Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з даним позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 9 993,59 грн. заборгованості за послуги з централізованого опалення, 11 917, 40 грн. за послуги з постачання гарячої води, за період з 01.03.2017 по 30.11.2022, а також понесені судові витрати по справі. Позов мотивує тим, що відповідачі в період з 01.03.2017 по 30.11.2022 не сплачували витрат за послуги з теплопостачання в добровільному порядку, внаслідок чого, утворилась вказана заборгованість. Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, з приводу наявної заборгованості. 16.09.2019 судом було видано судовий наказ, однак ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 02.12.2019 такий судовий наказ було скасовано. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву та додаткові прояснення, відповідно до яких позовні вимоги заперечив повністю. Вказав, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі з 13.09.2018, а відповідач [PERSON] не проживає за цією адресою починаючи з 2012 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що значна частина заборгованості, зокрема до 19.04.2018, знаходиться поза межами 3-річного строку позовної давності. Окрім того, позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості. Нарахована позивачем сума заборгованості не відповідає дійсності, оскільки нарахування відбувалось без врахування передбаченої для відповідача 50% пільги, а відповідач є багатодітним батьком та на підставі ЗУ «Про охорону дитинства» має право на відповідну знижку у розмірі 50% за користування комунальними послугами. Позивач не надав жодних доказів того, в якій кількості та якості за вказаний у позові період надавались послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Отже, до позовної заяви додано неправомірний розрахунок заборгованості. Просив застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову. Сторони в судове засідання не з`явились, хоча й належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення такого. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам учасників процесу, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки ЛМКП «Львівтеплоенерго» №89 від 14.06.2019. За змістом вказаної довідки, відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , відомості про відповідачів як співвласників житла відсутні. Відповідно до актів про проживання та актів про непроживання особи від 28.01.2019, 10.10.2019, [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з 13.09.2018. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 20.10.2021, яке набрало законної сили 11.11.2021, [PERSON] визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 6 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Тобто, у разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за даним позовом є власник житлового приміщення. Таким чином, обов`язок щодо оплати послуг з централізованого опалення покладається на власника - [PERSON] . Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів і обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18. За наведених обставин, [PERSON] , [PERSON] є неналежними відповідачами у справі, підстави для заміни неналежних відповідачів належними відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог щодо останніх слід відмовити з цих підстав. Згідно з п. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Квартира відповідача підключена до мережі централізованого опалення та постачання гарячої води. Отже, відповідач в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем комунальних послуг за вищевказаною адресою, зокрема з централізованого опалення. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Споживач, згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобов`язаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Частинами 1 та 2 ст. 32 «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Як встановлено судом, договір між сторонами не укладався. Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачу згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається з виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вказаних вимог Закону ЛМКП «Львівтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Високий Замок» від 01.07.2014 №92 (5156). Цей договір є підставою для появи публічно-правових взаємовідносин ЛМКП «Львівтеплоенерго» з усіма без винятку споживачами, які підпадають під цю категорію. Отже, відповідач є споживачем централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається ЛМКП «Львівтеплоенерго». ЛМКП «Львівтеплоенерго» надавало відповідачу як споживачу за вказаною адресою послуги з централізованого опалення, а відповідач такі послуги прийняв, від їх отримання не відмовився. Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Так, між сторонами виникли фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги (вказане відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17, постанова від 7 липня 2020 року). З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує позивач, відповідач свої зобов`язання перед позивачем щодо сплати за надані послуги з централізованого опалення в повному обсязі не виконував. На підтвердження означеного в позові розміру заборгованості подав розрахунок нарахувань за надану послугу з централізованого опалення за період з 01.07.2014 по 30.11.2022 та за надану постачання гарячої води за період з 01.03.2017 по 30.11.2022. Відповідно до розрахунків, сума заборгованості [PERSON] за надані послуги централізованого опалення за період з 01.03.2017 по 30.11.2022 становить 9 993,59 грн. - заборгованість за послуги з централізованого опалення, 11 917, 40 грн. - заборгованість за послуги з постачання гарячої води, всього заборгованість складає 21 910,99 грн. Відповідач заперечуючи позовні вимоги, вказує на необґрунтованість здійснених позивачем нарахувань. Зазначає, що неодноразово звертався до ЛМКП «Львівтеплоенерго» із заявами щодо перерахунку вартості комунальних послуг з врахуванням передбаченої 50% пільги. При цьому, нарахування за послуги за постачання гарячої води здійснюються не щомісячно, а за березень 2017 року, червень 2017 року, вересень 2018 року та квітень 2019 року. Станом на вересень 2018 року покази лічильника за даними позивача становили 739 м3, в той час, як слідує з Акту від 06.07.2021, підписаного відповідачем та представником ЛМКП «Львівводоканал» станом на 06.07.2021 покази становлять 631 м3, а тому позивач здійснював нарахування за збільшеними показниками. Зазначає, що у квартирі встановлені електричні рушникосушки, які не використовують централізоване гаряче постачання. Так, відповідно до листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 06.08.2018, нарахування вартості послуги з централізованого опалення по кв. [ADDRESS] проводиться згідно показів квартирного лічильника, із врахуванням пільги 50% (багатодітна сім`я), яка поширюється на 5 осіб.Вказана пільга надається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №389 від 04.06.2015 р. «Про затвердження порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї».До березня 2017 показник квартирного лічильника гарячої води по кв. [ADDRESS] був незмінним і становив 438 м3.У березні 2017 року було передано показник лічильника гарячої води - 532 м3 (споживання 94 м3).У березні 2017 року проведено нарахування вартості гарячої води за 94 м3 на суму 7 559,48 грн. У червні 2017 передано показник лічильника гарячої води - 538 м3 (споживання 6 м3). Проведено нарахування вартості гарячої води за 6 м3 на суму 482,52 грн. Станом на 31.07.2018 інформації щодо споживання гарячої води за вказаною адресою у ЛМКП «Львівтеплоенерго» немає. Показ лічильника незмінний, становить 538 м3. Відповідно до п.3 Постанови КМУ №409 від 06 серпня 2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» із змінами, внесеними Постановою КМ України №51 від 06.02.2017, установлено єдині соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо яких держава надає пільги та встановлює субсидії: для централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання): у разі використання теплової енергії для централізованого опалення (теплопостачання) абонентами, житлові будинки яких обладнані будинковими та/або квартирними приладами обліку, - 0.0431 Гкал на 1 кв. метр опалюваної площі на місяць в опалювальний період. Залежно від особливостей регіонів та типу будівель, соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, встановлені підпунктом 1 цього пункту, визначаються з урахуванням коригуючих коефіцієнтів згідно з додатком. Коригуючий коефіцієнт для розрахунку розміру витрат теплової енергії на потреби опалення у Львівській області для житлових будинків на 5 і більше поверхів становить - 0,41, для користування послугами з централізованого постачання гарячої води - 1,6 м3 на одну особу на місяць. Відповідно до листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 16.04.2019, з червня 2017 року до вересня 2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» не володіло інформацією щодо фактичних показів приладу обліку, за адресою [ADDRESS] , оскільки відповідачем не подано показів лічильника. Відповідно, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не проводило нарахування вартості послуги з гарячого водопостачання за вказаною адресою. У вересні 2018 році ЛМКП «Львівтеплоенерго» провело із ЛКП «Львівводоканал» звірку інформації щодо фактичних показів квартирних приладів обліку гарячої води по житловому будинку [ADDRESS] . Згідно вказаної інформації, показник лічильника гарячої води по кв. [ADDRESS] становить 739 м3. Різниця складає 201 м3 (739-538 (попередній показ)). Відповідно, у вересні 2018 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» провело нарахування вартості послуги з гарячого водопостачання за 201 м3 на суму 16 343,31 грн., із врахуванням пільги 50% згідно чинного законодавства. Відповідно до листа ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 26.09.2019, згідно з п.14 Постанови КМУ №630 та п.7 Типового Договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, показання квартирних засобів обліку щомісяця знімаються споживачами та зазначаються в платіжному документі, наданому виконавцем, або надаються виконавцю будь-яким іншим способом (за допомогою телефонного зв`язку, електронних сервісів, запроваджених виконавцем, тощо). За адресою: [ADDRESS] надається знижка 50% на оплату житлово-комунальних послуг, в тому числі з централізованого опалення та гарячого водопостачання, як багатодітній сім`ї, яка з 22.03.2019 поширюється на чотири особи. Нарахування пільги за послугу з централізованого опалення за адресою відповідача проводиться в повному обсязі щомісяця. Нарахування пільги на послугу з гарячого водопостачання за адресою відповідача здійснюється у період проведення нарахування вартості послуги, а саме коли наявна інформація щодо показів приладу обліку та інформація щодо фактичного споживання гарячої води. У період, коли інформація щодо показів приладу обліку відсутня, нарахування вартості послуги немає, відповідно пільга не нараховується. Відтак, у періоди з жовтня 2014 року по лютий 2017 року, квітень 2017 року - травень 2017 року, липень 2017 року - серпень 2018 року, жовтень 2018 року - березень 2019 року, травень 2019 року - серпень 2019 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» не володіє інформацією щодо обсягу споживання гарячої води згідно показів квартирною приладу обліку за адресою [ADDRESS] . Відповідно, у вказані періоди не проведено нарахування вартості послуги з гарячого водопостачання та не нараховано пільгу. ЛМКП «Львівтеплоенерго» немає підстав та повноважень для розподілу спожитої гарячої води за попередні періоди, оскільки, не володіє інформацією щодо об`єму споживання води помісячно. Для перерахунку вартості послуги з гарячого водопостачання із врахуванням встановлених тарифів, необхідно надати документи, які підтверджують споживання гарячої води у спірний період помісячно, а саме, копії рахунків ЛМКП «Львівводоканал» за період з 2014 року по вересень 2019 року. Перерахунок пільги можливий у межах календарного року. Перерахунок та відшкодування пільг за попередні періоди чинним законодавством не передбачено. Рушникосушильники у квартирах житлового будинку [ADDRESS] під`єднані до будинкової системи гарячого водопостачання. Відповідно, при проведенні нарахування вартості послуги з гарячого водопостачання застосовується тариф на послугу ГВП - «з рушникосушильниками».