свідок [PERSON] пояснив, що з 2007 року проживає по [ADDRESS] . Спірне домоволодіння купив батько [PERSON] . На той час там була вимурувана коробка. Приблизно через рік був зроблений дах. Він разом з тестем допомагав [PERSON] перекривати будинок шифером. Це було ще до одруження [PERSON] . Після одруження останнього він у будинку не був. Свідок [PERSON] пояснив, що він у 2009 році на замовлення [PERSON] виконував різні роботи з облаштування спірного будинку. Там була гола коробка. Він разом з [PERSON] утепляти хату, хлів, штукатурили, заливали підлогу, клали плитку, ставили бруківку. Це тривало близько п`яти років. Розраховувався з ними [PERSON] . Також останній наймав людей з м. Хмельницького, які робили натяжні стелі. Свідок [PERSON] пояснила, що проживає по сусідству і зі свого подвір`я бачила як чоловік [PERSON] впродовж кількох місяців обшивав стіни сайдингом, потім поставили огорожу, ворота. [PERSON] казав, що вони збирали кошти і робили ремонт. Свідок [PERSON] пояснила, що її рідний брат [PERSON] з родиною спочатку жили у м. Деражня. Потім вони продали будинок і переїхали в смт. Ярмолинці. Спірний будинок купили батьки [PERSON] . Там була лише коробка. Все інше робив [PERSON] з дружиною. Будинок бачила на фотографіях і зі слів брата, однак сама там не була. Свідок [PERSON] пояснила, що жила по сусідству з [PERSON] . Їх дочка [PERSON] вийшла заміж у 2008 році. Після цього батьки [PERSON] побудували хату, а в середині усе робив [PERSON] . У 2010 року [PERSON] переїхали у спірний будинок. Також зазначила, що її чоловік допомагав [PERSON] робити дах на сарай. \~ \~ \~ \~ [PERSON] зазначала, що вона з своїм чоловіком [PERSON] побудували спірний будинок за особисті кошти, на підтвердження зазначених обставин надала суду товарні чеки та довідки про отримання кредитів (а. с. 3140). Проте, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме нею та за особисті кошти було здійснено будівництво житлового будинку по [ADDRESS] . Надані [PERSON] товарні чеки на придбання матеріалів можуть бути предметом доказування у справі про відшкодування вартості будівельних матеріалів, тобто вказане не свідчить про набуття останньою права власності на частину у домоволодінні. Крім того, в ході судового розгляду не було встановлено та підтверджено відповідними доказами, що [PERSON] , як власник земельної ділянки по [ADDRESS] , на якій знаходився об`єкт незавершеного будівництва, надавав згоду [PERSON] на будівництво спірного житлового будинку. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] недоведені та необґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають. Саме такий правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 12 серпня 2021 року у справі № 205/8312/17 (провадження № 61-4742св20). За змістом частин першої та сьомої\~статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої\~статті 319 ЦК України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої\~статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя\~статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (частина перша\~статті 60 СК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~ЦК України\~(стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша\~статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). Згідно висновку експерта № 2925/2926/19-26 від 19.04.2021 за результатами судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи було встановлено, що ринкова вартість домоволодіння по [ADDRESS] на момент проведення експертизи становить 962761 грн. Цим же висновком були визначені варіанти поділу вказаного житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно до варіанту № 3 розподілу зазначеного житлового будинку для співвласника [ADDRESS] , який є додатком № 4 до висновку експерта, необхідно виділити в натурі: літню кухню ІІ площею 25,1 кв.м., комору ІІІ.2 площею 26,74 кв.м., коридор 1-1 площею 20,4 кв.м., коридор 1-2.1 площею 4,82 кв.м., житлову кімнату 1-3.1 площею 18,45 кв.м., кухню 1-6.2 площею 13,7 кв.м., вбиральню 1-7 площею 1,9 кв.м., ванну 1-8 площею 4,8 кв.м., а всього загальною площею 115,91 кв.м., а співвласнику № 1 необхідно виділити в натурі: гараж І площею 28,3 кв.м., комору ІІІ.2 площею 26,46 кв.м., житлову кімнату 1-3.1 площею 15,51 кв.м., житлову кімнату 1-4.1 площею 12,46 кв.м., житлову кімнату 1-4.2 площею 6,6 кв.м., коридор 1-2.2 площею 9,1 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 15,8 кв.м., кухню 1-6.1 площею 7,98 кв.м., а всього загальною площею 122,21 кв.м. із стягненням із останнього грошової компенсації за відхилення від рівності часток у житловому будинку при поділі в сумі 9419,00 грн. (а.с. 80). Саме на такому варіанті поділу спірного житлового будинку наполягав позивач. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 ЦК України (частина третя статті 370 ЦК України). Враховуючи, що відповідачка не заперечувала проти такого варіанту розподілу вказаного домоволодіння, підтвердила можливість сплатити відповідну компенсацію за відхилення від рівності часток у житловому будинку при поділі, суд вважає, що саме такий підхід з урахуванням балансу інтересів сторін слід застосувати при поділі спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] про визнання домоволодіння по [ADDRESS] , до складу якого входить житловий будинок загальною площею 242,7 кв.м. та сарай площею 53 кв.м., спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а також поділу вказаного житлового будинку із стягненням із останньої грошової компенсації за відхилення від рівності часток у житловому будинку при поділі в сумі 9419,00 грн. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 704,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 2). Крім того за проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 2925/2926/19-26 від 19.04.2021 позивач сплатив 7536,00 грн. (а.с. 134). Згідно із ч. 1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору та 7536,00 грн. судових витрат, а всього 8240,80 грн. \~ \~ \~ \~На підставі ст. 15, 328, 331, 364, 365, 368, 370, 392 ЦК України, ст. 60, 68, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: approved