Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини за заповітом після смерті матері позивача [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина, однак позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса у зв`язку з юридичною необізнаністю. Дізналася, що матір склала заповіт на її користь лише наприкінці 2022 року. У підготовчому судовому засіданні позивач відсутня, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. У підготовчому судовому засіданні представник Сновської міської ради відсутній, в матеріалах справи є заява відповідно до якої міська рада не заперечує проти задоволення позову (визнає позов) та просить суд розглянути справу без участі представника міської ради. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2008 року (а.с.10), яка була матір`ю позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 13.03.1968 року ( а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина, однак позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріуса у зв`язку з юридичною необізнаністю. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру № 70761367 від 29.11.2022 року встановлено, що в Спадковому реєстрі відсутня спадкова справа на ім"я [PERSON] ( а.с. 12). На день смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 207 від 22.11.2022 року. ( а.с. 11). Згідно копії заповіту від 10.05.1994 року, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] ( а.с. 9). Згідно ст. 1272 ч. 3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. А як указав Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач пропустила строк у зв`язку з необізнаністю про наявність заповіту, що і стало причиною пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суд має визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved