Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 16.03.2023 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на утримання неповнолітньої дитини та дружини. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] , є її чоловіком з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між нами був укладений 02.12.2021 р. у виконкомі Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 28. В шлюбі з відповідачем народилася дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що шлюб між нею та відповідачем на даний час не розірваний в зв`язку з тим, що їхня дочка не досягла віку один рік. З відповідачем спільно не проживає фактично після народження дитини, а саме з 24.07.2022 р. по даний час, відповідач проживає окремо від сім`ї. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати кошти на утримання дитини та на утримання [PERSON] , як батько дитини, він зобов`язаний утримувати дочку матеріально та піклуватися про неї. [PERSON] на даний час не працює так, як здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, потребує матеріальної допомоги. Для утримання дитини необхідні значні кошти для придбання одягу, взуття, продуктів харчування предметів гігієни, розвиваючих ігор, ліків та на інші потреби. [PERSON] ствердила, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатний. На утриманні не має інших дітей або непрацездатних осіб про яких би він зобов`язаний був піклуватися та матеріально утримувати. Відповідач працює по найму у людей, має значні заробітки, але вони є не стабільними, матеріально забезпечений, а тому вважає, що з нього необхідно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини. Такий розмір аліментів є необхідним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також необхідно стягувати з відповідача аліменти на її утримання в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі.(а.с. 3) Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. На адресу повернулося рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою «вручене члену сім`ї», що в силу вимог ч.3 ст. 130 ЦПК України слід вважати, що відповідач був належним чином повідомлений (а.с. 18). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 24.03.2023 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду на 02.05.2023 року. Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик на 02.05.2023 у судове засідання по справі №347/753/23 відповідача [PERSON] (а.с. 15). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 02.12.2021 року, сторони зареєстрували шлюб 02.12.2021 р. у виконавчому комітеті Рожнівської сільської ради Косівського району Івано- Франківської області, актовий запис № 28 (а.с. 4) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07.07.2022 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5) Відповідно до довідки про склад сім`ї, виданої Рожнівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області від 17.02.2023 № 166/08-08 до складу сім`ї [PERSON] входять: дідусь [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні матері, брат [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання, виданої Рожнівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської № 78/08-16 від 29.04.2022 р., [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9) Зміст спірних\~правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем (батьком) обов`язку щодо утримання своєї дитини до досягнення нею повноліття та правом позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік». Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на положення частини 2 статті 10 ЦПК України суд також враховує норми статей 3, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно до яких в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить - 2272 гривні. Так, згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Вказане положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Така позиція є вірною, оскільки дружина проживає зі спільною дитиною, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар`єрному зростанні, громадському та світському житті. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, та згідно копії свідоцтва про народження є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач, як батько дитини, зобов`язаний її утримувати, однак, на даний час, добровільно цей обов`язок не виконує. Крім того, відповідач, являючись батьком дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, чим порушуються права позивачки, передбачені ст. 84 СК України. Суд зазначає, що обов`язок щодо утримання та виховання своєї дитини покладено на обох батьків і вони в рівній мірі зобов`язані її утримувати до досягнення нею повноліття. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, відсутність добровільного вирішення сторонами питання участі батька в утриманні дитини, суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Суд зауважує, що право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Крім того, суд звертає увагу про відсутність будь-яких фактичних даних, які б свідчили про непрацездатність відповідача або його незадовільний стан здоров`я, чи наявність інших утриманців, а, відтак, давали б суду підстави вважати, що відповідач не зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. Суд позбавлений можливості надати оцінку аргументам відповідача, оскільки такі ним не наведені, а сам відповідач в судове засідання не з`явився. Аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині -матері незалежно від цієї обставини. Так, суд констатує той факт, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю (позивачем), знаходиться на її повному утриманні. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини, а отже позивач, як матір з якою проживає дитина, має право на утримання з боку чоловіка аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Отже, враховуючи вищевикладені обставини, а саме відсутність роботи у позивача, у зв`язку з доглядом дитини, перебування дитини на повному утриманні [PERSON] , беручи до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) гривні щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повнолітня, а також аліменти на утримання позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Визначений судом розмір аліментів, на переконання суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та утримання її матері. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід розпочати з дня коли позивач звернулась із позовом до суду з 16 березня 2023 року. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1073 грн. 60 коп). На підставі ст. ст., 84, 180-182, 190, 191 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial