Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

23.02.2023 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17.03.2009 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області №2-349/2010 від 08.12.2010 шлюб між сторонами розірвано. 22.11.2011 року між позивачем та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб, та позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В подальшому, рішенням Оратівського районного суду Вінницької області №141/530/14-ц від 19.06.2014 стягнуто з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі 600 грн щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки потреби дитини у купівлі одягу, продуктів харчування та медикаментів, здобуття освіти збільшуються відповідно з віком, а розмір аліментів, що стягуються з відповідача, на даний час є недостатнім, позивач звернулася до суду з даним позовом. Отже, [PERSON] просить суд змінити спосіб стягуваних з відповідача аліментів, присуджених рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 19.06.2014 у справі №141/530/14-ц з твердої грошової суми 600 грн на 1/4 частку всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 28.02.2023 провадження у справі №141/129/23 відкрито, розгляд справи призначено на 28.03.2023. Судове засідання, призначене на 28.03.2023, не відбулось та було відкладене на 27.04.2023 у зв`язку з неявкою сторін. Позивач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання 27.04.2023 не з`явилася, надавши заяву від 27.04.2023 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 27.04.2023 повторно не з`явився, при цьому, належним чином повідомлявся про час, день та місце розгляду справи шляхом скеровування судових повісток по місцю реєстрації, однак відзив не подав, причини поважності неявки суду не повідомив, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Як \~вбачається з трекінгу поштових відправлень, судову повістку про виклик до суду на 27.04.2023, направлену на адресу проживання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності [PERSON] вручено особисто одержувачу 04.04.2023. Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положенням частини третьої статті 13\~ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44\~ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з частиною третьою статті 131\~ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. При вирішені питання щодо можливості проведення судового розгляду за відсутності відповідача суд враховує, що провадження по даній справі відкрито 28.02.2023, строки для подання заяв по суті справи, визначених статями 191, 193, 199\~ЦПК України сплинули, а відзив та зустрічний позов на позовну заяву в строки встановлені ухвалою суду від 28.02.2023 відповідачем подані не були. Поряд з цим, частина 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Крім того, відповідно до вимог ст.\~275\~ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином,\~подальше відкладення\~розгляду даної\~справи буде порушувати права позивача на своєчасний судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 27.04.2023 постановлено провести заочний розгляд справи № 141/129/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.03.2009 року, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 08.12.2010 у справі № 2-349 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 17.03.2009, розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 22 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оратівського районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 35. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Як вбачається з рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 19.06.2014 року у справі № 141/530/14-ц та виконавчого листа Оратівського районного суду Вінницької області, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 600 (шістсот гривень) 00 копійок щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки № 21-16 від 27.01.2023 року, виданої Чагівським старостинським округом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, [PERSON] , [INFO] , проживає з [PERSON] та перебуває на її утриманні. Оскільки розмір аліментів, присуджений рішенням суду, на даний час є недостатнім до утримання малолітньої дитини, позивач вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених до стягнення з відповідача з твердої грошової суми на розмір у частці від доходу відповідача. Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та встановлених обставин, суд керується наступним. Частиною 7 ст.\~7\~СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В статті 180\~СК України зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Частиною 2 статті 182\~СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Також, Верховний Суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній грошовій сумі та навпаки). Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №\~3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів",\~у випадку\~зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За вказаних фактичних обставин справи № 141/129/23, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини, у зв`язку із зміною матеріального стану одержувача аліментів, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 600 грн на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили й до повноліття дитини. Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved