Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

ТОВ «ФК «Омега Фінанс» звернулось суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в загальному розмірі 51300,89 грн. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що 28.02.2019\~між АТ\~«Юнекс Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Омега Фінанс», та [PERSON] було укладено кредитний договір №0.013.271.0219.ФО_К, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 29998,97 грн. терміном користування до 28.02.2022 зі сплатою процентів щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки у розмірі 12% річних та сплатою щомісячно комісії за обслуговування кредиту в розмірі 3,49% від суми кредиту. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит частинами та сплачувати проценти за користування кредитом, та комісією за обслуговування кредиту, щомісячно, шляхом сплати чергових платежів, в порядку та на умовах відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.7 кредитного договору. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав покладені на нього зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого, станом на 31.03.2021 утворилася заборгованість в розмірі 51300,89 грн., з яких: 14665,21 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочений згідно Графіку платежів), 10024,07 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4403,15 грн. прострочені проценти за кредитом, 105,10 грн. проценти за користування кредитом, 18845,28 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту, 1046,96 грн. комісія за обслуговування кредиту, 2211,12 грн. сума нарахованої пені за кожен день прострочення платежу. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 51300,89 грн., судовий збір у сумі 2481,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3 600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник \~адвокат Лепетуха\~Я.В.\~в судове\~засідання не\~з`явилися.\~Разом з\~тим,\~до суду\~від адвоката\~Лепетухи Я.В.\~надійшла заява\~про розгляд\~справи у\~відсутність відповідача\~та його\~представника,\~у задоволенні\~позову заперечує\~в повному\~обсязі,\~просила врахувати\~позицію відповідача,\~викладену у\~відзиві на\~позовну заяву.\~Відзив (а.с.\~122-124)\~мотивований тим,\~що позовна\~заява не\~містить розрахунку\~вказаної в\~позові суми\~боргу (його\~складових частин),\~який позивач\~бажає стягнути\~з відповідача\~за зобов`язаннями\~позичальника,\~що є\~необхідними відомостями\~з метою\~встановлення точних\~періодів та\~складових боргу,\~який виник\~у відповідача\~відповідно до\~обов`язків позичальника\~у кредитному\~договорі,\~оскільки обґрунтований\~розрахунок,\~є такий,\~що містить\~обчислення,\~порядок нарахування\~сум (множення,\~додавання,\~нарахування та\~інше)\~та підстави\~такого нарахування,\~передбачені законом\~або умовами\~договору,\~із зазначенням:\~по тілу\~кредиту:\~сума,\~яка підлягає\~сплаті по\~кожному із\~платежів;\~сума,\~яка сплачена:\~сума заборгованості,\~із зазначенням\~періоду заборгованості,\~по відсоткам,\~комісії та\~пені:\~сума,\~яка підлягає\~сплаті окремо\~за відсотками,\~комісією та\~пені;\~сума,\~яка була/не\~була сплачена\~окремо за\~відсотками,\~комісією та\~пені:\~початок та\~кінець періоду\~нарахування за\~відсотками,\~комісією та\~пенею,\~кількість днів\~нарахування,\~розрахунок процентів\~та сума\~боргу по\~них,\~тощо. Відповідач вважає, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем за кредитним договором є не коректним, а саме, при здійсненні розрахунку не було враховано вимоги Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби «СОVID 19» від 18.03.2020 та безпідставно нараховані штраф, пеня, оскільки споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів за кредитом. Враховуючи положення п. 6 розділу IV «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~у позивача\~були відсутні\~підстави для\~нарахування заборгованості\~за процентами\~згідно ст.\~625\~ЦК України\~за прострочення\~виконання зобов`язань\~та штрафу\~та пені\~у період\~з 01.03.2020,\~а тому\~відповідач вважає,\~що позов\~цій частині\~задоволенню не\~підлягає. Крім того,\~розрахунок заборгованості\~пені та\~штрафів за\~кредитним договором\~№0.013.271.0219.ФО_К\~від 28.02.2019\~не містить\~період за\~який було\~зроблено цей\~розрахунок,\~лише тільки\~зазначена кінцева\~дата,\~що позбавляє\~можливості перевірити\~підстави та\~розмір нарахованої\~заборгованості.\~Також,\~оскільки інше\~не визначено\~договором,\~пунктом 1.5.3.\~кредитного договору\~фактично встановлено\~плату позичальника\~за надання\~інформації щодо\~його кредиту,\~безоплатність надання\~якої прямо\~встановлена частиною\~першою статті\~11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування». Відтак, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позивачем ТОВ «Юнекс Банк» дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів про повідомлення споживача про умови кредитування га узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.02.2019 між АТ «Юнекс Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0.013.271.0219.ФО_К, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в сумі 29998,97 грн. терміном користування до 28.02.2022 (п. 1.1 Договору). Вiдповідно до п. 1.5. Договору за користування кредитом Позичальник сплачує: 1.5.1. проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,0% (дванадцять процентів) річних. 1.5.2. комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня отримання кредиту, в розмірі 0,00% (нуль процентiв) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору. 1.5.3. комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 3,49% (три цілих і сорок дев`ять сотих процентів) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Згідно з п. 2.1 Договору надання кредиту здійснюється шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] в Банку з подальшим перерахуванням на поточний рахунок ПрАТ «СК «Юнівес» у сумі 899,97 грн на сплату страхового платежу за договором добровільного страхування від нещасних випадків згідно п. 3.2.6.1 цього Договору та договором страхування, за умови сплати Позичальником комісії, встановлених п. 1.5.2 цього Договору(а.с. 14). Пунктом 2.3 Договору визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється Позичальником щомісячно в період з 1 по 10 (включно) числа кожного календарного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, в сумі 2043,96 грн. Згідно з п. 2.4 Договору погашення заборгованості за кредитом, комiсiї за обслуговування кредиту та процентами, а також інших платежів, передбачених умовами цього Договору, здійснюється за допомогою регулярного платежу, який був встановлений на поточний рахунок № [NUMBER] Позичальника, шляхом безготівкового перерахування суми платежу визначеного в п. 2.3. Договору та суми інших платежів на рахунок № [NUMBER] в AT «ЮНЕКС БАНК». Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою по особовому рахунку. 31 березня 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021, згідно з яким право вимоги за кредитним договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019 стосовно [PERSON] , які належали AT «Юнекс Банк» перейшли до ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (а.с. 69-78). У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 31.03.2021 року наявна заборгованість у загальному розмірі 51300,89 грн., з яких: 14665,21 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочений згідно Графіку платежів), 10024,07 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 4403,15 грн. прострочені проценти за кредитом, 105,10 грн. проценти за користування кредитом, 18845,28 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту, 1046,96 грн. комісія за обслуговування кредиту, 2211,12 грн. сума нарахованої пені за кожен день прострочення платежу. 19.08.2021 року позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу №08-21/2768/Ф, в якій просив сплатити заборгованість за Договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019 (а.с. 64-68), однак відповіді не отримав. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до положень статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами частини 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 1054ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням частини 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Із матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №31/03-2021, згідно з яким право вимоги за кредитним договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019 стосовно [PERSON] , які належали AT «Юнекс Банк» перейшли до ТОВ «ФК «Омега Фінанс». 19.08.2021 року позивач направив відповідачу повідомлення-вимогу №08-21/2768/Ф, в якій просив сплатити заборгованість за Договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019. Повідомлення вимога №08-21/2768/Ф було направлено за адресою, яка зазначена в Договорі №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019 (а.с. 66-68). Проте, ні протягом встановленого у вимозі 30-денного строку, ні станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідач не вчинив жодних дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019. Твердження представника відповідача адвоката Лепетухи Я.В. стосовно того, що позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019 суд вважає безпідставним з огляду на наступне. Відповідно до умов договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 укладеного між ТОВ «ФК «Омега Фінанс» та АТ «Юнекс Банк», ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк», в тому числі, й щодо [PERSON] за кредитним договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019. Додатком №1 до договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 є Реєстр прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 загальна сума заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019 становить 51300,89 грн. з яких: 14665,21 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочений); 10024,07 грн. - заборгованість по тілу кредиту (не прострочений); 4403,15 грн. прострочені проценти за кредитом; 105,10 грн. строкові проценти за користування кредитом; 18845,28 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту; 1046,96 грн. строкова комісія за обслуговування кредиту; 2211,12 грн. сума нарахованої пені за кожен день прострочення платежу (а.с. 75). Зазначене підтверджується виписками по особовому рахунку [PERSON] (а.с. 31-63). Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2021 по справі №278/2177/15-ц про те, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення [PERSON] . На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування [PERSON] поставив свій підпис у кредитному договорі, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. Крім того, за період з 01.03.2019 по 23.12.2019 [PERSON] сплачував згідно графіку платежів кошти на погашення кредиту, нарахованих процентів та комісії. Таким чином, відповідач був обізнаний про всі умови кредитного договору та прийняв їх як справедливі та прийнятні для себе і не звертався до банку із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування та не пред`являв вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 14665,21 грн. - заборгованість по тілу кредиту (прострочена); 10024,07 грн. - заборгованість по тілу кредиту (не прострочена); 4403,15 грн. прострочені проценти за кредитом; 105,10 грн. строкові проценти за користування кредитом є правомірними і законними та підлягають стягненню з відповідача в загальному розмірі 29197,53 грн. на користь позивача, оскільки виходять із кредитних договірних зобов`язань. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості зі сплати 18845,28 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту та 1046,96 грн. строкова комісія за обслуговування кредиту, суд зазначає наступне. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно умов п. 1.5.3 кредитного договору №0.013.271.0219.ФО_К від 28.02.2019 за користування кредитом позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 3,49% від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтентних платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.03.2021 сума заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає 1046,96 грн. та прострочена комісія за обслуговування кредиту складає 18845,28 грн. Банк, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту не зазначив, за які саме послуги сплачується комісія. Відповідно до п. 3.4.1 Договору, позичальник має право одержувати від банку інформацію про заборгованість за кредитом, комісії за обслуговування, процентами та іншими платежами за цим договором. Відповідно до п. 3.4.6 Договору не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Договором передбачено право позичальника на отримання інформації щодо його кредиту,безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Перелік послуг з обслуговування кредиту, за які справляється плата у вигляді комісії за обслуговування комісії Договір не містить, при цьому, щомісячна плата за обслуговування міститься у пункті 1.5.3 кредитного договору та у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень ч. 1 та 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги, перелік яких відсутній у Договорі, а отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», вказаний пункт кредитного договору є несправедливим. Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №583/3343/19. Положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними іне потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16. Також, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі №708/195/19. Відповідно до п.п. 3.4.1, 3.4.6 Договору позичальник має право одержувати від банку інформацію про заборгованість за кредитом, комісії за обслуговування,процентами та іншими платежами за цим Договором, а також не частіше одного разу на місяць вимагати у Банку безоплатного надання інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту повернутої Банку,виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися Позичальнику за законом. Тобто Договором передбачено право Позичальника на отримання інформації щодо його кредиту,безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, перелік надання інших послуг за вказану у п. 1.5.3 Договору плату, умовами договору не передбачено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 18845,28 грн. прострочена комісія за обслуговування кредиту та 1046,96 грн. строкова комісія за обслуговування кредиту необхідно відмовити за безпідставністю. Також суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2211,12 грн. пені за кожен день прострочення платежу на підставі п. 6 розділу IV «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України\~«Про споживче\~кредитування»,\~відповідно до\~якого у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Крім того, суд враховує, що позивач не надав суду детальний розрахунок неустойки із зазначенням конкретного періоду нарахування відповідачу неустойки в розмірі 2211,12 грн., кількість прострочених днів та інше, а також, що з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), споживач [PERSON] звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2211,12 грн. пені за кожен день прострочення платежу. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2481,00 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 56,91%, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1411,94 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Документально підтвердженими витратами позивача на правову допомогу адвоката Тугай В.С. є договір про надання правової допомоги від 05.04.2021, ордер серії АІ №1247920, акт наданих послуг, платіжне доручення №68 від 05.07.2022 (а.с. 79-85). Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на 56,91%, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2048,76 грн. пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial