Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати відповідачку не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми та визначити спосіб участі позивача у спілкування з малолітніми дітьми. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 27 липня 2014 року перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З моменту народження синів позивач своєчасно та в повному розмірі виконував всі свої зобов`язання у вихованні та догляді за дітьми, у тому числі матеріально забезпечував синів. Позивач вказує, що відносини між подружжям погіршились, вони перебувають на стадії розірвання шлюбу. [PERSON] негативно налаштована на спілкування позивача з дітьми; більше року перешкоджає у спілкування з дітьми; не повідомивши позивача, змінила місце проживання; ігнорує телефонні дзвінки. Позивач повідомляє, що намагався вжити заходів щодо встановлення зустрічей з дітьми шляхом домовленостей з відповідачем, проте ставлення відповідача до всіх спроб спілкуватись з дітьми було негативне. Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 106 від 15 лютого 2022 року визначено порядок спілкування позивача з дітьми, проте [PERSON] ігнорує розпорядження, не повідомляє про місце проживання дітей. Позивач просить суд визначити спосіб спілкування з дітьми шляхом встановлення наступного графіку зустрічей батька з дітьми: щотижня кожну середу, п`ятницю та неділю з 10:00 години до 20:00 години з можливістю відвідування дитиною місця проживання позивача, інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, за умовою задовільного стану здоров`я дитини та повідомлення матері про місце перебування дітей; в дні офіційний державних свят, які встановлені постановами Кабінету Міністрів України будуть визнані вихідним днями в державі, з можливістю відвідування дітьми місця проживання позивача, інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності матері, за умовою задовільного стану здоров`я дитини та повідомлення матері про місце перебування дітей; кожен день народження синів до досягнення ними повноліття; у літній та зимових періоди по одному місяцю для оздоровлення дітей на території України з попередженням матері про місцеперебування дітей; зобов`язати [PERSON] не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дітьми - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в межах визначеного за рішенням суду графіку спілкування з дітьми. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 липня 2022 року головуючим суддею визначено суддю А.В. Слободянюк (а.с.19). Ухвалою суду Дніпровського районного суду міста Києва від 04 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху (а.с.23,24). Ухвалою суду Дніпровського районного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, зобов`язано Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору (а.с.30-32). Ухвалою суду Дніпровського районного суду міста Києва від 14 березня 2023 року у справі закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду (а.с.150,151). 12 жовтня 2022 року до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] на позовну заяву (а.с.51-70). У даному відзиві відповідачка зазначає, що з 2014 року перебувала у шлюбі з позивачем, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року (справа 755/12672/21) розірвано, підставою для розірвання шлюбу було систематичне вчинення позивачем психологічного насильства, яке також відображалось і на дітях. З моменту припинення шлюбних відносин, діти фактично проживають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Позивач і після розірвання шлюбу продовжує пригнічувати відповідачку, пише відповідачці погрози щодо фізичної розправи, ображає, залякує. Вказує, що відповідачка неодноразово зверталась до Дарницького управління поліції ГУНП в місті Києві через насильницькі дії з боку позивача, свідками яких були діти. Внаслідок таких дій позивача діти почали його боятися. Діти самостійно не можуть з батьком розмовляти, оскільки він володіє лише англійською та арабською мовами, що затрудняє їх спілкування і призводить до конфліктних ситуацій. Діти висловлюються проти зустрічей з батьком. Під час спільного проживання відповідачка виступала як перекладач між дітьми та батьком. У відзиві відповідачка також вказує, що вона не перешкоджала спілкуватись з дітьми, навпаки робила все від неї залежне, щоб позивач бачився та спілкувався з дітьми: завжди приводила дітей на зустріч з батьком в публічні місця, оскільки боялась лишатись на одинці з позивачем. Однак, навіть зустрічі в публічних місцях не стримували позивача від агресивної поведінки щодо неї, при цьому свідками такої поведінки позивача завжди були діти, що змусило її звертатись до органів поліції. Головою комісії служби у справах дітей та сім`ї пропонувалось позивачу проходження адаптації батька з дітьми та психологом, однак він відмовився, позивач проігнорував пропозицію щодо встановлення графіку зустрічей у присутності фахівця зі служби у справах дітей і сім`ї. Відповідачка вказує, що ухвалами судів було відмовлено у видачі наказу про стягнення з позивача аліментів через відсутність місця реєстрації його проживання. Батько не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, в даний час розглядається Дарницьким районним судом міста Києва (справа № 753/9187/22) позов щодо стягнення з позивача аліментів на утримання дітей. Відповідачка також вказує, що не чинить перешкод у спілкуванні з дітей з батьком, а лише має на меті забезпечити інтереси дітей, стабілізувати психоемоційних їх стан, оскільки вони налякані поведінкою батька по відношенню до їх матері. Вважає необхідним перед початком індивідуального спілкування з батьком, діти мають пройти терапію з спеціалістами, щоб налагодити між ними зв`язок. 20 грудня 2021 року відповідачкою отриманий висновок клінічного психолога ГО «КОАДАПТАЦІЯ», відповідно до змісту якого, діти відчувають напругу (страх, тривогу) по відношенню до батька; у висновку рекомендовано арт-терапію для кожної дитини, медіацію у супроводі психолога між батьком і дітьми. Повідомляє, що позивач тривалий час не проживав з дітьми, не в змозі з ними спілкувати, оскільки не володіє мовою дітей. Позивач не має визначеного місця проживання, встановлення графіку побачень з дітьми за місцем його проживання, без встановлення його проживання, суперечить інтересам дітей і буде порушувати її материнські права, оскільки не буде достеменно відомо, де знаходяться діти. Графік спілкування з дітьми, який пропонує позивач, припадає на період часу перебування дітей у дошкільному та шкільному закладах, що не можу бути прийнятним, оскільки порушується їх режим розвитку та навчання. Позивачу необхідно налагодити емоційний контакт з дітьми, єдиним способом якого є проведення зустрічей лише у присутності кваліфікованого психолога. Відповідачка у відзиві просить: встановити перші два місяці проходження психологічної адаптації дітей в Київському міському центрі соціальних служб для сімей, дітей та молоді Дарницького району м. Києва. Встановити один раз на тиждень в присутності фахівця із соціальної роботи та державного психолога в будь-який будній день зустрічі позивача з синами у приміщенні служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації чи на території спеціального закладу у присутності соціального педагогу чи психолога, попередньо повідомивши позивача за два дні будь-яким засобом зв`язку. Після проходження дітьми адаптації з психологом та отримання висновку державного психолога щодо прихильності дітей до батька та відсутності перешкод у нормальному розвитку дітей при спілкуванні з батьком, відповідачка пропонує наступний порядок зустрічей: кожної першої та третьої суботи місяця (за домовленістю з матір`ю засобами електронної пошти) з 09:00 год. до 13:00 год. у присутності рідних батьків відповідачки у рекреаційних зонах та місцях дитячого дозвілля, якщо такі місця є безпечними з урахуванням воєнного стану в Україні. У разі хвороби дітей день зустрічі переноситься на інших погоджений час. Відповідачка вказує про необхідність зобов`язати позивача завчасно попереджувати її про неможливість зустрічі з дітьми у визначений графіком час. Позивач додатково подав свої пояснення, в яких вказує, що дружина фактично зникла з дітьми, йому доводилось розшукувати місце знаходження дітей із залученням правоохоронних органів, він більше року не бачив дітей. Повідомляє, що відповідачка продала все майно, яке їй дав позивач, втекла, забравши при цьому дітей, перервала зв`язок із чоловіком. Вказує, що робочий час відповідача не дозволяє їй безпосередньо доглядати дітей, а тому за дітьми стежить батько відповідачки, який є особою похилого віку, має проблеми зі здоров`ям, вживає алкоголь, має складний характер, що впливає на особистість дітей. У поясненнях позивач просить встановити 50% часу побачень з дітьми; надити йому тривалий час для проживання з дітьми; надати достатнього часу взимку та літку для відпочинку з дітьми; надати побачення для батька два тижні та два тижні для матері, включаючи відпустку для дітей та приймаючи до уваги графік навчань дітей (а.с.146,147). Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації пояснень до суду не надав. 15 грудня 2022 року надіслав на адресу суду висновок Органу опіку та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 06 грудня 2022 року № 101-8458/02 про визначення способів участі позивача у спілкуванні з дітьми разом із супровідним листом, у якому просив проводити судовий розгляд без його участі, ухвалити рішення з максимальним врахуванням інтересів малолітніх дітей (а.с. 101). В судовому засіданні позивач [PERSON] , який надав свої пояснення за участю перекладача Аль-Санджлаві Маджид Ахмед Махмуд, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, додатково вказуючи, що після розлучення відповідач почала чинити перешкоди у спілкуванні з дітьми, фактично ховаючи їх. Після встановлення службою у справах дітей та сім`ї графіку спілкуванні з дітьми, позивач приїхав до місця проживання дітей, де його зустрів батько відповідачки, який почав лаятись, виштовхав позивача з двору будинку, що змусило позивача звернутись до органів поліції за допомогою. Повідомив, що насильства щодо колишньої дружини не вчиняв, під час зустрічі у кафе на відповідачку не нападав. Через те, що матір перешкоджає у спілкуванні з синами, він віддаляється від дітей. На даний час з дітьми спілкується здебільш по телефону, який купив старшому сину. Після того, як дізнався де навчається старший син [PERSON] , звернувся до дирекції школи, щоб йому дали можливість бачитись з дитиною, після надання дозволу регулярно приїжджає до школи, де спілкується зі старшим сином, проте вважає, що школа не є кращим місцем, де можна вільно проводити час з дитиною. Молодшого сина взагалі не бачить, лише спілкується по телефону. На запитання суду повідомив, що матеріально забезпечує дітей, купує книжки, канцелярське приладдя, купує подарунки дітям, гроші передає через сина, адже не спілкується з їх матір`ю. Також повідомив, що на території України має свій власний бізнес, а тому може, враховуючи інтереси дітей, приділяти їм багато уваги. Вважає, що незнання української або російської мови, не повинно бути перешкодою у спілкуванні з дітьми, зі свого боку він має намір вивчити мову спілкуванні дітей, щоб вільно з ними проводити час. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що на даний час у сторін з`явився певний контакт з приводу побачень позивача з дітьми, хоча відповідач продовжує чинити перешкоди у спілкування з дітьми. Позивач намагається зустрічатись із синами відповідно до встановленого розпорядженням районної державної адміністрації графіку, із старшим сином зустрічі відбуваються у школі, крім того спілкування відбувається також у телефонному режимі із обома дітьми. Пояснив, що позивач спілкується з дітьми різними мовами, у тому числі англійською та арабською, сам він вивчає українську мову, щоб краще розуміти синів. Вважає, що не вбачає необхідним перебування психолога, вчителя або інших сторонніх осіб під час побачень з дітьми, для налагодження звичайного емоційного контакту з дітьми необхідно надати обом батькам рівні права та рівний час перебування з ними. Додатково повідомив, що позивач працює сам на себе, займається інвестиційним та будівельним бізнесом, а тому сам формує графік своєї зайнятості та завжди може приділяти увагу вихованню дітям. Також звернув увагу на те, що відповідач працює повний робочийдень, приходить додому пізно, з дітьми здебільш займається батько відповідача, який має шкідливі звички, що може негативно впливати на розвиток дітей. Твердження відповідачки про необхідність проходження позивачем та дітьми консультувань із психологом вважає суб`єктивною думкою позивачки, нічим не підтвердженою, оскільки доказів про негативний вплив батька на психологічний стан дітей відповідач не надала. Мати, на думку представника позивача, намагається перекласти відповідальність за формування у дітей нормального ставлення до батька на психологів. Відповідач [PERSON] у судовому засідання пояснювала, що вона ніколи не була проти спілкування батька із дітьми, разом з тим, після того, як сторони почали жити окремо, діти були свідками агресії їх батька до матері, що негативно сформувало їх уявлення про батька, якого вони бояться, інколи не бажають спілкуватись із ним. Про факти насильства у сім`ї вона неодноразово повідомляла органи поліції. Через це відповідач наполягала при обранні графіку зустрічей батька з дітьми враховувати насамперед інтереси дітей та перші два місяці проводити зустрічі дітей з батьком у присутності психолога, для того, щоб діти припинили боятись батька, змогли розуміти його, адже вони не розуміють мови спілкування позивача. Повідомила, що вона згодна у вихідні дні привозити дітей відповідачу, а у будні дні, оскільки відповідач працює, позивач може дітей забирати самостійно. Також пояснювала, що відносно молодшого сина [PERSON] зараз вирішується питання про переведення до іншого садочка, а тому він знаходиться у дома, разом з тим восени цього року дитина вже піде у перший клас, де вчиться і старший син [PERSON] , а тому батько може бачити обох дітей і у школі. З приводу старшого сина [PERSON] , який навчається у першому класі, пояснила, що дитина перебуває кожен навчальний день у школі до 18 години, після завершення уроків там же - у школі відвідує гуртки. Відповідач, у визначений час відповідно до графіку, встановленого розпорядженням районної адміністрації (щовівторка та щочетверга з 15:00 до 18:00) часто не з`являється, може прийти з самого ранку у час шкільних занять, вчинити скандал, що дуже засмучує дитину. У зв`язку з цим саме вона, а не позивач звернулась до директора школи з проханням дозволити батьку відвідувати дітей у другій половині дня, для чого за згодою керівництва школи була виділена спеціальна кімната. При встановленні графіку спілкування позивачем з дітьми просила, щоб сторони попередньо узгоджували побачення не телефонним зв`язком або шляхом використання месенджерів, які можна редагувати, а електронною поштою, в якій фіксуються повідомлення, оскільки позивач часто не дотримується домовленостей. Також звертала увагу, що у випадку тривалого перебування відповідача з дітьми, останній, у зв`язку з неволодінням мови спілкування дітей, не зможе робити з ними уроки, оскільки відповідач із старшим сином кожен день проводить час, роблячи разом із ним домашні завдання. Повідомила, що зі свого боку намагається дітей вчити англійській мові, якою вона володіє на високому рівні, однак старший син на даний час не хоче вивчати мову, оскільки його травмували відносини батьків, які він пам`ятає. Також звертала увагу, що з метою вирішення складнощів у спілкуванні між дітьми та батьком - позивачем, вона зверталась до психолога, який встановив, що діти відчувають негативні переживання відносно батька, а тому рекомендував проводити перший час спілкування батька з дітьми у присутності спеціаліста - психолога. Разом з тим батько дітей відмовляється від проходження консультувань з психологом, вважаючи це зайвим. З приводу матеріального забезпечення дітей повідомила, що позивач не піклується про дітей в обсязі, достатньому для їх забезпечення всім необхідним. Зокрема, позивач лише купив одного разу старшому сину мобільний телефон, обом дітям спортивні костюми та передав у школі сину [PERSON] сто доларів. Внаслідок такого забезпечення, відповідач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з позивача. На її думку позивач хоче бачитись з дітьми, проте не хоче належно виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання малолітніх синів. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, повно та всебічно дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, у режимі повного доступу, що здійснений на сайті https://reyestr.court.gov.ua/ в мережі Інтернет, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року по справі № 755/12672/21, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був укладений 27 липня 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва про народження а.с.12,13). За поясненнями відповідачки, діти проживають з нею, що підтверджується також актом садового товариства «Восход-1» про встановлення факту проживання громадянина (-ки), з якого вбачається, що [PERSON] проживає разом з дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (а.с.62). Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації № 106 від 15 лютого 2022 року визначено участь батька, [PERSON] , у вихованні його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановлено графік спілкування з дітьми: протягом перших трьох місяців у присутності матері: щовівторка з 15:00 год. до 18:00 год., в подальшому без участі матері: щовівторка з 15:00 год. до 19:00 год. Зобов`язано батька дотримуватися режиму виховання та харчування, розвитку дітей, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері, [PERSON] ; зобов`язано матір не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними (а.с.14). Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилався на те, що між ним та колишньою дружиною не досягнуто згоди з приводу його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, відповідач фактично не дотримується встановленого графіку зустрічей батька з дітьми, визначений розпорядженням Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації № 106 від 15 лютого 2022 року, внаслідок чого між ними виникають непорозуміння, позивач позбавлений можливості вільно брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми, що також вбачається з листа Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації № 101/46/13-499-117 від 07 липня 2022 року (а.с. 15). Заперечуючи частково проти позовної заяви позивача щодо зустрічей з дітьми, відповідач посилається на систематичне вчинення відносно неї психологічного насильства, що виражається у погрозах фізичного насильства, образах, приниженнях, залякувань щодо викрадення дітей у відповідача. За поясненнями, наданими відповідачем у судових засіданням, діти були свідками скандалів між батьками, внаслідок чого у дітей виникла психологічна травма, вони бояться батька та відчувають з його боку загрозу, що зумовлює, як стверджує відповідач, проведення зустрічей дітей перший час виключно у присутності фахівця - психолога для проведення психологічної адаптації дітей. Відповідно до висновку громадської організації «Коадаптація» 20 грудня 2021 року, проведеним клінічним психологом [PERSON] щодо психодіагнастичного дослідження стану дітей, [PERSON] та [PERSON] . У висновку зазначено: на будь-які запитання про тата обидва хлопчики реагують достатньо різко; [PERSON] стверджує, що боїться тата, а зі слів [PERSON] він дуже злий на тата, не хоче його бачити та висловлює бажання захистити маму, адже тато ображав та щіпав її; діти не розуміють тата та не можуть з ним говорити; мама не проти спілкування дітей з батьком, проте хвилюється з приводу наявної психічної напруги дітей по відношенню до батька. Висновком рекомендовано індивідуальна арт-терапія для кожної дитини, медіація у супроводі психолога між батьками та дітьми, подальше індивідуальне спілкування батька з дітьми (а.с.60). Разом з тим, долучені відповідачем копії заяв [PERSON] до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про вчинення домашнього насильства відносно неї (а.с. 63-65, 68) не можуть бути належними доказами такого насильства, оскільки відсутні докази отримання вказаних заяв відділом поліції або докази надіслання цих заяв засобами поштового зв`язку, крім того відсутні докази встановлення вини позивача у такому правопорушенні у визначеному законом порядку. Також суд не може прийняти як належні та допустимі докази заяви свідків [PERSON] та [PERSON] , долучені відповідачем на підтвердження агресивної поведінки позивача до неї (а.с. 112-114), з огляду на те, що заяв про допит вказаних свідків у даній цивільній справі учасниками справи, у тому числі відповідачем, заявлено не було. Крім того, заперечуючи проти позовних вимог в частині можливості відвідування дітей батька за місцем його проживання, відповідачка вказує про відсутність у позивача місця реєстрації його проживання, відсутність доказів місця проживання позивача за адресою, вказаною ним у позовній заяві, що викликатиме у неї стурбованість про місце знаходження дітей під час їх зустрічей з батьком. Судом досліджено ухвалу Дарницького районного суду міста Києві від 02 червня 2022 року (справа 753/4168/22), копію якої надав відповідач у знеособленому вигляді, шляхом повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень, з якої вбачається, що судом за заявою [PERSON] відмовлено у видачі наказу про стягнення з [PERSON] аліментів з підстав неможливості встановити зареєстроване у встановленим законом порядку місце проживання боржника, [PERSON] (а.с.61). Також згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 24 лютого 2022 року (справа 755/2255/22), якою також було відмовлено відповідачці у видачі наказу про стягнення з [PERSON] аліментів. Судом було встановлено, що останній був зареєстрований з 01 лютого 2018 року по 03 лютого 2022 року за адресою проживання: [ADDRESS] , однак вибув на підставі заяви про припинення права користування (а.с.67). Саме цю адресу проживання позивач вказав у позовній заяві, звертаючись до суду з даним позовом. Висновком Дарницької районної в місті Києві держаної адміністрації від 06 грудня 2022 року № 101-8458/02, наданого на виконання ухвали суду, визначено спосіб участі [PERSON] , у вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з ними. У висновку вказано, що після розірвання шлюбу батьків, діти залишились проживати в матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де створені умови для проживання дітей. Батько дітей [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , де також створено умови для проживання дітей. Вивчивши матеріали, враховуючи рекомендації комісії (протокол від 10 листопада 2022 року № 16), визначено графік участі батька у вихованні дітей: щовівторка, щочетверга з 15:00 год. до 19:00 год., щонеділі з 10:00 год. до 14:00 год (а.с.102-103). У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація) 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.9 Конвенції, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращім інтересам дитини. У ст.7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Згідно ст.141 Сімейного Кодексу (СК) України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як визначено ст.ст.150, 151 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини та право обирати форми та методи виховання, крім тих які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Відповідно ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правих норм, суд приходить до висновку про те, що підстави для усунення батька від спілкування з дитиною відсутні, а тому, враховуючи відсутність згоди між сторонами щодо порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, такий порядок підлягає встановленню в судовому порядку. Визначаючи конкретний порядок участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить також з положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Як пояснила у судовому засіданні відповідач [PERSON] , вона не заперечує проти зустрічей синів та позивача, проте у зв`язку з напруженими стосунками між сторонами, та як наслідок наявності психологічної травми у дітей, наполягає проведення зустрічей батька з дітьми проводити певний час у присутності психолога з метою проведення корекції ставлення дітей до батька. Суд дійшов висновку, що, з урахуванням висновку громадської організації «Коадаптація» від 20 грудня 2021 року щодо психодіагнастичного дослідження стану дітей, встановлення зустрічей батька з дітьми в кабінеті та в присутності кваліфікованого професійного психолога безперечно будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків позивача з його малолітніми дітьми, і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батька так і дітей. На думку суду, відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їх батьком повинно переважати над бажанням батька проводити зустрічі з дітьми на одинці, та найкраще відповідатиме інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні даного спору. Визначаючи порядку побачень батька з дітьми, судом встановлено, що вік дітей потребує відвідування дошкільного та шкільного навчального закладу, що унеможливлює проведення зустрічей дітей з батьком не у вихідні дні з 10:00 години ранку та до 20:00 години вечора, а тому з урахування конкретних обставин справи, у тому числі прихильності дітей до батька, суд дійшов до висновку про встановлення графіку побачень батька з синами перші два місяці з дня набрання цим судовим рішенням законної сили - кожного вівторка та четверга з 15:00 години до 17:00 години, без присутності матері, у приміщенні Дарницького районного в місті Києві центру соціальних служб у присутності психолога або іншого фахівця із соціальної роботи. Після спливу вказаного строку - кожного вівторка та четверга з 15:00 години до 19:00 години, а також щосуботи з 11:00 години до 15:00 години, без присутності матері. Суд вважає доцільним також визначити час для спілкування батька з синами у період літніх та зимових канікул: кожного вівторка та четверга з 11:00 години до 16:00 години, а також щосуботи з 11:00 години до 16:00 години, крім періоду перебування дітей на оздоровленні поза місцем постійного їх проживання. Крім того, визначаючи порядок спілкування батька з дітьми у дні їх народження, суд вважає за доцільне, надати батькам можливість домовитись про час та місце зустрічі батька з синами, врахувавши особливості організації святкування днів народження, а випадку недосягнення такої домовленості - з 15:00 години до 19:00 години. При організації спілкування батька з дітьми обов`язковою умовою є врахування стану здоров`я дітей. Так, під час судового розгляду встановлено, що у сторін виникають складнощі при організації зустрічей дітей: як вказує відповідач, позивач не дотримується домовленостей щодо днів та годин відвідування дітей, разом з тим відповідач не заперечує після налагодження емоційного зв`язку позивача з дітьми, відвідування останніми місця проживання батька. Відтак, з урахуванням особливостей спілкування між сторонами, організацію проведення зустрічей батька з дітьми суд вважає доцільним узгоджувати сторонами засобами електронної пошти, де під час листування сторони зможуть домовлятись про місця зустрічей, а також місця відвідування дітьми. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Наданий органом опіки та піклування висновок щодо розв`язання спору, з яким частково погодились сторони, не містить обґрунтувань та мотивів встановленого графіка, не враховує фактичних обставин щодо відсутності сталого психологічного зв`язку дітей з батьком, а також взаємовідносин між сторонами, а тому рекомендований у ньому графік побачень батька з синами, не може бути покладений судом в основу висновку при вирішенні спору щодо участі батька у вихованні дітей, що є підставою для самостійного визначення судом кількості і тривалості побачень батька з дітьми (графік побачень). Встановлюючи вказаний спосіб участі батька у вихованні дітей, суд керується виключно інтересами дитини. Суд вважає необхідним зауважити, що позивач не позбавлений можливості в подальшому вирішити питання щодо зміни способу його участі у вихованні дітей з урахуванням їх віку, стану здоров`я, зміни ставлення дітей до нього, укріпленням психоемоційного зв`язку та формуванням довірливих стосунків між ними. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 496,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial