Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Приватного підприємства імені Зубковського про розірвання договорів оренди земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивували тим, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 032114 виданого 4 червня 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,75 га, кадастровий номер 5323289600:00:005:0050, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Мирогородський район Полтавської області (Ярмаківська с/р). Вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, який зареєстрований 04.08.2017 року Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Полтавської області за № 21741734, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство ім. Зубковського, котрий згідно пункту 3.1 даного договору, укладено строком на 7 років. Також на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 032113 виданого 4 червня 2004 року, [PERSON] , є власником земельної ділянки площею 2,75 га, кадастровий номер 5323289600:00:005:0051, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована: Мирогородський район Полтавської області (Ярмаківська с/р). Вищевказана земельна ділянка перебуває в оренді у відповідача на підставі договору оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року, який зареєстрований 04.08.2017 року Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Полтавської області за № 21741759, сторонами якого є [PERSON] та Приватне підприємство ім. Зубковського, котрий згідно пункту 3.1 даного договору, укладено строком на 7 років. Згідно пункту 4.2 вищевказаних договорів оренди землі, які мають ідентичний зміст, орендар сплачує орендну плату протягом строку дії договору оренди в строк з 15 січня поточного року по 15 січня наступного. В той же час, за 2017-2020 роки орендна плата за даними договорами оренди землі була виплачена відповідачем з порушенням строків її виплати передбачених договорами оренди, а за 2021 рік орендна плата не виплачена взагалі. Вважають, що відповідач неналежно виконував свої обов`язки, передбачені спірними договорами оренди земельних ділянок від 26.12.2016 року, а саме не сплачував орендну плату за користування земельними ділянками, які належать нам на праві приватної власності за 2021 рік та виплачував орендну плату з порушенням строків такої виплати, передбачених спірними договорами, за 2017-2020 роки, чим допустив порушення умов договорів оренди земельних ділянок та цивільного законодавства, що регулює спірні правовідносини. Просили розірвати договори оренди земельної ділянки: від 26 грудня 2016 року, укладеного між ПП ім. Зубковського та [PERSON] , який був зареєстрований 04.08.2017 року Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Полтавської області за №21741734, та від 26 грудня 2016 року, укладеного між ПП ім. Зубковського та [PERSON] , який був зареєстрований 04.08.2017 року Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Полтавської області за №21741759. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023р., зазначену справу передано в провадження судді Дністрян О.М. Ухвалою суду від 21.04.2023р. призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до початку судового засідання подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Жага Е.Г. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 26 грудня 2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Приватне підприємство імені Зубковеького на земельну ділянку площею 2.75 га, кадастровий номер 5323289600:00:005:0051, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району, Полтавської області, власником якої є [PERSON] відповідно до державного акту на право власності па земельну ділянку серії ПЛ№032114 виданого 04.06.2004 року. Даний договір, відповідно до п. 3.1 був укладений строком на 7 років та зареєстрований 04.08.2017 року Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Полтавської області за №21741759. Також, 26 грудня 2016 року було укладено договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та Приватне підприємство імені Зубковського на земельну ділянку площею 2,75 га, кадастровий номер 5323289600:00:005:0050, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району, Полтавської області, власником якої с [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ№032113 виданого 04.06.2004 року. Даний договір, відповідно до п. 3.1, був укладений строком на 7 років та зареєстрований 04.08.2017 року Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади Полтавської області за №21741734. Не згоден з твердженням позивачів про те, що за 2017-2020 роки орендна плата за даними договорами оренди землі була виплачена Приватним підприємством імені Зубковського з порушенням строків її виплати, передбачених договорами оренди, а за 2021 рік орендна плата не виплачена взагалі. Зазначив, що згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку №6856 за 01.01.2016 року-05.09.2022 року, позивач [PERSON] отримував орендну плату вчасно та в повному обсязі, а саме: 2016 рік - 9 316 грн. 78 коп., 2017 рік - 9 316 грн. 77 коп., 2018 рік - 11 324 грн. 89 коп., 2019 рік - 11 324 гри. 89 коп., 2020рік - 11 324 грн. 84 коп., 2021 рік - 11175 грн. 29 коп., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №6856 за 01.01.2016 року - 05.09.2022 року по договору [PERSON] . Також, позивач [PERSON] отримувала орендну плату вчасно та в повному обсязі, а саме: 2016 рік - 9316 грн. 77 коп., 2017 рік - 9461 грн. 55 коп., 2018 рік - 11324 грн. 90 коп., 2019 рік - 11324 грн. 89 коп., 2020 рік - 5 734 грн. 16коп., 2021 \~ \~ \~ \~рік - 11324 гри. 84 коп., що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку №6856 за 01.01.2016 року - 05.09.2022 року по договору [PERSON] . Отже, зазначені відомості підтверджують, що орендна плата позивачам виплачувалася відповідачем в строки з 15 січня поточного року по 15 січня наступного року, а отже є безпідставними твердження позивача щодо недоотримання ним орендної плати щорічно та щодо недотримання строків її виплати. Вважає, що позивачі щорічно в повному обсязі отримували орендну плату що підтверджується оборотно-сальдовими відомостями по рахунку №6856 за 01.01.2016 року - 05.09.2022 року, та не зверталися до відповідача з приводу незгоди з нарахованою їм орендної плати, її виплатою, чи строками її виплати. Крім того, позивачі не довели, та навіть не зазначили у своєму позові, яку шкоду, за який період дії договору та який розмір цієї шкоди, було нанесено їм в результаті, як вони вважають, через порушення умов договору. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім того, до початку розгляду справи подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,75 га, що розташована на території Миргородського району, Полтавської області, Ярмаківської сільської ради, кадастровий номер: 5323289600:00:005:0050, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №032114, виданого Миргородським районним відділом земельних ресурсів Полтавської області 04 червня 2004 року (а.с.10,11). Крім того, встановлено, що 26 грудня 2016 року між [PERSON] та Приватним підприємством імені Зубковського в особі директора Таран В.К. укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки б/н, строком на 7 років (а.с.14). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права № 93765446 від 05.08.2017р., державну реєстрацію договору оренду земельної ділянки здійснено 04.08.2017р. Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади, Полтавська область (а.с.12). Також встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 2,75 га, що розташована на території Миргородського району, Полтавської області, Ярмаківської сільської ради, кадастровий номер: 5323289600:00:005:0051, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №032113, виданого Миргородським районним відділом земельних ресурсів Полтавської області 04 червня 2004 року (а.с.12,13). Крім того, встановлено, що 26 грудня 2016 року між [PERSON] та Приватним підприємством імені Зубковського в особі директора Таран В.К. укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки б/н, строком на 7 років (а.с.16). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права № 93765529 від 05.08.2017р., державну реєстрацію договору оренду земельної ділянки здійснено 04.08.2017р. Комунальним підприємством «Реєстраційно-інвентаризаційна служба» Опішнянської територіальної громади, Полтавська область (а.с.17). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У ст. 11 ЦК України надано перелік підстав виникнення юридичних прав та обов`язків (юридичних фактів), які виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з дій, що не передбачені такими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з таких підстав є відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у ст. 203 ЦК України. Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 3.1 спірних договорів оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року вказані договори було укладено строком на 7 років. Пунктом 4.1 вказаних договорів визначено, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю орендну плату в розмірі 14,5 % за рік від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.2. цього договору. Згідно з п. 4.2 договору орендар сплачує орендну плату протягом строку дії цього договору в строк з 15 січня поточного року по 15 січня наступного. Пунктом 8.3 договору оренди передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Відповідно до п. 8.6 договору сторони погодились, що дострокове розірвання цього договору за ініціативою орендодавця допускається у випадках несплати орендарем орендної плати протягом 6 місяців з дня закінчення строку платежу; використання орендарем земельної ділянки не за призначенням. Ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. На вимогу однієї із сторін договір, відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Положеннями ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку. У відповідності зі ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою визначено систематичну несплату земельного податку або орендної плати. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням п. «д» ч. 1 статті 141 ЗК України, а саме підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило,\~стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку №6856 за 01.01.2016 року-05.09.2022 року, позивач [PERSON] отримував орендну, а саме: 2016 рік - 9 316 грн. 78 коп., 2017 рік - 9 316 грн. 77 коп., 2018 рік - 11 324 грн. 89 коп., 2019 рік - 11 324 гри. 89 коп., 2020рік - 11 324 грн. 84 коп., 2021 рік - 11175 грн. 29 коп (а.с.105). Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку №6856 за 01.01.2016 року-05.09.2022 року, позивачка [PERSON] отримувала орендну плату, а саме: 2016 рік - 9316 грн. 77 коп., 2017 рік - 9461 грн. 55 коп., 2018 рік - 11324 грн. 90 коп., 2019 рік - 11324 грн. 89 коп., 2020 рік - 5 734 грн. 16коп., 2021 \~ \~ \~ \~рік - 11324 гри. 84 коп. (а.с.106). Крім того, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про суми доходів [PERSON] та [PERSON] за період з 01.01.2017р. по 31.03.2022 р. встановлено, що позивачі отримували оренду плату від ПП ім. Зубковського у визначені договором строки (а.с.68-71). Зазначене вище свідчить, що ПП ім. Зубковського в строк, визначений договором оренди земельної ділянки, сплачувало [PERSON] та [PERSON] орендну плату за договорами оренди земельної ділянки від 26 грудня 2016 року. Доказів на підтвердження того, що позивачі звертались до відповідача з приводу незгоди з нарахованою їм суми орендної плати, її невиплатою чи порушення строків виплати суду не надано. Враховуючи наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б давали підстави для висновку, що ПП ім. Зубковського було порушено умови договору оренди земельних ділянок, укладених з [PERSON] та [PERSON] , щодо несплати орендної плати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги останніх щодо дострокового розірвання договору оренди земельної ділянки задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed