Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова 28.06.2022 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій позивач просила суд визначити місцем проживання доньки [PERSON] , [INFO] , місце проживання її матері [PERSON] : [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2007, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.02.2016. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розлучення сторін донька за її власним бажанням проживає разом з позивачем, але відповідач наполягає на поверненні для проживання доньки до нього. Позивач зазначила, що вона має самостійний дохід і постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, має задовільний стан здоров`я, достатньо приділяє уваги доньці, тоді як відповідач самоусунувся від виховання доньки. Відповідач, забираючи дитину до себе, не бажає добровільно повертати дитину у визначений між ними заздалегідь час, чинить перешкоди. На думку позивача, якщо донька залишиться проживати разом з батьком, це негативно відобразиться на її розвитку та призведе до погіршення психологічного стану дитини. Позивач вважала, що доньці краще буде проживати разом з нею, оскільки відповідач своїм негативним ставленням до батьківських обов`язків, своєю поведінкою негативно впливатиме на процес виховання дитини. У зв`язку з викладеним позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом (том 1 а.с.1-3). 05.07.2022 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче засідання (том 1 а.с.25-27). 09.08.2022 ухвалою суду за клопотанням представника позивача [PERSON] - адвоката Головко В.В. забезпечено проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представником позивача за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» (том 1 а.с.48-50). 25.08.2022 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх недоведеність. Зазначив, що з кінця грудня 2021 року [PERSON] разом зі своїм співмешканцем та донькою [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , а з квітня 2022 року після повномасштабного військового вторгнення російської федерації [PERSON] разом з донькою проживає в м. Полтава за невідомою йому адресою. В зв`язку з чим вважав неможливим визначити місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , оскільки ні мати, ні дитина за цією адресою не проживають з грудня 2021 року. Крім того, за адресою: [ADDRESS] немає необхідних умов для проживання. Вказав, що незважаючи на розірвання шлюбу, вони з позивачем та їх спільною дитиною продовжували разом проживати за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут, виховували дочку, займалися домашнім господарством, продовжували фактичні шлюбні відносини. В період спільного проживання до 30.09.2019 сім`я була повністю на його утриманні, аліменти на утримання дитини він перераховував позивачу на її картковий рахунок за укладеним між ними нотаріально посвідченим договором від 23.09.2019. Відповідач допомагав дитині у виконанні домашніх завдань, батьки почергово відвозили її на курси вивчення англійської мови. Кожні вихідні дочка проводила з батьком, матір`ю або всі разом в місцях відпочинку міста Харкова. Батько кожного дня мав можливість бачити дитину та приймати участь у її вихованні (том 1 а.с.75-83). 25.08.2022 відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просив: визначити місцем проживання [PERSON] , [INFO] , місце проживання її батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що до кінця 2021 року дитина проживала за адресою: [ADDRESS] . У 2021 році у [PERSON] з`явився чоловік [PERSON] та [PERSON] вирішила продати належну їй частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з серпня 2021 стосунки між дитиною [PERSON] і матір`ю почали погіршуватись, виникали суперечки щодо зміни місця проживання, оскільки дитина не бажала переїздити зі свого місця проживання та розлучатися з батьком і своїми друзями. З кінця грудня 2021 [PERSON] разом з дочкою і [PERSON] почали проживати в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] , куди було перевезено дитячу кімнату. Дочка була проти переїзду. З цього часу почалося обмеження спілкування батька з дитиною до одного разу на тиждень у вихідний день, почалися щоденні сварки між матір`ю та дочкою, до яких почав долучатися [PERSON] , та мати почала застосовувати фізичну силу для вирішення конфліктних ситуацій. Дочка постійно жалілася батькові на матір, висловлювала своє небажання проживати з матір`ю та її співмешканцем. В ніч на 24 лютого 2022 року дочка була у батька [PERSON] , та після повернення 03.03.2022 [PERSON] до частини домоволодіння [ADDRESS] , дочка відмовилася повертатися від батька, та проживала разом з ним до 21.04.2022. За цей час дочка приходила до домоволодіння матері, а мати безперешкодно приходила у домоволодіння батька для спілкування з дитиною. Батько допомагав дитині у навчанні. 21 квітня 2022 року мати дитини без згоди батька вивезла дочку в кімнатному одязі в невідомому напрямку, ймовірним місцем перебування її та дочки було місто Полтава у знайомої матері [PERSON] . За даним фактом вранці 22.04.2022 [PERSON] був викликаний наряд поліції для встановлення місцезнаходження доньки. Починаючи з червня 2022 року мати з дочкою проживають за невідомою адресою, мати часто залишає 10-річну дитину саму вдома в невідомому місці в період війни, від`їжджаючи в невідомому напрямку. [PERSON] зневажливо віднеслась до закінчення дочкою навчального року, починаючи з 22.04.2022 дочка жодного разу не виконувала класні і домашні завдання. [PERSON] забороняє дитині відвідувати родичів батька, чинить перешкоди у поїздці дочки з батьком на літній відпочинок на Західну України. Усі ці фактори негативно впливають на розвиток та психологічний стан дитини. Відповідач вказав, що він завжди приймав участь у вихованні доньки, з 2013 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, має відповідний гідний дохід, має власне житло, яке обладнане необхідними комунікаціями та в якому є окрема кімната для розвитку і життя дитини. Найбільшою цінністю для відповідача є інтереси, розвиток та безпека його дитини. У випадку визначення місця проживання дитини разом з ним, донька буде проживати в тих же умовах, в яких проживала з народження, матиме можливість спілкуватися з друзями, відвідувати школу, отримувати від батька допомогу у навчанні. Відповідач не проти спілкування дитини з матір`ю (том 1 а.с.110-121). 08.09.2022 ухвалою суду за клопотанням позивача [PERSON] та її представника адвоката Головко В.В. забезпечено проведення розгляду справи у режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Октябрським районним судом м. Полтави. Забезпечено проведення розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів представником позивача [PERSON] - адвокатом Головко Вікторією В`ячеславівною за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon» ( том 1 а.с.162-164). 03.10.2022 до суду надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] , в якій позивач зазначила, що місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] вона була змушена залишити у зв`язку з активними бойовими діями, щоб не наражати себе та дитину на небезпеку, що свідчить про її відповідальне ставлення до своїх батьківських обов`язків. Будинок [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності, який забезпечений всім необхідним для життя дитини, також вона має рахунки в банківських установах, на які зараховано значні суми, що дозволяє забезпечити належний рівень життя дитині, крім того вона працює не офіційно, отримує дохід та отримує виплати як внутрішньо-переміщена особа. Скарг з боку навчального закладу, де навчається дитина, не надходило. Позивач вказала, що дитина сама бажає проживати разом з нею( том 1 а.с.214-216). Відповідач [PERSON] подав заперечення на відповідь на відзив, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , зазначивши, що [PERSON] ще з кінця грудня 2021 разом зі своїм співмешканцем та донькою почала проживати в орендованому помешканні за адресою: [ADDRESS] , та з цього часу за адресою: [ADDRESS] (у частині домоволодіння [PERSON] ) немає необхідних умов для проживання дитини, тому що з її кімнати вивезені всі меблі, побутова техніка та речі дитини на адресу орендованого житла. Станом на 30.09.2022 позивачу на праві спільної часткової власності належить тільки 37/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , належних доказів про наявність в неї постійного доходу позивач не надала, наявність грошових коштів на картковому рахунку не може свідчити про наявність такого доходу, оскільки на цей же картковий рахунок відповідач сплачує аліменти на утримання дитини. Станом на сьогодні позивач не дозволяє відповідачу брати участь у житті своєї дитини, бути поряд, займатися її доглядом та вихованням ( том 1 а.с.233-237). 20.10.2022 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про прийняття до розгляду разом із первісною позовною заявою [PERSON] зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини (том 1 а.с.240-242). 08.11.2022 позивач [PERSON] подала відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якому просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, зазначивши, що дитині краще буде проживати разом з нею ніж з батьком, посилаючись на консультативний висновок № 102 від 03.11.2022; заперечувала щодо неналежного виконання нею своїх батьківських обов`язків; звернула увагу суду, що відповідач не надав до суду жодного доказу на підтвердження отримання ним доходу у 2022 році; вказала, що вона не проти побачень дитини з батьком та не буде чинити перешкоди спілкуванню батька з дитиною та його участі у житті дитини (том 2 а.с.1-4). 02.12.2022 відповідач [PERSON] подав відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій наполягав на задоволенні своїх зустрічних позовних вимог, а у задоволенні первісного позову просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на первісну позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та у його зустрічній позовній заяві. Просив критично віднестися до консультативного висновку щодо психоемоційних особливостей розвитку дитини. Вказав, що надані [PERSON] докази не підтверджують наявність в неї постійного доходу, тоді як наявність в нього постійного доходу підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідки про доходи за 2020 та 2021 роки. Податкову декларацію за 2022 рік йому належить подати до 01.03.2023, та тільки після цієї дати можливо робити припущення про наявність або відсутність в нього доходу у 2022 році. Відповідно до чинного законодавства, він має з відповідачем рівні права і обов`язки щодо доньки, та має право на безперешкодне спілкування з донькою, він переконаний, що задоволення його позовних вимог буде найкращим захистом інтересів дитини та сприятиме її розвитку ( том 2 а.с.30-38). 27.12.2022 до суду від позивача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому позивач просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог, повністю заперечувала обставини, викладені відповідачем у відповіді на відзив, зазначивши, що відповідач не долучив жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту наче б то застосування нею фізичної сили до дитини, а [PERSON] морального впливу на дитину. Позовні вимоги заявлені з приводу визначення місця проживання дитини, та відповідачу ніхто не перешкоджає брати участь у вихованні дитини, а якщо, на думку відповідача, такі перешкоди здійснюються, то останній повинен це доводити у встановлений законом спосіб. Твердження відповідача про те, що дитина залишається в квартирі сама є лише його припущеннями, на підтвердження цього відповідачем не надано жодного доказу. Щодо сумнівів [PERSON] стосовно висновку психологічного стану дитини, позивач зазначила, що жодного належного та допустимого доказу з цих питань відповідач не надав, а також не надав висновку психолога щодо психологічного стану дитини, чи висновок судового експерта про спростування даного висновку (том 2 а.с.70-73). 29.12.2022 третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради подала до суду висновок щодо розв`язання спору та письмові пояснення, в яких підтримала позовні вимоги матері дитини, рекомендувавши опитати дитину [PERSON] та врахувати її думку при винесенні рішення суду, оскільки при розгляді відповідних питань не вдалось з`ясувати думку дитини, що передбачено ч. 2 ст. 160 СК України (том 2 а.с.78-80). 09.01.2023 ухвалами суду, не виходячи до нарадчої кімнати постановлено про долучення до матеріалів справи: відзиву на первісний позов та відзиву на зустрічну позовну заяву; відповіді на відзиви; заперечення на відповіді; письмових доказів, що надані сторонами та третьою особою; надані Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради висновок щодо розв`язання спору та письмові пояснення; задоволено клопотання сторін про допит у судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; вирішено питання щодо необхідності виклику у судове засідання неповнолітньої дитини сторін [PERSON] для з`ясування її думки про місце проживання з одним із батьків (том 2 а.с.108-117). 09.01.2023 ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (том 2 а.с 119-121). 26.01.2023 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі № 639/1701/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини (том 2 а.с. 171-174). 01.03.2023 в судовому засіданні судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про задоволення клопотання позивача [PERSON] щодо відмови від подальшого виклику і допиту свідків [PERSON] та [PERSON] (том 2 а.с.244-250). В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Головко В.В. позовні вимоги [PERSON] підтримали, просили позов [PERSON] задовольнити, проти задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] заперечували. Позивач [PERSON] пояснила, що у 2016 році між нею та відповідачем розірвано шлюб, але до вересня 2019 року вона з дитиною продовжувала проживати за адресою: [ADDRESS] разом з колишнім чоловіком. Коли дитині виповнилось 8 років, вона з дитиною стали проживати окремо. 23.09.2019 між нею та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір щодо утримання відповідачем їх дитини [PERSON] , окремим пунктом якого визначено місце проживання дитини разом з матір`ю, та даний пункт договору не виконувався. Перешкоди відповідачу у спілкуванні з донькою вона не чинила і не чинить, але повертаючись від батька, донька становилась агресивною. З 21.04.2022 у зв`язку з воєнними діями вона з донькою переїхала до м. Полтави, де вони проживають в трикімнатній квартирі, в якій у дитини є окрема кімната, обладнана всім необхідним. Вказане житло вона орендує, сплачує за комунальні послуги. Відповідач приїжджав у м. Полтаву, де зустрічався з дитиною у присутності матері , або вони знаходились самі у кімнаті дитини, донька також спілкується з батьком по телефону. Позивач вказала, що не залишала дитину з батьком саму, оскільки побоюється, що відповідач забере доньку з собою в м. Харків. Наразі вона повернулась до м. Харкова, де проживає в орендованому житлі по [ADDRESS] . Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованості по аліментам не має. Позивач, як внутрішньо переміщена особа, отримувала допомогу щомісячно на себе у розмірі 2000,00 грн та на дитину у розмірі 3000,00 грн, працювала за графіком - три дні працює з 7-ї ранку до 15-ї години, два дні - знаходиться вдома, отримувала заробітну плату у розмірі 6600,00 грн, та їй допомагає її цивільний чоловік. Позивач вказала, що в неї задовільний стан здоров`я, нецензурну лексику вона не використовує. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Карасава О.П. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечували, підтримали зустрічні позовні вимоги [PERSON] . Відповідач [PERSON] пояснив, що з вересня 2019 року він та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] в різних частинах будинку, разом займалися вихованням їх спільної дитини [PERSON] , до початку літа 2021 року донька ночувала у належній [PERSON] частині будинку. Він опікується донькою, сплачує аліменти на її утримання щомісячно, відповідно до укладеного з позивачем договору шляхом перерахування на картку позивача коштів, сплачував також за відвідування дитиною гуртків, у 2022 році подарував донці ноутбук; коли донька приходила до нього, вони ходили разом на прогулянки до парку. В літку 2021 року у [PERSON] з`явився цивільний чоловік [PERSON] та позивач почала застосовувати до доньки фізичну силу. На початку грудня 2021 року [PERSON] з [PERSON] орендували ветхе житло на [ADDRESS] , куди перевезли речі дитини, після чого [PERSON] не давала йому можливості бачитися з донькою. Донька жалілась йому на постійні сварки, що її постійно залишають саму. На думку відповідача, мати дитини позивач [PERSON] недостатньо приділяє донці уваги, не сприяє навчанню дитини, в зв`язку з чим рівень навчання дитини наразі незадовільний. Вказав, що пропонував позивачу вивезти дитину за кордон, але вона відмовилась, оскільки не бажала розлучатись зі своїм цивільним чоловіком [PERSON] . Представник органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Є.В. в судовому засіданні 09.02.2023 вважала за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю - [PERSON] , що відповідає інтересам дитини. В подальшому представник третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Є.В. 03.04.2023 подала до суду клопотання, в якому просила провести розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі просила прийняти з урахуванням наданого висновку (том 3 а.с.34). Третя особа Служба у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради заявила клопотання про вирішення справи в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, та просила проводити розгляд справи без участі її представника (том 1 а.с.41). Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Є.В., думку малолітньої дитини [PERSON] , покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.11.2007, який розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова 17.02.2016 у справі № 639/585/16-ц (том 1 а.с.11,12,14). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 766 (том 1 а.с.13). Сторони [PERSON] , [PERSON] та їх малолітня дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] часток вказаного домоволодіння належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, а 50/100 часток вказаного домоволодіння належить [PERSON] на праві спільної часткової власності, що не заперечується сторонами та підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське місце бюро технічної інвентаризації» та копією договору дарування, посвідченого 07.06.2016 приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І. за р. № 2517, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.06.2019 (том 1 а.с.126-128, 199-200). Відповідно до копії договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого 23.09.2019 приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою О.С., р. № 1459, сторони цього договору встановили розмір, строки та порядок виплати аліментів на утримання їх малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та домовились про те, що дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , в зв`язку з чим [PERSON] сплачує на користь [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі 50% мінімальної заробітної плати, встановленої в Україні шляхом безготівкового перерахування на картковий рахунок одержувача, а також [PERSON] бере участь у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття, у розмірі 1/2 частки додаткових витрат на місяць (том 1 а.с.141-142). З наданих відповідачем [PERSON] копій платіжних доручень вбачається, що у період з жовтня 2019 року по серпень 2022 року включно [PERSON] щомісячно перераховував на картковий рахунок позивача [PERSON] грошові кошти (том 1 а.с.89-106). Позивач [PERSON] не заперечувала факт отримання від відповідача аліментів на утримання дитини. Сторони визнали, що після розлучення до вересня 2019 року вони разом з дитиною [PERSON] проживали у будинку [ADDRESS] , що належить їм на праві спільної часткової власності. В подальшому позивач [PERSON] разом з донькою [PERSON] проживали окремо від відповідача [PERSON] , а з грудня 2021 року проживали в орендованому житлі за адресою: [ADDRESS] , проти чого відповідач не заперечував. Окрім того, за умовами укладеного договору між батьками про сплату аліментів на утримання дитини від 23.09.2019 сторони домовились, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає та проживатиме разом з матір`ю, в зв`язку з чим відповідач [PERSON] зобов`язався надавати позивачу аліменти на дитину. Спір між сторонами про місце проживання дитини був відсутній. 21.04.2022 [PERSON] разом з донькою [PERSON] у зв`язку з активними воєнними діями в країні, зокрема в м. Харкові, виїхала у м. Полтаву, на що батько дитини [PERSON] згоди не надавав. В зв`язку з цим [PERSON] звертався з відповідними заявами до органів поліції як в м. Харкові так і в м. Полтаві, за наслідками розгляду яких [PERSON] роз`яснено його права звернення до суду в порядку цивільного судочинства (том 1 а.с.149-155). Як вбачається з копії листа Відділу поліції № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 08.08.2022, на запит адвоката Карасави О., встановлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , з грудня 2021 року по початок березня 2022 року не мешкали за адресою: [ADDRESS] . З кінця лютого 2022 року дитина мешкала з батьком гр. [PERSON] , [INFO] , в частині його домоволодіння по [ADDRESS] . В середині квітня 2022 року мати гр. [PERSON] забрала дитину від батька та повезла у невідомому напрямку. Як пізніше дізнався гр. [PERSON] , колишня дружина [PERSON] з дитиною перебувають у м. Полтаві (том 1 а.с.87). 14.07.2022 [PERSON] звертався до Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із заявою щодо усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] з боку матері дитини [PERSON] , на що Службою 09.08.2022 роз`яснено його право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу (том 1 а.с.135). Позивач [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , є внутрішньо-переміщеними особами, зареєстроване місце проживання яких: [ADDRESS] , фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок від 30.04.2022 № 1603-5001477917 та № 1603-5001477974 (том 1 а.с.201,202). Як вказала позивач, наразі вона з донькою повернулись до м. Харкова та проживають по [ADDRESS]. Відповідач проживає за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] . За інформацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 88 Харківської міської ради від 07.06.2022 № 01-43/39, зі слів вихователя [PERSON] дитина [PERSON] регулярно відвідувала заклад дошкільної освіти, завжди охайна, доглянута. Мати [PERSON] приділяла багато уваги вихованню дівчинки, брала активну участь в житті дошкільного закладу. Приводила та забирала із закладу доньку. Батько дитини [PERSON] дійсно протягом трьох років не приймав участь у дошкільному житті своєї доньки [PERSON] . Не відвідував відкриті заходи та свята, які проходили у ЗДО (том 1 а.с.58). Відповідно до відомостей, що містяться у наданій Харківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 127 Харківської міської ради характеристики від 06.07.2022 № 01-32, [PERSON] навчається у закладі з першого класу. Класний керівник мала змогу спостерігати за дитиною з 01.09.2021, та за цей час побачила, що батьки приділяють увагу вихованню доньки. Мама приводила дитину до школи. Настя була завжди охайно одягнена, мала все необхідне для навчання. Завжди виконувала домашнє завдання. Мама постійно підтримувала контакт з класним керівником, систематично відвідувала батьківські збори, брала активну участь у всіх класних заходах. Батько на зв`язок особисто не виходив з класним керівником, але стежив за навчанням дитини, допомагав їй, особливо в умовах дистанційного навчання (том 1 а.с.84). За інформацією Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 28 Харківської міської ради Харківської області від 08.11.2022 № 01-25/208, учениця 5-В класу [PERSON] вибула 03.11.2022 та на даний час навчається в ХЗОШ № 127 (том 2 а.с.81). Відповідно до інформації Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 127 Харківської міської ради Харківської області, учениця 5-Б класу [PERSON] , [INFO] була відрахована наказом від 03.08.2022 у зв`язку з переводом до ХЗОШ І-ІІІ ступенів № 28 ХМР Харківської області, та з 04.11.2022 наказом по школі знову зарахована до ХЗОШ № 127. З інформації класного керівника 2021 року [PERSON] повідомлено, що мати [PERSON] спілкувалась з педагогами, які навчали доньку, цікавилася шкільним життям дівчинки, регулярно відвідувала батьківські збори, телефонувала класному керівнику. Батько [PERSON] батьківські збори не відвідував, забирав неповнолітню доньку на вихідні до себе, під час карантину допомагав вчитися дистанційно (том 2 а.с.82). З інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» ХМР від 09.11.2022 № 365/0/535-22/01-14 вбачається, що первинна медична допомога дитині [PERSON] , [INFO] надається в КНП «Міська дитяча поліклініка № 2» ХМР на підставі укладеної декларації про надання первинної медичної допомоги матір`ю дитини з лікарем-педіатром [PERSON] . Дівчинка перебуває під динамічним спостереженням лікаря-педіатра, а також лікаря-невролога. Стан здоров`я дитини задовільний, стороннього догляду дитина не потребує. За інформацією лікаря-педіатра [PERSON] , догляд за [PERSON] здійснює мати дівчинки [PERSON] , рекомендації медичних працівників щодо медичних оглядів, проведення профілактичних щеплень та лікування виконує у повному обсязі. Поліклініку дівчинка відвідує з матір`ю, батько супроводжував [PERSON] декілька разів у ранньому дитинстві (том 2 а.с.83). Як вбачається з копії довідки Полтавської міської школи мистецтва «Мала Академія Мистецтв» імені Раїси Кириченко від 02.11.2022 № 119, [PERSON] навчається у даному закладі в контингенті учнів 5 класу образотворчого відділення (том 2 а.с.14). Відповідно до копії Акту від 17.11.2022 обстеження умов проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, родина займає 1/2 частину приватного будинку, що складається з 2-х кімнат, кухні, вбиральні, мансарди та коридору, жиле приміщення розташоване на 3-му поверсі, дитина займає окрему кімнату, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. [PERSON] фактично за цією адресою не проживає (том 2 а.с.57,86). Згідно з копією Акту від 17.11.2022 обстеження умов проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками Служби у справах дітей по Новобаварському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, житло розташоване на 2-му поверсі та складається з 4-х кімнат, вбиральні, ванної кімнати, балкону та коридору, у дитини в кімнаті є ліжко, комод, крісло, ноутбук, телевізор, санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні. (том 2 а.с.58,85). Як вбачається з копії Акту від 17.11.2022 обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , складеного працівниками Служби у справах дітей по Холодногірському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, житло розміщено на 1-му поверсі одноповерхового будинку та складається з 2-х кімнат, кухні, сумісних ванни та вбиральні. У житлі наявні всі зручності, у дитини є окрема кімната з меблями, дитячі речі, іграшки. На час відвідування мати [PERSON] переїхала до м. Харкова з м. Полтави. Батьки малолітньої [PERSON] , [INFO] розлучені з 2016 року. Зі слів матері [PERSON] , донька проживає разом з нею, окремо від батька [PERSON] з 2019 року. З грудня 2021 року мати та дитина орендували житло та проживали за зазначеною адресою до початку березня 2022 року, а потім переїхали на [ADDRESS], а з 21.04.2022 мати з донькою переїхали до м. Полтави, де проживають зараз. Мати періодично приїжджає до [ADDRESS] на декілька днів, сплачує кошти власнику (том 2 а.с.194). Допитана як свідок в судовому засіданні 09.02.2023 представник Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Є.В. пояснила, що вона є працівником Департаменту служб у справах дітей ХМР, та їй не вдалось поспілкуватися з дитиною [PERSON] для з`ясування її думки щодо місця її проживання; вона не примушувала дитину [PERSON] писати розписку щодо бажання бути з матір`ю, дитина зробила це добровільно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 09.02.2023 пояснила, що знає сторін 19 років, у позивача з дитиною гарні стосунки. Між позивачем та відповідачем до їх розлучення відбувались сварки, та у 2015 році під час сварки, що відбулась в її присутності, відповідач застосував до позивача насильство, в зв`язку з чим остання викликала поліцію. Зі слів [PERSON] їй відомо, що відповідач змалку дитину не няньчив, кошти надавав тільки на потреби дитини, після розлучення позивач два рази на рік відвозила дитину на відпочинок, який оплачувала самостійно, відповідач купив донці мобільний телефон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 01.03.2023 пояснила, що знає сторін, з позивачем [PERSON] знайома з 2015 року, вони є подругами. В дитячий садок дитину водила тільки позивач, та до початку війни [PERSON] жила з матір`ю. На її думку, дитині краще бути з матір`ю. [PERSON] не перешкоджає дитині бачитися з батьком, цивільний чоловік позивача [PERSON] нормально ставиться до дитини. Зі слів позивача їй відомо, що [PERSON] відвозив дитину до моря на відпочинок, після переїзду позивача з дитиною до м. Полтави відповідач один-два рази на тиждень приїжджав до дитини в м. Полтаву, де [PERSON] орендує житло, умови проживання для дитини нормальні, як в м. Харкові так і в м. Полтаві.. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 23.03.2023 пояснила, що вона працює завідувачем у КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 88, який відвідувала дитина сторін [PERSON] . Дитина була зарахована до закладу 01.09.2014 та відрахована у 2018 році. Мати дитини часто приходила до закладу, батька дитини вона ніколи не бачила. [PERSON] прийшов до закладу влітку 2022 року для з`ясування обставин, які викладені у довідці виховательки [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 23.03.2023 пояснила, що працює вихователем у КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) № 88 та знає батьків дитини [PERSON] з 2015 року. В 2016-2017 роках по 2018 рік святкувала у позивача [PERSON] на її дні народженні. У період 2015-2018 років батька дитини вона бачила тільки два рази, коли він забирав доньку, та один раз вона вручила йому квитанцію на оплату за дитячий садок; мати дитини постійно забирала доньку з дитячого садку та всі інші квитанції вона віддавала [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні 23.03.2023 пояснив, що він є військовослужбовцем, мобілізований 28.03.2022. З позивачем [PERSON] він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, заяву про реєстрацію шлюбу на теперішній час не подавали, знайомий з [PERSON] з січня 2021 року, відповідача знає з літа 2021 року. Вказав, що міг зробити [PERSON] зауваження в зв`язку з її поведінкою, а саме, коли вона грубила матері. Дитина [PERSON] після зустрічей з батьком становилась агресивною. Відповідно до копії довідки Військової частини [NUMBER] від 03.04.2022 № 290, [PERSON] перебуває на військовій службі і військовій частині [NUMBER] та виконує бойові завдання в м. Харкові (том 1 а.с.219). Позивач [PERSON] з 21.10.2022 працювала в кондитерській майстерні «Комаріст» на посаді кондитера, що підтверджується копією довідки ФОП [PERSON] від 21.10.2022, копією наказу №13-к від 21.10.2022 (том 2 а.с.12-13). Відповідно до копії довідок психіатра та нарколога, у [PERSON] ознак психіатричних захворювань, наркоманії, токсикоманії та хронічного алкоголізму не виявлено (том 1 а.с.186,187). Відповідач [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, отримує дохід, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та довідки про доходи за 2020 та 2021 роки, копією Реєстру зареєстрованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного Фонду України (том 1 а.с.137-140, том 2 а.с.49-51). [PERSON] на диспансерному обліку у нарколога та у психоневрологічному диспансері не перебуває, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та у розшуку не перебуває (том 1 а.с.145,156, том 2 а.с.48, 52). Опитана 09.02.2023 в судовому засіданні за участю представника органу опіки та піклування Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради Сахно Є.В. малолітня [PERSON] , [INFO] , пояснила, що з початку війни вона почала жити з батьком, мати проживала окремо на Холодній горі, з 2022 року вона проживає разом з матір`ю вдвох у м. Полтаві. Батько приїжджав до неї в Полтаву та вони всі разом, з батьком і матір`ю проводили час. Уроки вона робить сама та звертається за допомогою до матері і батька. Мати працює, але не кожного дня, ходить на роботу зранку у шостій годині та повертається біля 15-ї - 16-ї години. Їй подобається жити в м. Харкові, але бажає проживати разом з матір`ю. Як зазначено у консультативному висновку щодо психоемоційних особливостей розвитку дитини [PERSON] № 102 від 03.11.2022, складеного практичним психологом, психотерапевтом Український Спілки Психотерапевтів [PERSON] , дитина до кінця не прийняла факт розлучення батьків, продовжує прагнути до ілюзії відновлення сім`ї заради власного комфорту. У ситуації, що склалася, дитині важко обрати місце проживання біля одного з батьків, оскільки вона більше прив`язана до території, а не до людей (том 2 а.с.8-9). З листа Полтавського міського центру соціальних служб від 18.11.2022 № 01.2-05/1498 вбачається, що провідним фахівцем із соціальної роботи (психологом) Центру здійснено відвідування родини за місцем проживання. [PERSON] , 2011 р.н., знаходилася вдома з матір`ю, навчається дистанційно, відвідує гурток образотворчого мистецтва та додатково займається з репетитором англійської мови. У м. Полтаві друзів у дівчинки майже немає, спілкується лише з товаришами в онлайн форматі з попереднього місця проживання. Під час візиту психолог намагався налагодити контакт з [PERSON] , знайти до неї підхід, але дівчинка категорично відмовилась співпрацювати зі спеціалістом Центру та відповідати на будь-які запитання. Дитина дала чітко зрозуміти, що вже замучилась під постійних допитів, візитів та непорозумінь, які виникають між батьками. Аналізуючи поведінку дитини, можна припустити, що у зв`язку з тим, що між батьками виникають конфлікти, дитина болісно сприймає розлуку батьків. Війна, переїзд до іншого міста, зміна оточення, конфлікти між батьками могли відобразитися на психоемоційному стані дитини. Зазначено, що на даний час [PERSON] та її мати займаються індивідуально з приватним психологом [PERSON] , який вже наладив контакт з дівчинкою (том 2 а.с.84). Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.12.2022 № 267, орган опіки та піклування вважав доцільним визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . (том 2 а.с.79-80). Відповідно до частин 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини 1,2 ст. 155 СК України). Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. На час ухвалення судового рішення дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилось одинадцять років. Частиною 3 статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить про те, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Преамбулою статей 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Тому в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Такий правовий висновок зроблено і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 61-327цс18. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У постанові Верховного Суду 21 травня 2020 року у справі № 587/2134/17 міститься правовий висновок, за яким рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини з огляду на об`єктивні обставини спору, а вже тільки потім права батьків Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зібрані у справі докази з приводу визначення місця проживання дитини в їх сукупності свідчать про те, що обидва батьки дитини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] турбуються та піклуються про свою дочку, створюють необхідні умови для проживання і розвитку дитини, та не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування дитини з обома батьками. Дитина [PERSON] прихильна як до матері так і до батька, болісно сприймає розлучення батьків, однак висловила своє бажання залишитись проживати разом з матір`ю. Та обставина, що позивач у зв`язку з активними бойовими діями в м. Харкові виїхала з донькою в м. Полтаву, без згоди батька дитини, свідчить про бажання матері вивезти дитину у безпечне місце. На теперішній час саме позивач [PERSON] приймає міри щодо поліпшення психологічного стану дитини, відвідує з донькою психолога. Суд враховує, що відповідач [PERSON] матеріально забезпечений, має постійний, офіційний дохід, що підтверджено належними доказами, позивач [PERSON] розмір свого доходу не підтвердила. Разом з тим, матеріально-побутове забезпечення батьків ураховується судами, проте не є визначальним, а оцінюється в сукупності з іншими критеріями, зокрема ставленням батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків щодо виховання дитини, особистою прихильністю дитини до кожного з них, віком дитини, а також з огляду на найкраще забезпечення інтересів дитини. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 463/3301/16-ц. Проживання позивача з дитиною не у власному, а в орендованому житлі не є обставиною, що унеможливлює визначення проживання дитини з матір`ю, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанови Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 347/286/17. Враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, відсутність з боку матері перешкод у спілкуванні батька з дочкою та негативного впливу на її виховання і розвиток, та насамперед, висловлене бажання дитини залишитись проживати з матір`ю, суд вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , що відповідає волі дитини та за встановлених судом обставин найбільш відповідає інтересам дитини, це має першочергового значення при вирішенні зазначеного спору. При цьому, батько дитини, який безумовно відіграє важливу роль у житті та розвитку доньки, має право та обов`язок піклуватися про неї, бачитися з нею, спілкуватися, брати участь у її житті, проявляти батьківську любов, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав щодо задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з нею, та про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. При зверненні до суду позивач [PERSON] понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн (том 1 а.с.24). Відповідач [PERSON] поніс судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви у розмірі 992,40 грн (том 1 а.с.122). Доказів про понесення інших судових витрат, ніж по сплаті судового збору, сторонами не надано. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та покладає на відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. У зв`язку з відмовою у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] , понесені ним витрати по сплаті судового збору на позивача [PERSON] не покладаються. На підставі викладеного та

Outcome: approved