Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначив, що його довірителі є співвласниками нежитлової будівлі (пилорами), розташованої в [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності (далі Нежитлова будівля). Одним із співвласників [PERSON] будівлі є відповідачка, [PERSON] . Позивачі мають намір відчужити свої частки у праві власності на Нежитлову будівлю. З цією метою вони звернулися до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю. М., який вивчивши отримані правовстановлюючі документи, надав письмову відповідь про те, що [PERSON] будівля перебуває у спільній сумісній власності сторін, а тому для можливості укладення договору купівлі-продажу часток у праві власності на неї необхідно визначити розміри часток співвласників, шляхом укладення відповідного договору між всіма співвласниками та подальшої реєстрації права спільної часткової власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а у разі неможливості укладення такого договору, нотаріус рекомендував звернутися до суду. Позивачі досягли між собою згоди про те, що їх частки у праві власності на [PERSON] будівлю є рівними і мали намір укласти відповідний договір. З цією метою вони звернулися до відповідачки, однак вона відмовилася укласти нотаріально посвідчений договір про визначення часток співвласників у праві власності на Нежитлову будівлю, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 21.04.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 30-31). Представник позивачів адвокат Рішко С. І. у підготовчому судовому засіданні висловив позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Відповідачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні визнала позовні вимоги. Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить нежитлова будівля (пилорама), розташована в [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31418313, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 06.09.2010 Присліпською сільською радою Міжгірського району Закарпатської області (Нежитлова будівля) (а.с. 19-20). Пунктом першим частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до частин 1 та 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частинами 1 і 2 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Положеннями частин 1 та 2 статті 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши встановлені судом обставини та визнання відповідачкою позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог.

Outcome: approved