Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 758/15526/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та звільнення від сплати аліментів. Рішенням суду від 26 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09 травня 2023 року об 11-30, надано строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат. Представником позивача було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 18 226, 80 грн. В заяві представником позивача обґрунтовано розмір витрат, наведено їх детальний розрахунок та підстави стягнення. 09.05.2023 представник відповідача подав до суду заяву про зменшення суми витрат на правову допомогу, в якій просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу. В обґрунтування заяви посилався на те, що у договорі на надання правової допомоги від 25.11.2019, укладеному між позивачем та адвокатом Лантухом Я.В., не зазначений номер справи, яку повинен вести представник позивача, крім того, термін дії вказаного договору вже скінчився. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які платіжні документи про перерахування грошових коштів позивачем адвокату. Також зазначив, що розмір заявлених витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи, затраченим часом на надання послуг, не відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру. Крім того, представником позивача до розрахунку витрат на правову допомогу включено представництво інтересів позивача у судовому засіданні 01.02.2022, яке не проводилося, оскільки справа була знята з розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в заяві про ухвалення додаткового рішення просив проводити судове засідання за відсутності позивача та його представника. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу з підстав, викладених у заяві. Дослідивши матеріали справи та заяву представника позивача, суд зазначає наступне. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 3статті 141ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. Позивач з метою захисту та представництва в даній справі звернувся за правовою допомогою до адвоката Лантуха Я.В., що підтверджується договором про надання правової допомоги від 25.11.2019. При зверненні до суду позивачем було подано попередній орієнтовний розрахунок судових витрат на правову допомогу. При цьому, відповідно до ч.3 ст. 134 ЦПК України, попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. В судовому засіданні 26.04.2023 представник позивача зробив заяву про надання доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення суд у справі. Рішенням суду від 26 квітня 2023 року позовні вимоги задоволено, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09 травня 2023 року об 11-30. Представником позивача 02.05.2023 було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 18 226,80 грн. В заяві обґрунтовано розмір витрат, наведено їх детальний розрахунок та підстави стягнення. Повноваження представника позивача на надання правової допомоги позивачу у даній справі, перелік послуг та їх вартість підтверджуються наступними документами: копія договору про надання правової (правничої) допомоги від 25.11.2019, копія замовлення на надання правової (правничої) допомоги від 02.12.2019, копія акту здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг правничої допомоги від 05.12.2019, копія акту здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг правничої допомоги від 01.05.2023. Щодо заперечень відповідача проти стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Положеннями договору про надання правової допомоги від 25.11.2019, який було укладено між позивачем та адвокатом Лантухом Я.В., передбачено, що після закінчення строку дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається поновленим строком на один рік на тих самих умовах. Виконання умов договору, а також представництво адвокатом Лантухом Я.В. інтересів позивача саме в цій справі підтверджується протоколами судових засідань, розписками, поданими заявами, акту здачі приймання виконаних робіт/наданих послуг правничої допомоги та іншими матеріалами справи. При цьому, суд зазначає, що у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, сама по собі відсутність платіжних документів про перерахування грошових коштів позивачем адвокату не є підставою для відмови у стягненні витрат на правову допомогу, оскільки позивач та його представник узгодили надання таких послуг та їх вартість, а надання послуг та їх обсяг підтверджені відповідними доказами. В той же час, суд вважає, що не підлягають стягненню включені до розрахунку витрати на послуги представництва інтересів позивача у судовому засіданні 01.02.2022 в розмірі 2010 грн. Судове засідання в справі 01.02.2022 не проводилося, а справа була знята з розгляду у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16 216,80 гривень.

Outcome: partial