Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

21.11.2022 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявоюдо Концерну «Міські теплові мережі», в якій просить визнати пропуск терміну звернення до суду із даною позовною заявою поважним та поновити вказаний строк звернення до суду; визнати протиправним та скасувати наказ (розпорядження) керівника Концерну «Міські теплові мережі» № 697 від 15.08.2022 року про припинення трудового договору (контракту) із [PERSON] - контролером теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян;поновити [PERSON] на посаді контролера теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян або на рівнозначній посаді, що буде існувати в Концерні «Міські теплові мережі»; стягнути з Концерну «Міські теплові мережі», нарахувати та виплатити [PERSON] - контролеру теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян середній заробіток починаючи з часу звільнення по дату прийняття судом рішення про поновлення на роботі; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 2002-го року працювала в Концерні «Міські теплові мережі» на різних посадах. Останньою посадою, що обіймала позивачка, була посада контролера теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян. 15.08.2022 року згідно наказу (розпорядження) керівника відповідача про припинення трудового договору (контракту) № 697 позивачку було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП (далі по тексту - Наказ №697). Позивачка вважає Наказ №697 протиправним, прийнятим з порушенням вимог міжнародно-правових актів, Конституції України, Кодексу законів України про працю та інших нормативно-правових України актів з наступних підстав. В Наказі № 697 підставою звільнення позивачки зазначено лист департаменту охорони здоров`я ЗМР комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №10» ЗМР від 28.07.2022 року № 2359/01-08, що не відповідає п.п. 1, 3, 4 положення Про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ № 1317 від 03.12.2009 року. Роботодавець може звільнити працівника за пунктом 2 статті 40 КЗпП у разі виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи лише у таких випадках: - у разі відсутності вакантного робочого місця, посади, на які повинен перевести роботодавець працівника відповідно до медичного висновку; - за умови відмови працівника від переведення на іншу роботу згідно з рекомендаціями медичного висновку; - якщо, згідно з медичним висновком, працівник визнається непрацездатним і не визначаються види робіт, які він може виконувати в силу такої його працездатності та необхідності охорони його здоров`я. Таким чином, підставою для встановлення інвалідності є виключно висновок МСЕК. Однак, у випадку із звільненням позивачки, відповідач лише на підставі листа медичного закладу, прийняв рішення про звільнення позивачки. Згідно ст. 170 КЗпП працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. При переведенні за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній середній заробіток зберігається на весь час виконання нижчеоплачуваної роботи або надається матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Згідно ст. 172 КЗпП у випадках, передбачених законодавством, на роботодавця покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці. Позивачка доводить до відома суду, що жодних пропозицій про переведення на іншу роботу позивачка від відповідача не отримувала, хоча просила про надання хоч якоїсь роботи. Також позивачка доводить до відому суду, що позивачці невідомо: чи було надано згоду профспілкового комітету на її звільнення, оскільки її не запрошували на засідання профспілкового комітету з цього приводу. Окремо, позивачка доводить до відома суду, що посадовою інструкцією позивачки не передбачено жодного обов`язку щодо виконання робіт на висоті. Також, позивачка доводить до відома суду, що жодного разу під час виконання позивачкою своїх посадових обов`язків вона не виконувала роботи на висоті. Таким чином, позивач вважає, що звільняючи її у незаконний спосіб відповідач порушив, як норми чинного законодавства України, так і міжнародні правові норми, які є частиною національного законодавства України, що є неприпустимим. Позивач вважаючи своє звільнення незаконним, просить стягнути з Концерну «Міські теплові мережі», нарахувати та виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному порядку, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. 24.01.2023 року до суду надійшов відзив відповідача на позов з доданими до нього матеріалами. У відзиві на позов відповідач зазначив, що на підприємстві позивач працювала з 08.10.2004 року на різних посадах. З 26.03.2021 року до 15.08.2022 року працювала на посаді контролера теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі звернення громадян. 15.08.2022 року позивачка була звільнена к Концерну «МТМ» у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я по п. 2 ст. 40 КЗпТ України згідно наказу по Концерну № 697. В посадові обов`язки позивачки входять шкідливі та небезпечні фактори: підвищена та знижена температура, та робота на висоті. Інструкцією № 14 з охорони праці при виконанні робіт на висоті, затвердженої наказом генерального директора від 24.06.2020 року № 1347, передбачено вимоги до працівників всіх професій і посад всіх підрозділів які виконують: -роботи на висоті понад 1,3м; -роботи, які пов`язані з переміщенням по приставних драбинах, стрем`янках (пов`язана с підйомом на висоту) на висоті від підлоги до 1,3м. Стосовно того, що Позивачка не виконувала робіт на висоті, зазначено, що робота на висоті це обстеження тепловикористовувальних установок і систем теплоспоживання; на об`єктах споживача теплової енергії та послуг включає в себе: - контроль за технічним станом абонентських вводів, індивідуальних теплових пунктів і тепловикористовувальних установок; - виконання вимірів параметрів теплоносія систем теплоспоживання; - контроль за станом теплоізоляції трубопроводів; - опломбування приладів обліку теплової енергії та гарячого водопостачання; - виконання виробничого завдання на устаткуванні з екранними пристроями; - виконання вимірів температури повітря всередині житлових приміщень і температури гарячої води при надходженні скарг зі складанням відповідних актів-претензій. Відповідно до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.05.2007 № 246 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2007 року за № 846/14113 та Акту визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичним оглядам Концерну «Міські теплові мережі» від 19.11.2021 року, визначені категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичним оглядам в 2022 році, контролер теплового господарства входить до зазначеного переліку. Наказом від 16.06.2022 року № 67п позивачка була направлена на повторний медичний огляд. Медичною довідкою від 24.06.2022 року про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду [PERSON] комісію КУ «ЗМКЛ № 10» надано висновок про придатність для роботи за професією контролер теплового господарства без робіт на висоті та тривалого перебування за ногах до закінчення лікування. Відповідно до п. 3.6. заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району від 14.07.2022 року, [PERSON] , контролер теплового господарства, потребує тимчасового переведення на іншу роботу за станом здоров`я, оскільки їй протипоказана робота на висоті та з тривалим перебуванням на ногах до закінчення лікування. Відповідно до Наказу від 14.07.2022р року № 1563 «Про результати періодичного медичного огляду 2022 року» з 14.07.2022 року [PERSON] не залучалася до виконання робіт на висоті, та тривалого перебування на ногах до закінчення лікування. З зазначеним наказом позивачка ознайомлена під особистий підпис. На підставі акту за результатами періодичного медичного огляду від 14.07.2022 року службою хорони праці було винесено припис № 14 від 14.07.2022 року про відсторонення [PERSON] від робіт на висоті та тривалого перебування на ногах з 14.07.2022 року. Наказом від 25.07.2022р. № 1713 [PERSON] було направлено на позачерговий медичний огляд. Медичною довідкою від 27.07.2022 року про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду [PERSON] комісію КУ «ЗМКЛ № 10» надано висновок про придатність для роботи за професією контролер теплового господарства без допуску на висоту. Листом від 28.07.2022 року № 2359/01-08 КНП «Міська лікарня № 10» повідомила, що [PERSON] потребує тимчасового переведення на роботу, не пов`язану з висотою та тривалим перебуванням на ногах до закінчення лікування. А також про те, що 27.07.2022 року [PERSON] пройшла позачерговий медичний огляд та надала довідку з рекомендаціями МСЕК, і що за станом здоров`я вона може виконувати роботу контролера теплового господарства за виключенням робіт, пов`язаних з підійманням на висоту. Відповідно наданою довідки МСЕК серія 12 ААБ № 628347 від 19.07.2022 року № 402 та Індивідуальній програмі реабілітації інваліда № 478 від 19.07.2022 року позивачка має третю групу інвалідності по загальному захворюванню та може виконувати легку фізичну працю по індивідуальному графіку. На підставі медичної довідки від 27.07.2022 року про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду та листа від 28.07.2022 № 2359/01-08 КНП «Міська лікарня № 10» службою охорони праці було винесено припис № 16 від 10.08.2022 року про відсторонення [PERSON] від робіт до яких вона має протипоказання з 10.08.2022 року. Відповідно до Наказу від 10.08.2022р. № 1897 «Про результати позачергового медичного огляду 2022 року» з 10.08.2022 року [PERSON] було відсторонено від виконання робіт за професією контролер теплового господарства, яка за результатами позачергового медичного огляду має протипоказання до роботи на висоті, без збереження заробітної плати. 10.08.2022 року позивачка відмовилася ознайомитися із зазначеним наказом, тому було складено Акт про відмову від ознайомлення з наказом. З самим же Актом про відмову про ознайомлення з Наказом позивачка ознайомилася. 11.08.2022 року позивачка таки ознайомилася з наказом № 1897 від 10.08.2022 року під особистий підпис. 12.08.2022 року [PERSON] була попереджена про звільнення через встановлення невідповідності займаній посаді за станом здоров`я. Крім того, їй повідомлено що оскільки на підприємстві відсутні вакансії, які відповідають її стану здоров`я, трудовий договір буде з нею припинений 15.08.2022 року за п.2 ст.40 КЗпП України. З зазначеним попередженням про звільнення позивачка ознайомлена під особистий підпис. Також вказують, що оскільки позивачка не була працівником підприємства, обраним до профспілкових органів, то попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації не була потрібна для її звільнення за пунктом 2 статті 40 КЗпП України. Ухвалою суду від 28.02.2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав, що в ньому зазначені та детально оголошені представником позивача в судовому засіданні. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову у повному обсязі з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву та детально викладених в промові представника в судовому засіданні. Суд, вислухавши учасників провадження, дослідивши подані докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2004 року працювала в Концерні «Міські теплові мережі» на різних посадах (а.с. 77, 78). Наказом (розпорядженням) про переведення на іншу роботу № 257 від 25.03.2021 року [PERSON] переведена на посаду контролера теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян (а.с. 91). Посадовою інструкцією контролера теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян Концерну «Міські теплові мережі», затвердженої 27.11.2019 року генеральним директором, з якою [PERSON] ознайомлена під особистий підпис (а.с. 94-97), передбачені безпосередні посадові обов`язки працівника, зокрема: п. 2.1.- проводити роботи з виміру температури повітря всередині житлових приміщень і температури гарячої води при надходженні скарг зі складанням відповідних актів-претензій; п. 2.2. - реєструвати складені акти-претензії в журналі; п. 2.3. - надавати відділу нарахувань та білінгу акти-претензії для виконання перерахунків; п. 2.4. - виявляти факти самовільного підключення, понад нормативних втрат теплоносія та давати інформацію про такі факти до служби з технічного аудита; п. 2.5. - доставляти рахунку на сплату комунальних послуг за адресами підприємств, в поштові скриньки населення за місцем проживання, за адресами будинків ОСББ, ЖБК не комунальної форми власності та приватний сектор; п. 2.6. - доставляти та вручати споживачам складені приписи, претензії, повідомлення про заборгованість за спожиті послуги; п. 2.7. - приймати показання квартирних приладів обліку гарячої води від споживачів; п. 2.9. - розміщати на під`їздах житлових будинків (на дошках оголошень) необхідну інформацію; п. 2.10. - приймати участь в комісійних обстеженнях; п. 2.11. - відпрацьовувати звернення громадян, отримані через контакт-центр 15-80; п. 2.12. - готувати інформацію для складання звітів по роботі зі зверненнями громадян; п. 2.13. - складати звіти, а також довідкові матеріали з питань розгляду звернень громадян; п. 2.28. - проходити у встановленому законодавством порядку попередній та періодичні медичні огляди, інструктажі з ОП та ПБ, навчання та перевірку знань з питань ОП та ПБ, згідно встановлених термінів. Крім того, зазначеною інструкцією передбачено, що контролер повинен знати: п. 5.10. - Закон України «Про охорону праці», основні положення Кодексу цивільного захисту України, правила техногенної безпеки. Правила охорони праці під час роботи з інструментом та пристроями. Правила охорони праці під час виконання робіт на висоті; п. 5.13. - діючи на підприємстві інструкції з ОП та ПБ. Інструкція № 12 з охорони праці для працівників відділу по роботі зі зверненнями громадян при обстеженні ними тепловикористовувальних установок і систем тепло споживання на об`єктах споживача теплової енергії, затвердженою наказом генерального директора від 28.11.2019 № 3219, з якою позивачка ознайомлена під особистий підпис (а.с. 98-104), передбачає: пункт 1.2.: обстеження тепловикористовувальних установок і систем теплоспоживання; на об`єктах споживача теплової енергії та послуг включає в себе: - контроль за технічним станом абонентських вводів, індивідуальних теплових пунктів і тепловикористовувальних установок; - виконання вимірів параметрів теплоносія систем теплоспоживання; - контроль за станом теплоізоляції трубопроводів; - опломбування приладів обліку теплової енергії та гарячого водопостачання; - виконання виробничого завдання на устаткуванні з екранними пристроями; - виконання вимірів температури повітря всередині житлових приміщень і температури гарячої води при надходженні скарг зі складанням відповідних актів-претензій. пункт 1.4.: при виконанні робіт небезпечними і шкідливими виробничими факторами є: - вибивання гарячої води через нещільності фланцевих і інших з`єднань; - протікання труб у техпідпіллі; - гострі крайки, шорсткість на поверхні інструмента, поверхні дверцят ящиків приладів обліку теплової енергії; - робота в стиснутих умовах, підвищеної вологості, запиленості, захаращеності; - робота в підвальних приміщеннях з недостатнім освітленням; - наявність струмоведучих частин; - наявність бродячих тварин у тез підпіллі, та комах; - робота на висоті понад 1,3 метра; - робота в важкодоступних частинах приміщення; - поява шкідливих газів під час виконання робіт; - протиправні дії сторонніх осіб; - підвищена (знижена) температура навколишнього повітря; - підвищена температура та тиск гарячої води в трубопроводах та теплових установках; - нерівна поверхня підлоги, перепади висот підлоги, інженерні комунікації в приміщеннях у встановлено прилади обліку теплової енергії; - слизька поверхня пішохідних шляхів під час негоди. пункт 3.5: при виконанні робіт на об`єктах споживача, а саме в підвальному або напівпідвальних приміщеннях, або технічних підпіллях, або при роботі у стиснутих умовах, для запобігання травмування голови, необхідно застосовувати захисну каску; пункт 3.6.: для зняття показань з приладів обліку, які розташовані у підвалах (техпідпіллях, напівпідвальних приміщеннях) необхідно: - спочатку переконатися у відсутності там тварин (візуально або голосом); - перевірити достатність освітлення робочого місця, при необхідності застосувати ліхтар напругою на 12В; - перевірити наявність води (затоплення підвалу). Після чого приступити до спуску в підвал. пункт 3.7.: при спуску в підвальне приміщення (напівпідвальне приміщення, техпідпілля. тощо), щоб уникнути травми, необхідно звертати уваги: - на стан сходів з якими спускається; - на стан поручнів; - на наявність підходів і проходів які ведуть до приладів обліку; - на усі частини перекриттів конструкцій, які виступають. пункт 3.8.: при знятті показань з приладів обліку заборонено користуватися випадковими підставками, приставними драбинами, на ділянці повинні бути обладнані стаціонарні майданчики; Пункт 3.13.: при пересуванні по сходових маршах необхідно бути уважними і триматися за поручні; пункт 3.17.: для виконання робіт понад 1,3 м від перекриття, необхідно отримати наряд-допуск на роботу, виконати заходи безпеки, які вказані в ньому, пройти цільовий інструктаж по інструкції № 14 з охорони праці при виконанні робіт на висоті. Розділом 2 Положення про відділ по роботі зі зверненнями громадян, затвердженого генеральним директору Концерну «МТМ» від 27.11.2019 року, з яким [PERSON] ознайомлена під особистий підпис (а.с. 105-111), передбачені задачі відділу: п. 2.1. - забезпечення розгляду звернень громадян, які надійшли до підприємства; п. 2.2. - організація прийому громадян, розгляду пропозицій, заяв і скарг громадян; п. 2.3. - забезпечення організації роботи в телефонному режимі, розробці заходів щодо поліпшення умов зв`язку зі споживачем; п. 2.5. - організація роботи зі здійснення виміру температури повітря всередині житлових приміщень і температури гарячої води при надходженні скарг зі складанням відповідних актів-претензій. Інструкцією № 14 з охорони праці при виконанні робіт на висоті, затвердженої наказом генерального директора від 24.06.2020 року № 1347, передбачено вимоги до працівників всіх професій і посад всіх підрозділів Концерну «Міські теплові мережі», які виконують: роботи на висоті понад 1,3м; роботи, які пов`язані з переміщенням по приставних драбинах, стрем`янках (пов`язана с підйомом на висоту) на висоті від підлоги до 1,3м. Відповідно до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.05.2007 року № 246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2007 року за № 846/14113 та Акту визначення категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичним оглядам Концерну «Міські теплові мережі» від 19.11.2021 року (а.с. 117-128), визначені категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичним оглядам в 2022 році, контролер теплового господарства входить до зазначеного переліку. Наказом від 16.06.2022 року № 67 [PERSON] була направлена на повторний медичний огляд у 2022 році (а.с. 129-141). Медичною довідкою від 24.06.2022 року про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду [PERSON] комісію КУ «ЗМКЛ № 10» надано висновок про придатність для роботи за професією контролер теплового господарства без робіт на висоті та тривалого перебування на ногах до закінчення лікування (а.с. 142). Відповідно до п. 3.6. заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників філії Концерну «Міські теплові мережі» Заводського району від 14.07.2022 року (а.с. 143-144), [PERSON] , контролер теплового господарства, потребує тимчасового переведення на іншу роботу за станом здоров`я, оскільки їй протипоказана робота на висоті та з тривалим перебуванням на ногах до закінчення лікування. Відповідно до Наказу від 14.07.2022 року № 1563 «Про результати періодичного медичного огляду 2022 року» з 14.07.2022 року [PERSON] не залучалася до виконання робіт на висоті, та тривалого перебування на ногах до закінчення лікування (а.с. 146). На підставі акту за результатами періодичного медичного огляду від 14.07.2022 року службою охорони праці було винесено припис № 14 від 14.07.2022 року про відсторонення [PERSON] від робіт на висоті та тривалого перебування на ногах з 14.07.2022 року (а.с. 145). Наказом від 25.07.2022 року № 1713 [PERSON] було направлено на позачерговий медичний огляд (а.с. 147). Медичною довідкою б/н від 27.07.2022 року про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду [PERSON] комісію КУ «ЗМКЛ № 10» надано висновок про придатність для роботи за професією контролер теплового господарства без допуску на висоту (а.с. 148). Листом від 28.07.2022 року № 2359/01-08 КНП «Міська лікарня № 10» повідомила, що [PERSON] може виконувати роботу контролера теплового господарства за виключенням робіт, пов`язаних з підійманням на висоту. Висновок наданий з урахуванням висновку МСЕК від 19.07.2022 року Серії 12 ААВ № 628347 (а.с. 150). На підставі медичної довідки від 27.07.2022 року про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду та листа від 28.07.2022 № 2359/01-08 КНП «Міська лікарня № 10» службою охорони праці було винесено припис № 16 від 10.08.2022р. про відсторонення [PERSON] від робіт до яких вона має протипоказання з 10.08.2022 року (а.с. 154). 12.08.2022р. [PERSON] була попереджена про звільнення через встановлення невідповідності займаній посаді за станом здоров`я. Крім того, цим попередженням їй повідомлено, що оскільки на підприємстві відсутні вакансії, які відповідають її стану здоров`я, трудовий договір буде з нею припинений 15.08.2022 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України (а.с. 183). 15.08.2022 року згідно наказу (розпорядження) керівника Концерну «Міські теплові мережі» про припинення трудового договору (контракту) № 697 [PERSON] було звільнено з займаної посади у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (п. 2 ст. 40 КЗпП України). Підстава звільнення зазначена - Лист Департаменту охорони здоров`я ЗМР комунальне некомерційне підприємство «Міська лікарня № 10» ЗМР від 28.07.2022 року № 2359/01-08 (а.с. 184). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, Кодексу законів про працю України, Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю. Громадянам гарантується право від незаконного звільнення, право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Частинами першою та другою статті 235 КЗпП України встановлено, що в разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII (далі - Конвенція), яка є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, визначено, що трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом підпункту «а» пункту 2 статті 9 вказаної Конвенції тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Зазначене повністю узгоджується з вимогами трудового законодавства України. Пункт 2 ч. 1 статті 40 Кодексу законів про працю України встановлює, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. Розірвання трудового договору з працівником за ініціативою власника або уповноваженого ним органу у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, стану здоров`я та відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці (якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці), що перешкоджає продовженню даної роботи, повинно бути проведено із дотриманням вимог, викладених у частинах першій-третій статті 40 КЗпП України. Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. В абзацах першому, третьому пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за пунктом другим частини першої статті 40 КЗпП України судам роз`яснено, що суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов`язки чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Як встановлено судом відповідно до наказу № 697 від 15.08.2022 року [PERSON] звільнено з посади контролера теплового господарства 3 розряду внаслідок виявленої невідповідності виконуваній роботі через стан здоров`я на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України, із 15.08.2022 року. При цьому у матеріалах справи наявна копія списку вільних вакансій Концерну «Міські теплові мережі» (а.