Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Заявниця в квітні 2023 року звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить встановити факт смерті. Заява обґрунтована тим, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] в м. Псков, Псковської області, російської федерації. В судове засідання заявник не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. Представник заінтересованої особи у судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення Згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Батько заявниці [PERSON] , помер [INFO] в м. Псков, Псковської області, російської федерації, що підтверджується свідоцтвом про смерть видане 07.10.2022 відділом ЗАГС м. Псков комітета юстиції Псковської області (а.с.7). За приписами частин третьої та четвертої статті 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 17 пунктом 2 частини першої Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також підпунктом 1 «ґ» пункту 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. п. 1.2., 1.3., 1.5. Глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за № 296/5 від 22.02.2012 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус серед іншого з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини; факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану; якщо смерть громадянина була зареєстрована на території іншої держави, нотаріусу подається відповідний документ, виданий компетентними органами іноземної держави, який є дійсним на території України за умови його легалізації, якщо інше не передбачено законом, міжнародними договорами України. Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., укладеної між державами членами СНД, зокрема, Україною і Російською Федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р., документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. Враховуючи зазначені вище положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, очевидно, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус серед іншого з`ясував відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого компетентними органами іноземної держави, у даному випадку російської федерації, яке було дійсним на території України відповідно до положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 р., що підлягало застосуванню на час заведення спадкової справи. Дія вказаної Конвенції відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-IX від 01.12.2022 р., який набрав чинності 23.12.2022 р., була зупинена у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь, також Україна згідно з положеннями зазначеного Закону вийшла з цієї конвенції. Однак, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 р. № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» було установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Тобто і на даний час свідоцтво про смерть [PERSON] , повинно прийматись на території України без спеціального посвідчення. Однак, доказів, які б підтверджували відмову у вчиненні тієї чи іншої юридичної дії, пов`язаної з оформленням заявницею спадкових прав після смерті [PERSON] , до заяви не додано. У даному випадку факт смерті батька заявниці [PERSON] , що настала [INFO] в м. Псков, Псковської області, російської федерації, зареєстрована, про що складено відповідний актовий запис № 170229600002702634006 та видано відповідне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , місце видачі свідоцтва [NUMBER] відділ ЗАЦСу м. Пскова комітету юстиції Псковської області від 07.10.2022 року. Отже, свідоцтво про смерть [PERSON] , видане 07.10.2022 р. компетентною установою на території іноземної держави, підлягало прийняттю на території України на час відкриття спадщини та підлягає прийняттю на території України на даний час без спеціального посвідчення, користувалось та користується на даний час доказовою силою офіційного документа. Враховуючи зазначені обставини, звернення заявниці до суду із заявою про встановлення факту смерті у даному випадку не відповідає положенням законодавства України, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed