Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 17.04.2012 року на підставі поданої заяви вона приєдналася до публічного договору про надання фінансового лізингу. Лізингодавцем було ТОВ «Автоприват». Цей договір також підписано уповноваженою особою Івано-Франківської філії ПАТ КБ "Приват Банк", яким взято на себе зобов?язання по фінансовому обслуговування договору фінансового лізингу. Даним договором визначено умови надання лізингу, а також предмет лізингу, яким є автомобіль марки "OPEL Movano", реєстраційний номер " [NUMBER] ", та вказано його ціну як 52 675 грн. Строк дії даного договору становив 60 місяців з моменту підписання графіку лізингових платежів як додатку 2 до цього договору. З часу оформлення всієї документації щодо договору лізингу позивачка користується вказаним предметом лізингу та до звернення з даним позовом вона як лізингоодержувач виконала всі умови фінансового лізингу, а саме провела всі необхідні платежі. Проте, лізингодавець, ТОВ «Автоприват» необхідних дій по перереєстрації автомобіля на позивачку не вчинив. Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 року це підприємство визнано банкрутом та 11.08.2016 року до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення цієї юридичної особи без правонаступника. У зв?язку з вищевказаним позивачка звернулася до ТСЦ 2643 з питанням реєстрації на своє ім?я вищезазначеного транспортного засобу, однак, у прийомі документів їй відмовлено, оскільки автомобіль їй не належить. Таким чином, вказаний автомобіль перебуває в користуванні і володінні позивачки, оскільки був переданий їй за умовами договору фінансового лізингу після його підписання, але розпоряджатись цим майном, незважаючи на виконання своїх зобов?язань за вказаним договором, вона не може через реєстрацію цього майна за лізингодавцем, ТОВ «Автоприват», яке припинило існування і не виконало своїх зобов?язань за цим договором. Крім того, на цей автомобіль не накладено жодних обтяжень, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказаний автомобіль, оскільки іншим чином набути таке право вона не може. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Атаманюк В.М. в позовній заяві просить справу розглядати без його та позивачки участі. Представник третьої особи без \~самостійних \~вимог \~на стороні\~відповідача [PERSON] 31.01.2023 року подав пояснення, в яких зазначає, що експлуатація транспортних засобів, які не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС, та без номерних знаків, що не відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. 01.02.2023 року цей представник подав клопотання, в якому просить справу розглядати без його участі (а.с.39-46). Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч.4\~ ст.223 ЦПК України\~ у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч.4 ст.223\~ та ч.1 ст.280 ЦПК України\~суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не вказала, що заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін та їх представників фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. \~ Судом встановлено, що 17.04.2012 року позивачка на \~підставі \~поданої заяви\~приєдналася до\~публічного договору\~про надання\~фінансового лізингу ТОВ\~«Автоприват» \~№ IFIWA!0000339767\~.\~ Предметом зазначеного\~договору є\~транспортний засіб,\~а саме\~легковий автомобіль\~марки "OPEL\~Movano",\~реєстраційний \~номер " [NUMBER] ",\~ ціна\~ якого\~ визначена\~як 52 675 грн. У відповідності до умов вказаного договору ТОВ «Автоприват» зобов`язувалось придбати, зареєструвати у відповідних органах реєстрації та передати позивачу у користування транспортний засіб, а позивач зобов`язалася сплатити на це передбачені договором лізингові платежі (а.с.12). Згідно з графіком авансових платежів строк дії вказаного договору становив 60 місяців з моменту підписання цього графіку як додатку 2 до даного договору (а.с.15). Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] позивачка зареєструвала шлюб 14.09.2013 року, у зв`язку з чим змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.5). Відповідно до меморіального ордеру, виданого ПАТ КБ Приват Банк», на виконання\~ \~обов`язків\~по \~вказаному \~договору \~позивачем \~здійснено \~відповідні платежі з 17.04.2012 р. по 25.06.2021 року, вхідний залишок становить «0» (а.с.8-11). Відповідно до копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.12.2022 року ТОВ «Автоприват» Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2014 року визнано банкрутом, а 11.08.2016 року до цього Реєстру внесено запис про припинення вказаної юридичної особи без правонаступника (а.с.13). Судом встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом Відповідно до ч.2 ст.627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав\~ споживачів,\~передбачених \~законодавством,\~ здійснюється\~ судом. Згідно із\~ положеннями\~ статті\~1\~Закону України\~«Про фінансовий\~лізинг» \~фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених\~ пунктами \~1-4 \~частини першої статті 5 цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.21 цього Закону лізингоодержувач має право: 1) вибрати об`єкт фінансового лізингу, що належить лізингодавцю на праві власності і набутий ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем, та/або встановити специфікацію об`єкта фінансового лізингу і доручити вибір такого об`єкта лізингодавцю; 2) відмовитися від прийняття об`єкта фінансового лізингу, що не відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам, специфікаціям; 3) вимагати розірвання договору фінансового лізингу або відмовитися від такого договору у випадках, передбачених договором фінансового лізингу та законодавством; 4) вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням договору фінансового лізингу лізингодавцем; 5) оскаржити в суді одностороннє розірвання договору фінансового лізингу лізингодавцем та повернення об`єкта фінансового лізингу на підставі виконавчого напису нотаріуса, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу і відшкодування збитків, завданих вилученням такого об`єкта. Судом встановлено, що позивачка виконала всі взяті зобов`язання по оплаті лізингових платежів, тобто з її боку відбулося повне виконання умов вказаного договору. Однак, після виконання всіх договірних зобов`язань договір купівлі-продажу, який мав бути укладений для переходу до позивачки як покупця права власності на предмет лізингу, ні укласти, ні нотаріально посвідчити не виявилось можливим через припинення 11.08.2016 року лізингодавця без правонаступника. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на вказаний автомобіль, з метою захисту її прав як споживача. Отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Тому відповідно до правил розподілу судових витрат, передбачених п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір за пред`явлену вимогу майнового характеру підлягає стягнення з відповідача, однак, за ставкою, встановленою для позивача - фізичної особи, оскільки саме такий статус має позивач в даній справі. \~ \~ \~ \~На підставі\~ наведеного та, \~

Outcome: approved