Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати недійсним правочин щодо одностороннього розірвання договору про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» від 25.12.2021 №Ж/1/3/2/1/48, укладеного між [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» (м. Чернівці, вул. Салтикова-Щедріна, 18, код ЄДРПОУ 43745241) оформлений повідомленням про розірвання договору від 05.10.2022 № 05/10-8 та стягнути судові витрати. У своєму позові позивач посилається на те, що між нею та відповідачем 25.12.2021р. був укладений договір № Ж/1/3/2/1/48 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор». За цим Договором ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку за адресою: село Зарічани, Житомирський р-н, Житомирська обл., кадастровий номер земельної ділянки 1822082500:01:000:0101 (Об`єкт будівництва) за рахунок внесків Учасника та внесків асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва, обумовлену цим Договором (далі - Об`єкт нерухомості) та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, а Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах, та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним Договором для Учасника. Згідно п. 5.2. Договору ЖБК зобов`язаний організувати будівництво Об`єкту будівництва та здати його в експлуатацію у строк до 30 березня 2023 при умові дотримання Учасниками порядку та строків сплати внесків. На виконання умов Договору № Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021 позивачкою на зазначені в Договорі банківські реквізити було сплачено: 29.12.2021 - 337 560,00 грн. (квитанція № 054110041), 23.02.2022 - 36 582,00 грн. (квитанція № 0054110020), 18.01.2022 - 36 582,00 грн. (квитанція № 0054110112). 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який потім неодноразово продовжувався воєнний стан та який наразі триває. Позивачка стверджує, що 13.04.2022 у мобільному застосунку «Viber» на запитання позивачки про те, яка ситуація наразі із будівництвом, отримала від відповідача відповідь, що «На даний момент наш офіс та будівництво не працюють, поруч знаходиться блокпост і туди нікого не пускають. Відновлення будівництва буде можливе з моменту доступу до будови та можливості безпечного перебування там». Також позивач вказує, що вона була змушена виїхати з України через війну, а також через призупинення будівництва відповідачем на Об`єкті будівництва з тих же причин, позивачка, до моменту стабілізації ситуації в країні, припинила сплачувати пайові внески згідно Договору № Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021. 05.10.2022 відповідачем був направлений лист № 05/10-8 про розірвання договору, у якому зазначив, що «Договір №Ж/1/3/2/1/48 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» від 25.12.2021 є розірваним у зв`язку з порушенням Вами умов даного Договору». Проте позивачка з такими діями відповідача не погоджується, адже обставини, що стали перешкодою до виконання нею взятих на себе зобов`язань мали характер форс-мажорних (непереборних). Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. 25.12.2021 між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» (надалі також - відповідач, ЖБК) в особі [PERSON] та [PERSON] (далі також - позивачка, Учасник) укладено Договір № Ж/1/3/2/1/48 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» /а.с.7-10/. За цим Договором ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку за адресою: село Зарічани, Житомирський р-н, Житомирська обл., кадастровий номер земельної ділянки 1822082500:01:000:0101 (Об`єкт будівництва) за рахунок внесків Учасника та внесків асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва, обумовлену цим Договором (далі - Об`єкт нерухомості) та всі документи, необхідні Учаснику для реєстрації права власності на нього, а Учасник зобов`язується сплатити до ЖБК внески у розмірах, та в порядку, встановлених даним Договором та додатками до нього, та має право отримати Об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску, встановленого даним Договором для Учасника. Згідно п. 5.2. Договору ЖБК зобов`язаний організувати будівництво Об`єкту будівництва та здати його в експлуатацію у строк до 30 березня 2023 при умові дотримання Учасниками порядку та строків сплати внесків. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості. Положеннями статей 11, 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. На виконання умов Договору № Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021 позивачкою на зазначені в Договорі банківські реквізити було сплачено: 29.12.2021 - 337 560,00 грн. (квитанція № 054110041), 23.02.2022 - 36 582,00 грн. (квитанція № 0054110020), 18.01.2022 - 36 582,00 грн. (квитанція № 0054110112) /а.с.11/. Згідно Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який потім неодноразово продовжувався та наразі триває. Позивачка , з міркувань безпеки, 02.03.2022 виїхала за кордон /а.с.12/. 13.04.2022 у мобільному застосунку «Viber» на запитання позивачки про те, яка ситуація наразі із будівництвом, отримала від відповідача відповідь, що офіс відповідача та будівництво не працюють. Відновлення будівництва буде можливе з моменту доступу до будови та можливості безпечного перебування там /а.с.13/. Позивачка, до моменту стабілізації ситуації в країні, припинила сплачувати пайові внески згідно Договору № Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021. Відповідач направив на адресу позивачки повідомлення № 05/10-8 від 05.10.2022 про розірвання договору, у якому зазначив, що Договір №Ж/1/3/2/1/48 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» від 25.12.2021 є розірваним у зв`язку з порушенням Позивачем умов Договору /а.с.14/. Зі змісту повідомлення від 05.10.2022 вбачається, що викладене у вказаному листі рішення відповідача про дострокове припинення договору за своєю правовою природою є правочином - односторонньою відмовою від договору. За змістом частини першої ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України). У відповідності до ч. 5 ст. 202 Цивільного кодексу України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Зі змісту статті 215 Цивільного кодексу України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5,6 статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (ч. 2). У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3). За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення цивільних правовідносин. Розірвання договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору. Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі. Умовами п.4.2.3 Договору сторони передбачили, що ЖБК має право розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку прострочення сплати внесків більш, ніж на 20 календарних днів шляхом надіслання повідомлення про розірвання договору рекомендованим листом. При цьому, повідомлення вважається врученим Учаснику через 10 календарних днів з моменту надіслання рекомендованого листа з таким повідомленням. Таким чином договір вважається розірваним сторонами на наступний день від дати вручення повідомлення Учаснику. Згідно Розділу 7 Договору №Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021, розірвання ЖБК Договору в односторонньому порядку є відповідальністю, що настає у випадку перевищення Учасником прострочення платежу більше ніж на 20 днів. Разом з тим п. 7.4 Договору №Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021 передбачено, що Сторони звільняються від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов`язань за Договором, якщо воно стало наслідком обставин непереборної сили, серед яких вказано воєнні дії будь-якого виду. Крім того ст. 617 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина друга ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"). Цивільний кодекс України не містить поняття "форс-мажор", але ст. 617 Цивільного кодексу України підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначає випадок або непереборну силу. Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. У листі № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставною введення воєнного стану. Отже введення воєнного стану в Україні визнано ТПП форс-мажорною обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Тобто війна в Україні стала форс-мажорними обставинами, які унеможливили подальше виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором №Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021. Однак відповідач в односторонньому порядку відмовився від Договору №Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021, розірвавши його на підставі повідомлення про розірвання договору від 05.10.2022 № 05/10-8. Односторонній правочин про розірвання договору може визнаватися недійсним на підставі рішення суду за наявності підстав передбачених ст. 215 ЦКУ. Так, за ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, установлених ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. До підстав, які можна використати у випадку відмови від договору в односторонньому порядку, належать виключно одна - ч. 1 ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам. Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України та міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Разом з цим у п. 8 указаної Постанови зазначається, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Тобто, підставою визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання договору про надання послуг є конкретна дія сторони, яка виражається у формі відмови від договору, порушуючи при цьому сам порядок розірвання такого договору, визначений ним або відповідним Законом чи положеннями Кодексу, який регулює ці правовідносини. Якщо була порушена процедура розірвання договору чи були використані умови, підстави для вчинення таких дій, які не передбачені самим договором чи законом, або вони не відносяться до тих обставин, які були на момент розірвання договору, - це є підставою для суду визнати недійсним правочин про односторонню відмову від договору про надання послуг в силу норм ст. ст. 203, 215 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Аналізуючи дані вимоги Цивільного кодексу, суд прийшов до висновку, що є підстави для визнання недійсним повідомлення за № 05/10-8 від 05.10.2022 про розірвання договору №Ж/1/3/2/1/48 від 25.12.2021про сплату внесків у обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Амбасадор» діючим. Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 992грн.40коп. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Outcome: approved