Оскільки, проектом будинку передбачено встановлення рушникосушок у квартирах. ЛМКП «Львівтеплоенерго» рекомендує відновити у кв. [ADDRESS] рушникосушильник відповідно до технічного проекту житлового будинку.Підстав для зміни тарифу на гарячу воду немає. У вказаних листах позивач навів дані та застосовану методику, з яких виходив при здійсненні нарахувань за житлово-комунальні послуги, порядок розрахунку пільгової частки для квартири відповідача. З вищенаведених листів вбачається, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» жодним чином не порушувало прав відповідача та не приховувало інформацію щодо порядку нарахувань за надані послуги з централізованого опалення, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 та Постанові КМУ №409 від 06 серпня 2014 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування». Розрахунки надані суду позивачем, за своєю суттю не викликають у суду сумнівів у їх достовірності. Недоліків при обрахунку сум боргу відповідачем не спростовано та не оскаржено відповідно до чинного законодавства. Відповідач не подав до суду доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не довів фактів невиконання позивачем обов`язку з надання вищевказаних послуг. Крім цього, як випливає з розрахунків заборгованості, відповідач протягом 2017-2022 років періодично сплачував кошти за надані послуги, чим фактично визнавав борг. Долучений відповідачем до матеріалів справи Акт від 06.07.2021, підписаний відповідачем та представником ЛМКП «Львівводоканал» про те, що станом на 06.07.2021 покази приладу обліку з постачання гарячої води становлять 631 м3 не спростовує аргументів позивача та розрахунків заборгованості, які визнають судом належними в процесі доказування, оскільки був складений за відсутності представників ЛМКП «Львівтеплоенерго» і з дотриманням встановленого законом порядку. Також, суд відхиляє посилання відповідача на те, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії повинні проводитись позивачем, оскільки як випливає з положень ч. ч. 1,2 ст.11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором. У разі якщо зняття показань вузлів обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, за допомогою систем дистанційного зняття показань, таке зняття може здійснюватися без присутності споживача або його представника. У такому разі виконавець зобов`язаний забезпечити можливість самостійного (без додаткового звернення до виконавця в кожному окремому випадку) ознайомлення представника споживачів (представника об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управителя багатоквартирного будинку) з показаннями вузла комерційного обліку через інтерфейс такого вузла обліку та всіх споживачів через електронну систему обліку розрахунків споживачів. Споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника. Отже, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017,обов`язок зняття показань вузлів розподільного обліку теплової енергії покладено на споживача. Суд наголошує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Беручи до уваги усі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та той факт, що позивач проводив нарахування за послуги з централізованого опалення відповідно до вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 01.03.2017 по 30.11.2022, з урахуванням платежів, які відповідач здійснював за користування послугами з опалення у визначений позивачем період, на загальну суму у розмірі 21 910,99 грн. знайшла своє підтвердження під час розгляду справи. У той же час, відповідачем заявлено про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позовні вимоги, з урахуванням уточнених позивачем, стосуються заборгованості, що утворилася у період з 01.03.2017 по 30.11.2022. Із вказаним позовом ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду 20 липня 2021 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дію карантину, встановленого зазначеною Постановою, продовжено на всій території України, згідно з Постановами КМУ. Станом на день ухвалення судом рішення карантин не відмінено. Карантин діє по теперішній час, а тому позовна давність на території України подовжується на строк дії карантину. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, до вимог позивача строк позовної давності до яких не сплив на час початку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності, а тому ЛМКП «Львівтеплоенерго» в межах строку позовної давності має право на стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, спожиті за період з 01.03.2017 по 30.11.2022. За таких обставин, дослідження судом того, що чи має у даній справі місце зупинення/переривання позовної давності не вимагається. Таким чином, позов підлягає до задоволення в частині вимог, пред`явлених до [PERSON] , та з останнього слід стягнути заборгованість на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» яка становить 21 910,99 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial