Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Представник позивача Мєшнік К.І. звернувся до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 24.07.2019 у розмірі 43402 грн 26 коп. станом на 16.09.2022, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2481 грн 00 коп. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем 24.07.2019 в рамках проекту monobank був укладений договір про надання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви на отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 25000 гривень на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank. Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Умови обслуговування рахунків фізичних осіб опубліковані на офіційному сайті АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» www.monobank.ua/terms. Банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, і разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга з переведення витрати у розстрочку, у зв`язку з чим стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Банківські послуги банку надаються через мобільний додаток на смартфоні. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки за кожен календарний день використання кредитного ліміту за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж, а при його несплаті клієнт повинен сплатити штраф згідно з Тарифами. У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. На залишок простроченої заборгованості банк нараховує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001% річних. У випадку, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для внесення щомісячного мінімального платежу, банк має право самостійно збільшити кредитний ліміт на суму заборгованості. Проте, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за договором утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 16.09.2022 становить 43402 грн 26 коп. у вигляді загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Ухвалою суду від 02.03.2023 справу прийнято до провадження та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін 20.03.2023 о 10:30; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 20.03.2023 судове засідання відкладено до 11:00 03.04.2023 в зв`язку з неявкою сторін по справі.Поштове відправлення з ухвалою суду та пакетом документів, направлене за останньою відомою адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». 03.04.2023 сторони в судове засідання не з`явилися, про місце і час слухання справи повідомлені належним чином, відповідач - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України, в зв`язку з чим судове засідання відкладено до 13:00 17.04.2023. 17.04.2023 судове засідання знято з розгляду в зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці. Розгляд справи відкладено до 13:00 11.05.2023. 11.05.2023 відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. У зв`язку з означеним, відповідно до вимог ст.ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованими є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-69 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 24.07.2019 [PERSON] підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно з якою вказана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписанням анкети-заяви [PERSON] висловив також прохання відкрити йому поточний рахунок № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених у анкеті-заяві умов на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є кредитна картка № [NUMBER] . Крім того, засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватись для накладення електронного цифрового підпису, а також, що всі наступні правочини можуть вчинятись між ним та Банком з використанням електронного цифрового підпису. До позову додано роздруківку витягів з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, з Тарифів за Чорною карткою monobank, копію паспорту споживчого кредиту, підписаного накладенням електронного цифрового підпису, а також розрахунок заборгованості за договором № б/н від 24.07.2019, укладеного між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] станом на 16.09.2022. Згідно з наданим Банком розрахунком, станом на 16.09.2022 сума заборгованості відповідача складає 43402,26 гривень у виді загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту). Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор ? прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено що, посилання на обставину укладення 24.07.2019 між сторонами договору про надання кредиту підтверджується долученою до позовної заяви Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг та Паспортом споживчого кредиту. Доданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором узгоджується із змістом договору та є належним доказом існування заборгованості. Судом встановлено, що станом на 16.09.2022 відповідач повністю використав суму кредитного ліміту в розмірі 25000,00 гривень шляхом проведення на власний розсуд операцій по картковому рахунку. В зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був меншим за витрати, утворилася заборгованість в розмірі 43402,26 гривень. Відповідачем не заперечується наявність кредитної заборгованості, розрахованої банком, а також факт надання кредиту, і розмір заборгованості за ним. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку за кредитним договором, відповідачем також не надано. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідач не виконав умови договору, існує заборгованість, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 43402,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved