Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про скасування розпорядження про передачу у власність земельної ділянки та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши заяву до Бобровицької державної нотаріальної контори Чернігівської області. 24.07.2003 вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Ім. Воровського», яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого Бобровицькою райдержадміністрацією 10.07.1996. На підставі свідоцтва про право на спадщину 05.12.2003 Бобровицька РДА прийняла розпорядження, яким надала їй у приватну власність земельні частки (паї) із земель колишнього КСП «Ім. Воровського». 31.04.2004 їй був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку. В листопаді 2022 року вона дізналася, що земельні ділянки, які вона успадкувала після смерті чоловіка на даний час в земельному кадастрі зареєстровані за її померлим чоловіком. 29.11.2022 ГУ Держгеокадастру надано інформацію про те, що на підставі розпорядження Бобровицької РДА №150 від 06.06.2003 на підтвердження права власності на земельні ділянки [PERSON] видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН №125992 від 26.06.2003, які зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №295 та №296. Оскільки [PERSON] помер [INFO] він не міг отримати державні акти, а тому розпорядження адміністрації про передачу у власність земельних ділянок [PERSON] підлягає скасуванню, а державні акти про право власності на землю визнанню недійсними. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с.39). Відповідач до суду також не з`явився, в поданій через канцелярію суду заяві, просить справу розглядати за відсутності його представника, позовні вимоги визнає (а.с. 38). Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки в справі, [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] 24.07.2003 вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Воровського, розташовану в с. Сухиня Бобровицького району Чернігівської області розміром 2, 68 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж частки в натурі (на місцевості), належну спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №001238, виданого Бобровицькою райдержадміністрацією 10.07.1996 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів за №183 (а.с. 9). В п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року N 7 роз`яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Частиною першою статті 125 та ст. 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У відповідності до викладених норм закону, на підставі розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації №344 від 05.12.2003 «Про передачу земельних ділянок (земельних паїв)» [PERSON] правомірно 31.03.2003 був виданий державний акт серії ЧН №009498 на право власності на земельну ділянку, успадковану після смерті чоловіка площею 1, 92 га. (в тому числі 1, 29 га. ріллі та 0, 63 га. сіножатей) (а.с. 10, 11). Як вбачається з інформації, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області від 29.11.2022, у відповідності до відомостей Державного реєстру земель, на підставі розпорядження Бобровицької районної адміністрації №344 від 05.12.2003 на підтвердження права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7420687800:02:000:0181 та 7420687800:04:000:0181 [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №009498 від 31.03.2004, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №661. На підставі розпорядження Бобровицької районної адміністрації №150 від 02.06.2003 на підтвердження права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 7420687800:02:000:0181 та 7420687800:04:000:0181 [PERSON] видано державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН№125992 від 26.06.2003, які зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №295 та №296 відповідно. Право власності за вищезазначеними правовстановлюючими документами посвідчено на одні і ті самі ділянки (а.с.14). Таким чином, розпорядження Бобровицької районної адміністрації №150 «Про передачу земельних ділянок (земельних паїв)» та державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН№125992 були видані після смерті [PERSON] в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Вказані обставини порушують права позивачки на володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою. Згідно із\~статтею 152\~ЗК України,\~держава забезпечує\~громадянам та\~юридичним особам\~рівні умови\~захисту прав\~власності на\~землю. Власник\~земельної ділянки\~або землекористувач\~може вимагати\~усунення будь-яких\~порушень його\~прав на\~землю,\~навіть якщо\~ці порушення\~не пов`язані\~з позбавленням\~права володіння\~земельною ділянкою,\~і відшкодування\~завданих збитків. Захист\~прав громадян\~та юридичних\~осіб на\~земельні ділянки\~здійснюється шляхом: а)\~визнання прав; б)\~відновлення стану\~земельної ділянки,\~який існував\~до порушення\~прав,\~і запобігання\~вчиненню дій,\~що порушують\~права або\~створюють небезпеку\~порушення прав; в)\~визнання угоди\~недійсною; г)\~визнання недійсними\~рішень органів\~виконавчої влади\~або органів\~місцевого самоврядування; ґ)\~відшкодування заподіяних\~збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Після внесення змін до ст. 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до повноважень міських рад віднесені питання щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), а тому позивачка правомірно звернулась із зазначеним позовом до Бобровицької міської ради. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН №174570 та серії ЧН №125992, видані 26.06.2003 на підставі розпорядження Бобровицької районної державної адміністрації «Про передачу земельних ділянок (земельних паїв) у приватну власність громадянам-власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Сухинської сільської ради» №150 від 02.06.2003 слід визнати недійсним та скасувати розпорядження райдержадміністрації, на підставі якого вони видані.

Outcome: approved