Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Смирнов М.В. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Росвен Інвест Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] , ДП «Національні інформаційні системи», Головний сервісний центр МВС, в якому просить усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права користування та розпорядження майном шляхом припинення обтяження рухомого майна та виключення у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запису про обтяження рухомого майна у вигляді застави рухомого майна боржника [PERSON] на автомобіль легковий Skoda Superb, 2006 року випуску, номер об`єкта: [NUMBER], внесений державним реєстратором філії м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Біленькою Є.В. 11 листопада 2019 року за номером обтяження 27199843. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 11 листопада 2019 року реєстратором ДП «Національні інформаційні системи» Біленькою Є.В. було зареєстровано приватне обтяження (застава рухомого майна) за №27199843, яким накладено заборону відчуження. Об?єктом обтяження за №27199843 є автомобіль легковий Skoda Superb, 2006 року випуску, номер об?єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації (державний номерний знак) не зазначений. Боржником за обтяженням є [PERSON] . Документом - підставою реєстрації обтяження є договір відступлення, серія та номер: 991/к, виданий: 16 листопада 2018 року. Представник позивача вважає, що цей арешт безпідставно обмежує право власності чинного власника [PERSON] . Вказав, що позивач відкрито придбав спірний автомобіль і поставив його на облік на своє ім?я 04 червня 2014 року. При цьому автомобілю був присвоєний державний номерний знак [NUMBER] . Право власності позивача на автомобіль «Skoda» підтверджується виданим на її ім?я свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , зареєстрованого ТСЦ 3245 04 червня 2014 року за реєстраційним номером автомобіля - [NUMBER] , 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Дане право на даний час ніким не оспорюється і правові підстави для цього відсутні. Таким чином державний реєстратор 11 листопада 2019 року наклала обтяження на майно, яке на той час (вже 5 років) не належало боржнику. Оскільки станом на 04 червня 2014 року будь-які обтяження щодо автомобіля «Skoda», номер об?єкта: [NUMBER] були відсутні, то позивач є добросовісним набувачем, який набув право власності на даний автомобіль без його обтяжень. Більше того, позивачка придбала автомобіль не в [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 липня 2022 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 липня 2022 року справу було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Учасникам справи було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з додатками відповідно до п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, тобто за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. 24 серпня 2022 року від третьої особи [PERSON] надійшли пояснення, в яких вона просить задовольнити позовну заяву [PERSON] в повному обсязі. На підтримку позовних вимог зазначає, що автомобіль марки «Skoda Superb», 2006 p.в., номер об?єкта: [NUMBER], до 2014 року належав третій особі на праві приватної власності. В 2014 році такий автомобіль [PERSON] було продано фізичній особі, однак кому саме на даний час вона вже не пригадує у зв?язку зі спливом значного проміжку часу. Проте, зі змісту позовної заяви у даній справі третій особі стало відомо, що на вказаний транспортний засіб 11 листопада 2019 року реєстратором ДП «Національні інформаційні системи» Біленькою Є.В. накладено арешт, а боржником вказаного обтяження зазначено [PERSON] . Третя особа звертає увагу суду на те, що їй не відомі ні обставини, ні підстави накладення 11 листопада 2019 року реєстратором Біленькою Є.В. арешту на вказаний транспортний засіб. На час відчуження нею у 2014 році такого транспортного засобу, відносно нього не було жодних обтяжень чи заборон на його відчуження. Вважає, що арешт на вказаний автомобіль накладено безпідставно і це обтяження безпосередньо впливає на реалізацію позивачем свого права розпорядження належним йому майном. 03 лютого 2023 року від представника Головного сервісного центру МВС - Степаненко Т.О. надійшли пояснення, в яких вона вказує, що третя особа при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Зазначає, що згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів 04 червня 2014 року транспортний засіб Skoda Superb, 2006 року виписку, номер кузова [NUMBER] , був зареєстрований за [PERSON] на підставі довідки-рахунку [NUMBER] від 31 травня 2014 року з видачою свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] та номерного знаку [NUMBER] . Станом на дату подання пояснень зазначений транспортний засіб обліковується за позивачем. Разом з тим, згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів вказаний транспортний засіб з номером кузова [NUMBER] за [PERSON] не реєструвався. Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі від 28 липня 2022 року отримано уповноваженим представником ТОВ «Росвен Інвест Україна» 17 січня 2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки на день ухвалення рішення відповідач - ТОВ «Росвен Інвест Україна» відзиву на позовну заяву не подав, на підставі ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що згідно з довідкою Територіального сервісного центру №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 01 серпня 2022 року №398/8045 відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 01 серпня 2022 року за громадянкою [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з 14 червня 2014 року зареєстрований транспортний засіб Skoda Superb, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] власником транспортного засобу марки Skoda Superb, кузов № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №79508864 від 23 липня 2022 року на автомобіль Skoda Superb, 2006, номер [NUMBER] реєстратором Регіональної філії міста Києва та Київської області Державного підприємства «Національні інформаційні системи» - Біленькою Є.В. 11 листопада 2019 року о 15:42:13 зареєстровано приватне обтяження у вигляді застави рухомого майна на підставі договору про відступлення прав вимог, серія та номер 991/К від 16 листопада 2018 року, боржник: [PERSON] , обтяжувач: ТОВ «Росвен Інвест Україна». Представник позивача просить суд захистити права та майнові інтереси його клієнта як добросовісного набувача транспортного засобу та ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в здійсненні права власності шляхом виключення запису про відповідне обтяження з державного реєстру обтяжень рухомого майна. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд дійшов таких висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі транспортних засобів визначають Закони України «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про заставу» договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. Згідно ч.1 ст.15 Закону України «Про заставу» застава рухомого майна має бути зареєстрована відповідно до закону. Право застави виникає з моменту укладення договору застави (ч.1 ст.16 Закону України «Про заставу»). Відповідно до частин ч.ч.1-2 ст.17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя. Відповідно до ст.11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Правові наслідки реєстрації обтяження визначено у ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», згідно з якою взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Суд звертає увагу, що відповідачем - ТОВ «Росвен Інвест Україна» не надано жодного доказу на підтвердження того, що транспортний засіб марки Skoda Superb, 2006 року випуску, номер [NUMBER] було передано в заставу з метою забезпечення виконання зобов`язань третьою особою. Відповідач, набувши статус нового кредитора за договором, вимоги за яким забезпечені заставою транспортного засобу марки Skoda Superb, 2006 року випуску, номер [NUMBER] не надав ані копію договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, ані копію витягу з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються із зазначенням конкретного номеру кредитного договору, ані копію договору про відступлення прав вимог за договорами застави, ані копію витягу з реєстру договорів застави, які відступаються. За таких обставин, суд позбавлений можливості встановити, що обтяження транспортного засобу марки Skoda Superb, 2006 року випуску, номер [NUMBER] у вигляді застави зареєстровано правомірно. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі відчуження предмета обтяження боржником, він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. У разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Таким чином, за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження рухомого майна або про права інших осіб на обтяжене майно особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих обтяжень. За таких умов право застави припиняється, відомості про заставу поновленню не підлягають. При вирішенні таких спорів необхідно враховувати обставини, що можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження за умови законодавчо встановленої презумпції добросовісності в частині першій статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Зазначену правову позицію викладено Верховним Судом в постанові від 09 лютого 2022 року у справі №408/1490/20. Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» цей Закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Такий висновок випливає з того, що застава як забезпечувальне приватне обтяження для захисту прав та інтересів сторін правовідношення «заставодавець - третя особа» підлягає публічній реєстрації, що робить її наявність доступним для всіх третіх осіб. Функцією державної реєстрації застави є (а) оприлюднення (оголошення) належності заставленого майна певній особі та (б) оприлюднення наявності обтяжень рухомого майна. Через це відсутність відомостей про обтяження заставою рухомого майна істотно впливає на динаміку цивільних правовідносин та має враховуватись судом. Відповідно до частини 2 статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню винності у відносинах з третіми особами. Отже, перш ніж набути у власність обтяжену заставою рухому річ, набувач має можливість довідатися про наявність такого обтяження з публічного реєстру. Добросовісна особа, яка придбає рухому річ у власність, вправі покладатися на відомості про обтяження. Такий висновок цілком узгоджується із метою запровадження державної реєстрації обтяжень рухомого майна. У протилежному випадку функціонування державних реєстрів взагалі втрачає жодний сенс. За відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про зареєстровані обтяження особа, яка добросовісно покладалась на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких обтяжень, набуває право на таке рухоме майно вільним від незареєстрованих обтяжень. В ситуаціях, коли йдеться про позбавлення права власності добросовісного набувача через помилку державного органу Європейський суд з прав людини послідовно стверджує, що «легалізація передачі права власності на квартиру шляхом процедури реєстрації, спеціально спрямованої на надання додаткової безпеки власнику титулу, відноситься до виключної компетенції держави. Оскільки численні регуляторні державні органи дозволили перехід права власності, то потреба виправити їх минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються» (рішення від 5 листопада 2002 року у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», заява №36548/97, п. 58; рішення від 13 грудня 2007 року у справі «Гаші проти Хорватії», заява №32457/05, п. 40; рішення від 11 червня 2009 року у справі «Трго проти Хорватії», заява №35298/04, п. 67; заява №63508/11, п.67). Відповідно до ст.42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень. Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Такий правовий висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №333/6700/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №573/1105/17, від 25 листопада 2019 року у справі №757/17150/17-ц, від 18 грудня 2019 року у справі №619/4033/18 та від 07 квітня 2020 року у справі №761/48585/18. За змістом положень частин першої, п`ятої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду цієї справи встановлено, що на момент реєстрації транспортного засобу, будь-які зареєстровані обтяження були відсутні, адже автомобіль пройшов реєстрацію та перевірку в органах МВС та був зареєстрований на позивача, видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. З витягу з Державного реєстру, сформованого 23 липня 2022 року, вбачається, що обтяження спірного автомобіля, як об`єкта обтяження, було внесено до реєстру 11 листопада 2019 року о 15:42:13 на підставі договору про відступлення прав вимоги від 16 листопада 2018 року. За таких обставин суд вважає слушними доводи позивача про те, що на момент придбання позивачем транспортного засобу 04 червня 2014 року у Державному реєстрі були відсутні відомості про його обтяження, а тому позивач відповідно до статті 391 ЦК України, частини другої статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову до відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача - ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивача підлягає стягненню 992,40 грн судового збору.

Outcome: approved