с. 157-182) станом на 12.08.2022 року, на якому відсутні відмітки про ознайомлення [PERSON] . Виходячи зі змісту пункту 2 ч. 1 статті 40 КЗпП України невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі - це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації, стану здоров`я чи допуску до державної таємниці. Як вбачається з обставин справи 27.07.2022 року [PERSON] пройшла позачерговий медичний огляд у КНП «Міська лікарня № 10» ЗМР. За наслідками проходження огляду надано висновки відповідно до яких [PERSON] може виконувати роботу контролера теплового господарства за виключенням робіт, пов`язаних з підійманням на висоту, з урахуванням довідка МСЕКсерії 12ААВ № 628347 від 19.07.2022 року. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ № 628347 від 19.07.2022 року (огляд інваліда повторний), встановлено, що [PERSON] має 3-тю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням на строк до 01 серпня 2024 року та їй визначені умови праці - легка фізична праця по індивідуальному графіку (а.с. 150). Крім того, з обставин справи суд встановив, що вперше інвалідність [PERSON] була встановлена 04.06.2019 року відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ № 252313 строком до 01.07.2020 року(а.с. 83), в подальшому відповідно до довідкидо акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААБ № 658948 (повторний огляд інваліда) встановлена інвалідність до 01.06.2022 року (а.с. 86). Вказані довідки наявні в матеріалах особової справи [PERSON] та долучені відповідачем до відзиву на позов, що свідчить про те, що на час переведення з 26.03.2021 року [PERSON] на іншу роботу (а.с. 91) з посади фахівця зі збуту теплової енергії на посаду контролера теплового господарства відповідач був обізнаний про інвалідність позивача. Матеріали справи не містять переконливих доказів того, що позивач під час виконання своїх обов`язків контролера теплового господарства 3 розряду відділу по роботі зі зверненнями громадян виконувала роботи на висоті та, що ці роботи були віднесені до її компетенції. Зокрема відповідачем не надано доказів про те, що за вказаний період перебування по посаді позивач відповідно до вимог Інструкції № 12 з охорони праці для працівників відділу по роботі зі зверненнями громадян отримувала наряд-допуск на роботу на висоті, проходила цільовий інструктаж по інструкції № 14 з охорони праці при виконанні робіт на висоті. У правовідносинах із роботодавцем працівник є менш захищеною і більш економічно слабкою стороною, тому поведінка власника або уповноваженого ним органу у таких правовідносинах повинна бути послідовною. [PERSON] , будучи прийнятою на роботу з жовтня 2004 року належним чином виконувала свої посадові обов`язки, зауважень не мала, в подальшому їй було встановлено 3 групу інвалідності з 04.06.2019 року та вона продовжувала виконувати покладені на неї обов`язки та з урахуванням існуючого захворювання отримувала висновки медичної комісії про придатність до роботи (а.с. 89, 90), та правомірно розраховувала на продовження трудових правовідносин. Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» визначено, що звільнення за ініціативою адміністрації, переведення особи з інвалідністю на іншу роботу без її згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я осіб з інвалідністю. Такі висновки медико-соціальної експертизи не надавались. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 170 КЗпП України працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, роботодавець повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку. При переведенні за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній середній заробіток зберігається на весь час виконання нижчеоплачуваної роботи або надається матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Згідно ст. 172 КЗпП України у випадках, передбачених законодавством, на роботодавця покладається обов`язок організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до медичних рекомендацій, встановити на їх прохання неповний робочий день або неповний робочий тиждень та створити пільгові умови праці. Відповідачем не надано належних і достатніх доказів на спростування доводів позивача про те, що їй не надходили пропозиції про переведення на іншу роботу з урахуванням її захворювання. Припинення трудового договору за пунктом 2 ч. 1 статті 40 КЗпП України є правильним у тому разі, якщо воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. Оскільки при звільненні [PERSON] не запропоновані вакантні посади, наявність яких на підприємстві відповідач не спростував, тому суд приходить до висновку про порушення відповідачем встановленої законодавством про працю процедури звільнення працівника на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України, що допускається лише у разі неможливості його переведення на іншу роботу. Суд приходить до висновку про те, що припинення трудових відносин із [PERSON] за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України відбулося незаконно, що є підставою для скасування наказу про звільнення, поновлення працівника на роботі та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову про поновлення [PERSON] на різнозначній посаді, що буде існувати в Концерні «МТМ». При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Розмір середнього заробітку розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Згідно з пунктом 5 розділу IV Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. За змістом пункту 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Отже, у даному випадку суд стягує з Концерну «Міські теплові мережі» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, тобто з часу звільнення з 15.08.2022 року по 10.05.2023 року. Відповідно до довідки Концерну «Міські теплові мережі» від 08.11.2022 року № 496/13 (а.с. 29) середньоденна заробітна плата [PERSON] з 01.06.2022 по 31.07.2022 року складає 502,56 грн. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Кількість робочих днів за період з 15.08.2022 року по 10.05.2023 року: у серпні 2022 року - 13 днів; у вересні - 22 дні; у жовтні - 21 день; у листопаді - 22 дні; у грудні - 22 дні; у січні 2023 року - 22 дні; у лютому - 20 днів; у березні - 23 дні; у квітні - 20 днів; у травні - 8 днів, а всього 193 робочі дні. Таким чином, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу за вказаний період становить 502,56 грн. х 193 (кількість робочих днів з 15.08.2022 року по 10.05.2023 року) = 96 994 грн. 08 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідні вирахування податків з вказаних сум мають бути вчинені роботодавцем в ході виконання рішення суду, відповідно до положень підпунктів 168.1.1 пункту 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України. Щодо строків звернення до суду, то суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для їх поновлення позивачу. Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. 24.02.2022 року розпочалося повномасштабне воєнне вторгнення рф до території України з послідуючим оголошенням в Україні воєнного стану. В перші дні після звільнення позивачка, не мала змоги відразу зосередитися на захисті своїх порушених прав в силу звичайних власних емоцій у зв`язку із отриманням звістки про своє звільнення та знаходження лінії фронту у безпосередній близькості до м. Запоріжжя. В цей період місто підвергалося масованим атакам з боку рф, задля забезпечення безпеки своїх малолітніх дітей позивач вимушена виїздила за межі міста. Також деякий час знадобився на підготовку адвокатом позовної заяви з урахуванням часу на очікування відповіді на адвокатський запит з приводу надання інформації та копій документів, що мають безпосереднє відношення до предмету даної судової справи. Таким чином процесуальні строки повинні бути поновлені з метою забезпечення позивачу доступ до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та поновлення порушених прав позивача. Щодо доводів позивача про відсутність згоди профспілкового комітету на її звільнення суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що зазначений Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, кладеним з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону У країни «Про правовий режим воєнного стану». Частиною 2 статті 1 зазначеного Закону передбачено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями -3. 44 Конституції України. Відповідно до частини 2 статті 5 цього ж Закону - у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Оскільки позивач не була працівником підприємства, обраним до профспілкових органів, то попередня згода виборного органу первинної профспілкової організації не отримувалась. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зпп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з ч.3 ст.6 вказаного Закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачі у справах про поновлення на роботу звільнені від сплати судового збору, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеної частини вимог. Таким чином у дохід держави необхідно стягнути судовий збір з Концерну «Міські теплові мережі» за задоволення позовних вимог немайнового характеру про поновлення позивача на роботі в сумі 992 грн. 40 коп. Крім того, позивачем сплачено судовий збір за позовною вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 992 грн. 40 коп. (а.с. 43). Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволених вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 992 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial