Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд виключити відомості про нього, як про батька дитини [PERSON] , [INFO] з актового запису №2 від 21.01.2008 року про народження, складеного виконавчим комітетом Грушуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, який мотивує тим, що має обґрунтовані сумніви у тому, що є батьком дитини. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23.09.2017 року між ним та [PERSON] у Жовтоводському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області укладено шлюб, актовий запис № 172. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої спочатку на підставі ч.1 ст.135 СК України було записано [PERSON] . Проте, на підставі спільної заяви з відповідачем про визнання батьківства під час перебування в шлюбі, поданої до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану були внесені відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видане повторне свідоцтво про її народження, де батьком дитини вказано [PERSON] . Однак, одного разу під час сварки між ним та відповідачем йому було повідомлено, що він не є біологічним батьком дитини. У зв`язку з чим, просить суд виключити відомості про нього як батька із актового запису № 2 від 21.01.2008 року про народження [PERSON] , [INFO] , зобов`язати Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) внести зміни до вищевказаного актового запису, в якому в графі «батько» виключити запис - [PERSON] , в графі «прізвище дитини» - виключити запис « [PERSON] », в графі «по батькові дитини» виключити запис - « [PERSON] », а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. Ухвалою суду від 18.08.2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із проведенням підготовчого провадження та призначенням підготовчого судового засідання по справі (а.с.13). 16.09.2022 року на адресу суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що до укладення шлюбу з позивачем вона перебувала у стосунках з [PERSON] , від якого [INFO] народила дитину [PERSON] , про що було складене відповідне свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.01.2008 року, в якому батьком дитини за ч.1 ст. 135 СК України був записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] 23.09.2017 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який за рішенням П`ятихатського районного суду від 01.06.2022 року розірвано. Окрім цього, в травні 2018 року вона разом з позивачем прибули до П`ятихатського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де позивач подав відповідну заяву про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , а саме зазначити його батьком дитини. Так, вказаним відділом було здійснено зміни до актового запису про народження [PERSON] та видано повторне свідоцтво про народження, в якому її прізвище змінено на « [PERSON] », по батькові на « [PERSON] », батьком дитини вказано - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Таким чином відповідач вважає, що позивач задовго до народження дитини знав про те, що вона не є його рідною біологічною донькою. Відповідач посилаючись на ч. 1 ст. 126, ст. 136 СК України, вважає, що позивач, який на момент подання заяви про визнання батьківства дитини, дійсно володів інформацією, що він фактично не є рідним її батьком, однак все одно вирішив подати дану заяву, це покладає на нього певний ряд обов`язків, а отже, він не має права оспорювати батьківство (а.с.27-30). Ухвалою суду від 13.10.2022 року (а.с.51-52) за клопотанням позивача та його представника було призначено судово-генетичну експертизу з метою встановлення кровної спорідненості між [PERSON] та дитиною - [PERSON] , [INFO] ; провадження у справі зупинено. 04.01.2023 року експертною установою повернуто без виконання ухвалу суду від 13.10.2022 року, в зв`язку з тим, що [PERSON] разом з дитиною двічі не з`явилась на експертизу (а.с.65). Ухвалою суду від 05.01.2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.69). Ухвалою суду від 24.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті (а..с.85). В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Митошоп С.В. позов підтримали та просили задовільнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Крім того, позивач зазначив, що він разом з відповідачкою проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2013 року по 2017 рік, потім уклали шлюб. Раніше, до початку спільного проживання, вони також мали близькі стосунки, тому він повірив відповідачці коли вона повідомила, що він являється біологічним батьком їхньої доньки [PERSON] . Він зрадів і, не маючи сумнівів що ця дитина його, подав заяву до органів РАЦС про визнання його батьком. Потім, коли між ним та відповідачкою зіпсувалися стосунки , остання повідомила йому, що він не є біологічним батьком доньки [PERSON] . Також, представник позивача - адвокат Митошоп С.В. вказала на те, що після повідомлення відповідачем позивачу про його батьківство, останній з метою не образити свою дружину існуванням будь-якої недовіри, не вимагав проведення тесту на своє батьківство та відразу ж погодився про внесення відомостей щодо його батьківства до актового запису про народження доньки. Відповідач та її представник - адвокат Серебряков Е.С. в судове засідання повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Третя особа - Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), свого представника в судове засідання не направили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, на адресу суду надали лист, в якому прохали розгляд справи проводити без участі їх представника та згідно вимог чинного закогодавства, проти заявлених вимог не заперечують. Вислухавши думку сторони позивача, суд у відповідності до ст.223 ЦПК України, вирішив провести розгляд справи у відсутності відповідача та представника третьої особи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач - це його син; йому відомо, що позивач та відповідач довгий час зустрічалися, потім почали проживати разом та уклали шлюб. Приблизно через рік після укладення шлюбу, [PERSON] повідомила [PERSON] , що він є біологічним батьком її дитини [PERSON] , [INFO] . Дитина сприймала його як дідуся. Однак, коли сторони посварилися, відповідачка сказала позивачу, що дитини не його. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач та відповідач проживали разом; згодом [PERSON] повідомила [PERSON] , що він є біологічним батьком її дитини [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з цим її син (позивач по справі) визнав своє батьківство та зареєстрував себе батьком [PERSON] ; вони прийняли дитину, як рідну онуку. Через деякий час [PERSON] сказала, що [PERSON] не є батьком її доньи [PERSON] . Як тільки сторони розійшлися та [PERSON] переїхав до них жити, онука припинила будь яке спілкування з ними. Взагалі, свідок бажала б з`ясувати, чи являється [PERSON] її рідною онукою, чи ні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачем [PERSON] знайомий з дитинства, в минулому разом їздили по дискотекам. Позивач розповідав йому, що з відповідачкою в нього були нетривалі близькі стосунки приблизно 15 років тому. Через багато років сторони одружилися; потім зі слів відповідачки стало відомо, що дитина [PERSON] , [INFO] народилась від [PERSON] . Спочатку позивач мав намір зробити тест ДНК, але потім передумав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з позивачем [PERSON] з 2018 року, разом працюють. Коли сторони проживали разом, позивач завжди добре відносився до дитини, весь час щось купував доньці, тому свідок вважав, що позивач є рідним батьком дитини. Однак, приблизно рік тому, позивач повідомив, що вони з [PERSON] розлучаються, та дитина не від нього. Позивач вважав, що дитина від нього, оскільки він раніше мав близькі стосунки з відповідачкою, від яких могла народитися дитина. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , батьками якої були зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.01.2008 року, виданого виконавчим комітетом Грушуватської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області(а.с.31). 23 вересня 2017 року у Жовтоводському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №172, який за рішенням П`ятихатського районного суду від 01.06.2022 року розірвано, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00036202329 та рішенням П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області №190/541/22(а.с.6,8). Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 19 липня 2022 року видано повторне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а. с.7). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство батьківство охороняються державою. Сімейне законодавство України встановлює презумпцію батьківства, а саме: батьком дитини вважається визначена законом особа, зокрема, чоловік матері дитини, з яким вона перебуває у шлюбі. Презумпція батьківства може бути спростована за позовом заінтересованої особи. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 встановлено, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записанною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12.01.2011р №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 2.1 Розділу 2 « Внесення змін до актових записів цивільного стану» наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2022 №96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства. Європейський суд з прав людини зауважив, що ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа № 3451/05 «Калачова проти Російської Федерації», § 34, від 7 травня 2009 року). Наявність чи відсутність кровного споріднення між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , не доведена та не підтверджена звітом тесту ДНК на батьківство. Судом було призначено судово-генетичну експертизу, однак експертизу не проведено в зв`язку з неявкою [PERSON] разом з дитиною на експертизу. Статтею 109 ЦПК України передбачено наслідки ухилення сторін від участі в експертизі, зокрема й те, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Варто зазначити, що відповідачем не заперечується факт того, що позивач не є біологічним батьком її доньки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] зазначає про те, що на час реєстрації батьком даної дитини, позивачу було відомо, що він не являється її біологічним батьком. Однак, не зважаючи на це, він свідомо звернувся до органів РАЦС для внесення відомостей про нього, як про батька дитини до актового запису про народження. Водночас, пояснення позивача та свідків свідчать про те, що позивач був введенеий в оману відповідачкою щодо його батьківства стосовно доньки [PERSON] , тому на момент звернення із заявою про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , не знав що не являється біологічним батьком цієї дитини і був впевнений, що дитина походить від нього. Відповідачем дані доводи позивача та пояснення свідків, які є доказом в даній справі, не спростовані. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Йевремович проти Сербії» зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини («Jevremovic v. Serbia», заява № 3150/05, пункт 109, рішення ЄСПЛ від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. Під час ухвалення рішення в частині позовних вимог щодо виключення з актового запису про народження дитини, відомостей про [PERSON] , як про батька дитини, судом враховується те, що відповідач разом з донькою [PERSON] проживає окремо від позивача, будь-яке спілкування між ними відсутнє, відповідач має іншу сім`ю, в якій проживає і донька [PERSON] , яка також не підтримує ніяких стосунків з особою, яка записана її батьком. Отже, в даному випадку відсутні стосунки між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , як між батьком та донькою. Тому суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог в цій частині жодним чином не зашкодить правам та законним інтересам дитини. Разом з тим, щодо вимоги про зобов`язання Вільногірського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виключити з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] відомості про реєстрацію позивача батьком вказаної дитини, слід зазначити наступне. Відповідно до п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011р. за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. З огляду на викладене, рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження є самостійною підставою для внесення відповідних змін, а тому вимога позивача з приводу зобов`язати Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), внести зміни до актового запису про народження дитини не підлягають задоволенню, оскільки є передчасною. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial