Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

11.01.2023 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на квартиру [ADDRESS] ; вантажопасажирський - В автомобіль марки УАЗ, модель 3741, реєстраційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , за життя він залишив заповіт на користь позивача. До осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] відноситься його дружина [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача. Спадщину позивач прийняв шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, однак письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №375/02-14 від 08.12.2022 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , оскільки існує спір щодо розподілу спадщини. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні, просить справу розглянути за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнає, не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.06.2010 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. - вантажопасажирський - В автомобіль марки УАЗ, модель 3741, реєстраційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Центром ДАІ 5105. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.12.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 24.02.2014 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 548, [PERSON] заповів належну йому на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] і все майно, яке в ній знаходитиметься на момент смерті, вантажопасажирський - В автомобіль марки УАЗ, модель 3741, реєстраційний номер [NUMBER] , 1997 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зеленого кольору - [PERSON] , [INFO] ; усе інше майно, крім вищепереказаного, нерухоме та рухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що на день смерті буде йому належати і на що він буде мати право за законом - [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №62888599 від 15.12.2020 року, наданої приватним нотаріусом Арнаут О.В., заповіт [PERSON] від 24.02.2014 року, зареєстрований за № 548 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особою яка має право на обов`язкову частку являється дружина - [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 04.12.1974 року Прикубанським районним бюро ЗАГС Ставропольського краю, оскільки вона на час відкриття спадщини була непрацездатною особою, яка досягла пенсійного віку. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, що підтверджено відповідною заявою від 15.12.2020 року (спадкова справа № 103/2020), тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк відповідно до ст. 1273 ЦК України звернулась до нотаріуса із заявою про відмову у прийнятті спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на користь [PERSON] , що підтверджено заявою від 15.12.2020 року, посвідченою приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Арнаут О.В. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. №375/02-14 від 08.12.2022 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] , оскільки існує спір щодо розподілу спадщини. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved