Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

позивачка 29.11.2022 року звернулася до суду із позовом до відповідача, у якому просить визнати поважною причину пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визначити їй додатковий трьохмісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивачки та співвласником квартири номер [ADDRESS] . Як донька померлої вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив їй у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Відповідачем є її брат, який також є спадкоємцем першої черги за законом. Просить позов задоволити. Ухвалою судді від 04.01.2023 року позовну заяву залишено без руху та в подальшому недоліки усунено. Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 23.01.2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу у загальному позовному провадженні. 16.02.2023 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач [PERSON] зазначив, що він як і позивачка є спадкоємцями після смерті їхньої матері [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] планувала звернутися до нотаріуса та оформити заяву про прийняття спадщини. Вона дійсно в кінці шестимісячного строку після смерті матері захворіла. Знає, з її слів, що вона зверталася за медичною допомогою до лікаря. Він не заперечує щодо визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини, бо, вважає, що таке захворювання є поважною причиною для визначення додаткового строку. 04.04.2023 року [PERSON] подала до суду копію спадкової справи №313/2022, заведеної 21.11.2022 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . 24.04.2023 року нотаріусом Сьомої львівської державної нотаріальної контори надіслано до суду копію спадкової справи за №313/2022 після смерті [PERSON] . Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 06.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснила, що у 2014 році померла її матір. Наприкінці завершення шестимісячного строку на прийняття спадщини позивачка захворіла та не оформила спадщину. Після цього вона до 2022 року не зверталася за оформленням спадщини, оскільки їй пояснили, що строк все одно пропущено та доведеться звертатися до суду. Співвласниками квартири [ADDRESS] , частина у якій є спадковим майном, є позивачка, її чоловік, діти. Також співвласником квартири був брат позивачки [PERSON] , який помер за пів року до їх матері, та його спадкоємцем є його син. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він є братом позивачки та проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши вступне слово позивачки та відповідача, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до відомостей свідоцтва про народження, виданого 28.12.196 року, свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 12.10.1986 року, [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с 3,12 копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про укладення шлюбу). Згідно копії свідоцтва № [NUMBER] від 11.01.1997 року, виконком Львівської міської ради посвідчив, що квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Залізничним відділом РАЦС реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 16.08.2014 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Виходячи з матеріалів спадкової справи, позивачка [PERSON] 21.11.2022 року звернулася в Сьому Львівську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вказавши, що на день смерті спадкодавця [PERSON] , залишилось таке спадкове майно 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Крім заявниці спадкоємцем за законом є син померлої [PERSON] , який спадщину не прийняв. Інших спадкоємців немає (а.с.63). Відповідно до довідки №1505, виданої 14.02.2022 року ЛКП «Сигнівка» [PERSON] , 1932 р.н., була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , померла [INFO] і знята з реєстраційного обліку 24.10.2014 року (а.с.65). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 15.02.2014 року, [PERSON] помер [INFO] (а.с.71). Згідно відповіді №674/02-14 від 22.11.2022 року, нотаріус Сьомої львівської державної нотаріальної контори Львівської області повідомила позивачці, що остання пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, рекомендувала звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.21). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11.11.2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03.03.2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5)необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши надані письмові докази, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] . Висновок суду ґрунтується наступним. Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк позивачка не прийняла спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 15.02.2015 року, включно. При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На підтвердження поважності пропуску строку на звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивачка надала до суду копію запису про прийом у лікаря та копію обкладинки із зазначенням її прізвища, дати народження та адреси проживання. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язанні з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачка стверджує, що хворіла наприкінці шестимісячного строку на прийняття спадщини. Однак, суд зауважує, що з поданих [PERSON] доказів на підтвердження таких обставин, неможливо встановити особу, прийом якої здійснено лікарем, період захворювання, наявність оформленої непрацездатності особи у цей період, можливість останньої у цей період вчиняти дії що стосуються прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнанні поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як тимчасова непрацездатність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі 334/670/19 від 20.01.2021 року. Таким чином, позивачкою не доведено того, що у період шестимісячного строку на прийняття спадщини після смерті матері вона хворіла, була не мобільною та не мала змоги та можливості пересування. До того ж, позивачка не довела, що вона не мала можливості надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі № 173/1581/2015, від 17.10.2019 року у справі № 362/2685/17. Так, Порядок видачі свідоцтв про право на спадщину регламентовано Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок). Згідно з пунктом 2.1 Глави 10 Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини (пункт 3.5 Глави 10 Порядку). Пунктом 3.23 Глави 10 Порядку передбачено, що своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Згідно з пунктом 2.1. розділу IV Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5, спадкова справа заводиться посадовою особою органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, визначених у статтях 1261, 1262, 1266 ЦК України, осіб, вказаних у заповіті, заінтересованих в охороні цього майна, або вимоги кредиторів. Ухвалюючи рішення у цій справі суд також бере до уваги період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який становить понад сім років. Суд також зауважує наступне. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи Відповідно до\~п.24\~Постанови Пленуму\~ВС України\~№7\~від 30.05.2008\~року Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування,\~особа,\~ яка\~ не\~ прийняла\~спадщину в\~установлений законом\~строк,\~ може\~звернутися до\~суду з\~позовною заявою\~ про\~ визначення\~додаткового \~строку \~для \~прийняття спадщини\~відповідно до\~частини третьої\~ статті\~ 1272\~ ЦК.\~ \~ Зазначене\~ \~ положення\~застосовується до\~спадкоємців,\~в яких\~право на\~спадкування виникло\~з набранням\~чинності зазначеним\~Кодексом.Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, позивачкою не наведено жодних поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, не надано доказів, які свідчать про наявність у неї об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подачі такої заяви в межах шестимісячного строку, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed