Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

10.05.2023 [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що [INFO] на тимчасово окупованій території України на [ADDRESS] померла матір заявника [PERSON] , [INFO] . Факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 132 від 21.11.2022, виданим державною бюджетною установою охорони здоров`я «Розівська районна лікарня». Так, з метою реєстрації факту смерті [PERSON] в органах державної реєстрації актів цивільного стану заявник звернувся до Вознесенівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Однак у проведенні реєстрації смерті заявнику відмовлено у зв`язку з тим, що лікарське свідоцтво про смерть № 132 від 21.11.2022 не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». З урахуванням викладеного заявник позбавлений можливості у встановленому законом порядку зареєструвати у відділі реєстрації актів цивільного стану смерть [PERSON] та отримати свідоцтво про смерть. При цьому встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті його матері, проведеної у визначеному порядку державним органом України. За таких підстав заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , громадянки України, [INFO] , уродженки с. Запоріжжя Широківського району Дніпропетровської області, яка померла [INFO] у віці 84 років на тимчасово окупованій території України на [ADDRESS] . 10.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 10.05.2023. У судове засідання 10.05.2023 заявник [PERSON] не з`явився. У поданій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі. У судове засідання 10.05.2023 представник заінтересованої особи Вознесенівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Питання щодо можливості задоволення заяви залишив на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Суд встановив, що [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого зазначена [PERSON] . Такі обставини підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00039325337 від 19.04.2023 вбачається, що 13.03.2014 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 9). Указані обставини підтверджують той факт, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відтак [PERSON] є особою, яка має право на звернення до суду з цією заявою. Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України). Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні з 24.02.2022 введений воєнний стан строком на 30 діб. Також Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022 та № 757/2022 від 18.11.2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено. Крім цього, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 19.02.2023 строком на 90 діб. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України (абз. 1 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Так, з 24.02.2022, тобто з початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну на території Запорізької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, з 03.03.2022 Розівська селищна територіальна громада Покровського району Запорізької області визнана тимчасово окупованою територією. Таким чином смт Розівка Пологівського району Запорізької області станом на 20.11.2022 було тимчасово окупованою територією України відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та в порядку ст. 1 цього Закону воно є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Так, за змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документів про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Відповідно до положень вказаного наказу підставами для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о). Суд встановив, що згідно з відміткою, проставленою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] з 22.05.2001 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 132 від 21.11.2022, виданого державною бюджетною установою охорони здоров`я «Розівська районна лікарня», [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] на [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Аналіз зазначеної вище норми свідчить про те, що положення ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» містять виключення, у тому числі для документів, які видані органами та/або особами, створеними, обраними чи призначеними у порядку, не передбаченому законом, зокрема, для документів які підтверджують факт смерті і повинні додаватися до заяви про державну реєстрацію смерті фізичної особи. Разом з тим з відповіді Вознесенівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 58/32.19-37 від 11.04.2023 вбачається, що заявнику відмовлено у проведенні реєстрації смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що заявником пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України № 545 від 08.08.2006 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» (а.с. 12). Ураховуючи викладені обставини, приймаючи до уваги те, що лікарське свідоцтво про смерть № 132 від 21.11.2022 не відповідає визначеним вище вимогам, оскільки видане на тимчасово окупованій території України, що зумовило неможливість реєстрації смерті [PERSON] у встановленому законом порядку шляхом звернення до органів реєстрації актів цивільного стану, суд доходить висновку, що встановлення такого факту іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим. Як роз`яснено у п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на тимчасово окупованій території України у смт Розівка Пологівського району Запорізької області, знайшов своє підтвердження наданими доказами, даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки необхідний для реєстрації смерті його матері та отримання свідоцтва про її смерть, та іншого порядку, ніж судового, встановлення даного факту немає. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved