Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

В листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позову вказував, що 27 травня 2021 року о 13 год. 40 хв. по проспекту Визволителів у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Hyndai Sonata», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Jaguar», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року відповідача [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203374514. Відповідно до звіту із визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Jaguar» д.р.н. [NUMBER] від 12 липня 2021 року №27603, складеного суб`єктом оціночної діяльності Смірновим Б.В. , вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля у результаті його пошкодження в ДТП, з урахування коефіцієнту фізичного зносу 0,70, складає 29 291 грн. 85 коп. Згідно з ремонтної калькуляції, доданої до звіту, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 60 113 грн. 96 коп. Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті страховою компанією становить 27 791 грн. 85 виходячи із наступного розрахунку: 29 291 грн.- сума матеріального збитку, 1500 грн. - розмір франшизи за страховим полісом. Зазначає, що позивач у встановлені строки подав до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» повідомлення про ДТП та заяву про виплату йому страхового відшкодування із страхової компанії, в зв`язку з чим [PERSON] отримав 10 268 грн. 75 коп. в рахунок такого відшкодування. Проте, вважає, що страхова компанія не в повному розмірі сплатила суму страхового відшкодування, сума недоплати становить 17 523 грн. 10 коп. В добровільному порядку сплачувати вказану суму ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» відмовляється. Станом на день подачі позову автомобіль відповідача не відремонтований. Посилаючись на те, що чинним законодавством передбачено, що у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування потерпілому шкоди, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, просив стягнути з відповідача [PERSON] різницю між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку у розмірі 30 822 грн. 11 коп. (60 113 грн. 96 коп. - 29 291 грн. 85 коп. з урахуванням суми франшизи в розмірі 1500 грн., а також стягнути із страхової компанії 17 523 грн. 10 коп. недоплаченого страхового відшкодування, з урахуванням звіту від 12 липня 2021 року №27603 та стягнути в солідарному порядку витрати на проведення такого звіту у розмірі 2500 грн. Також позивач вказує, що йому була завдана також моральна шкода, яка аккумулюється в душевних стражданнях у зв`язку з пошкодженням його майна - автомобіля, внаслідок чого він перебував у пригніченому стані, відчуває певний емоційний та фізичний дискомфорт, йому довелось звертатись до фахівця з метою проведення оцінки пошкодженого автомобіля, відшукання грошових коштів на це, позивач був позбавлений можливості використовувати пошкоджений автомобіль та вимушений користуватись послугами таксі для пересування. Посилаючись на те, що протиправними діями відповідача [PERSON] , які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, було завдано моральної шкоди, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із діями останнього, а також була завдана і моральна шкода страховою компанією, яка виразилась в тому, що позивачу сума страхової виплати ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» була виплачена не в повному обсязі, просив також стягнути з кожного відповідачів [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та також із ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» моральну шкоду в розмірі 5000 грн, яка полягає в неповній та несвоєчасній виплаті страхового відшкодування, а також з необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав. Розмір спричиненої матеріальної шкоди позивач оцінив сумі 10 000 грн. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] до ТзДВ «СК «Альфа Гарант», [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді від 08 лютого 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 06 квітня 2023 року від Блінової А.В. , діючої в інтересах ТзДВ «СК «Альфа Гарант», надійшов відзив на позовну заяву, в якому було зазначено, що страхова компанія у встановлені Законом строки виплатила у повному розмірі позивачеві суму стразового відшкодування в розмірі 10 268 грн., в зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення суми 17 523 грн. 10 коп. на користь позивача. Також представник Блінова А.В. вказувала, що на виконання вимог ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 04 червня 2021 року було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що було складено відповідний протокол огляду автомобіля, який також був підписаний і позивачем. При цьому, заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час такого огляду та визначення розміру страхового відшкодування з боку позивача були відсутні. Товариство здійснило розрахунок страхового відшкодування в порядку, передбаченому законом, на підставі аварійного сертифікату №37-D/89/9 від 17 серпня 2021 року. Оскільки Товариство вчасно оглянуло автомобіль, тому останнє не має зобов`язання визначити суму страхового відшкодування на підставі звіту, виконаного на замовлення позивача, до того ж позовна вимога про стягнення витрат на проведення експертизи на замовлення позивача не підлягає задоволенню. Зазначала, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, визначених ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідних для самостійного визначення ним розміру завданої йому шкоди. Посилаючись на викладене, просила відмовити у задоволенні позову до ТзДВ «СК «Альфа Гарант». Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву не скористався. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про розгляд даної справи в суді, в судове засідання не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 27 травня 2021 року о 13 год. 40 хв. по проспекту Визволителів у м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Hyndai Sonata», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Jaguar», д.р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року відповідача [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 850 грн. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Разом з тим, винна особа - володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховику. Пунктом 3 ч.1 ст.988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону). Одночасно за положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, як підстави відшкодування шкоди і відмови страховика у такому відшкодуванні, так і процедури, за якими така шкода відшкодовується. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (п.п. 37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону) із сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (п.33.1 ст.33 Закону). На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203374514. За страховим полісом 203374514 ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 130 000 грн. З матеріалів справи слідує, що 28 травня 2021 року [PERSON] звернувся до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 27 травня 2021 року та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.20-22). 19 серпня 2021 року позивачем була отримана виплата страхового відшкодування в розмірі 10 268 грн. 75 коп. (а.с.23). Не погоджуючись із такою сумою страхового відшкодування, визначеною та виплаченою ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант», позивач через свого представника адвоката Коваленка А.О., 28 жовтня 2021 року повторно звернувся до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування, в якій просив у десятиденний термін з дня отримання такої вимоги здійснити страхове відшкодування [PERSON] ( різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (страховою виплатою) у розмірі 17 523 грн. 10 коп. (а.с.57-63). Пошкодження автомобіля позивача, яке мало місце 27 травня 2021 року, є страховим випадком, а отже ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» був зобов`язаний сплатити на користь позивача суму страхового відшкодування. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 19.08.2021 р. здійсненого ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» розмір матеріального збитку власнику автомобіля позивача становить 12 268 грн. 75 коп., сума страхового відшкодування - 10268 грн. 75 коп. вартість відновлювального ремонту (без врахування зносу деталей, що замінюються), становить 25 259 грн. 76 коп., вартість деталей, що замінюються без врахування зносу складає 18 558 грн. 58 коп., вартість деталей, що замінюються, з врахуванням зносу становить 5 567 грн. 75 коп. Ринкова вартість транспортного засобу до моменту пошкодження становить 424 079 грн. 08 коп. Також, з матеріалів справи слідує, що згідно до звіту із визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Jaguar», д.р.н. [NUMBER] від 12 липня 2021 року №27603, складеного суб`єктом оціночної діяльності Смірновим Б.В. , вартість майнового збитку, завданого власнику автомобіля у результаті його пошкодження в ДТП, з урахування коефіцієнту фізичного зносу 0,70, складає 29 291 грн. 85 коп., з врахуванням ПДВ. Згідно з ремонтної калькуляції, доданої до звіту, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 60 113 грн. 96 коп. Відомості про врахування або не врахування ПДВ до вказаної суми, даний звіт не містить. Ринкова вартість транспортного засобу до моменту аварійного пошкодження складає 481 224 грн. 06 коп. За проведення вказаного звіту позивачем було сплачено 2500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №27603 від 12 липня 2021 року. Разом з тим, дійсна вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, вартість автомобіля у неушкодженому стані на день ДТП та розмір матеріального збитку, є значно вищими, ніж було зазначено відповідачем ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» у розрахунку страхового відшкодування, та були визначені звітом із визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Jaguar», д.р.н. [NUMBER] , від 12 липня 2021 року №27603, складеного суб`єктом оціночної діяльності Смірновим Б.В. , згідно з яким повна вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача становить 60 113 грн. 96 коп. Вказаний звіт проводився станом на 27 травня 2021 року, тобто на день вчинення ДТП, за цінами, станом на 14.05.2021 року. Доводи відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» про те, що у Товариства відсутні зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування на підставі звіту, замовленого позивачем, не заслуговують на увагу, так як статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961 -IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.». Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 р. по справі № 320/9174/15-ц: «За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п.п. 1,3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями, викладеним в п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Враховучи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю ремонту, з урахуванням зношених деталей на нові (без врахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, з урахуванням зносу деталей, що підлягає зміні, за мінусом франшизи, яка, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування» не відшкодовується страховиком у разі виникнення страхового випадку. Позивачем, у позовній заяві, зазначена сума франшизи в розмірі 1500 грн., в той час, як з матеріалами справи підтверджено, що сума франшизи за страховим полісом №203374514 складає 2000 грн. Отже, із ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту та вартістю матеріального збитку у розмірі 17 023 грн. 60 коп. (29 291 грн. 85 коп.-10 268 грн. 25 коп.- 2000 грн.). Враховуючи те що відповідач [PERSON] спричинив дорожньо-транспортну пригоду, а ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» виплатила не в повному розмірі страхове відшкодування, у відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, підлягає стягненню з [PERSON] відшкодування різниці між матеріальним збитком та вартістю відновлювального ремонту на підставі звіту №27603 від 12 липня 2021 року в сумі 30 822 грн. 11 коп. (60113 грн. 96 коп.-29291 грн. 85 коп.) Також підлягають стягненню з відповідачів ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» та [PERSON] витрати на проведення звіту №27603 від 12 липня 2021 року по 1250 грн. з кожного. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» та [PERSON] підлягає стягненню судовий збір по 496 грн. 20 коп. з кожного. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України закріплено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 вказаної норми права визначено, що моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У частині 2 зазначеної статті встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Отже, за змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини спр ави (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За правилом ст. 26-1 Закону № 1961-ІV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення йому ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, а тому відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди із страхової компанії. Поряд з тим, як зазначив позивач, в ДТП було пошкоджено належний йому автомобіль, що негативно вплинуло на його моральний та емоційний стан. З метою відновлення автомобіля та захисту своїх прав він був змушений витрачати власні зусилля та час. Факт пошкодження автомобіля, належного позивачу та проведення відновлювального ремонту підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Разом з тим, суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 5000 грн., які він просив стягнути з відповідача [PERSON] є завищеним. Враховуючи характер правопорушення, вимоги розумності та справедливості, а також характер та об`єм спричиненої шкоди автомобілю позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1500,00 грн. Посилання відповідача ТзДВ «Страхова компанія «Альфа Гарант» на те, що звіт №27063 від 12 липня 2021 року, наданий позивачем, не може бути належним доказом, оскільки огляд пошкодженого автомобіля позивача проводився 06 липня 2021 року, тобто через два місяці після ДТП, крім того, під час огляду автомобіля позивача представником страхової компанії 04 червня 2021 року було зафіксовано показання одометру (пробігу) 241 588 км, в той час як у висновку зафіксовані показання одометру (пробі) 243 175 км, тобто позивач використовував автомобіль протягом двох місяців та здійснив пробіг 1588 км., не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та достовірними доказами, наявними в матеріалах справи. Крім того, долучений до відзиву страховою компанією протокол огляду транспортного засобу, на який посилається відповідач, є нечитабельним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial