Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

28.12.2021 року до суду надійшла позовна заява КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві сторона позивача посилається на те, що з 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630. Відповідно до п. 8 Правил та Закону послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного ті беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира відповідача під`єднана до внутрішньо будинкової системи теплопостачання, а, отже, [PERSON] є споживачем послуг. Відповідач від послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Таким чином, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: позивач надає послуги та щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/ або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.09.2021 року складає 23 373,23 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення - 12 566,88 грн., заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 10 806,35 грн.). Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 12 000 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за: спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 19 397,27 грн.; спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 15 290,81 грн.; спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 12 566,88 грн.; спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 10 806,35 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 33 грн.; судовий збір - 2270 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Відповідач відзив у встановлені судом строки не подав. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.02.2023 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача подав заяву, відповідно до якої просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує з урахування пояснень, які долучає до матеріалів справи. В наданих поясненнях сторона позивача зазначає, що після подачі позовної заяви до суду відповідач частково сплачував заборгованість (у січні, лютому, травні та липні місяці 2022 року). Таким чином, заборгованість за спожиті послуги станом на 01.05.2023 року, яку просить стягнути сторона відповідача, складає: за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 19 000 грн.; спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 15 290,81 грн.; спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення - 0,00 грн.; спожиті з 01.05.2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води - 1709,19 грн.; витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - 33 грн.; судовий збір - 2270 грн. Відповідачка у судове засідання подала заяву, зі змісту якої вбачається, що вона не заперечує проти розгляду справи без її участі, визнає позовні вимоги частково, а саме розмір заборгованості за ЦЕО - 1709,19 грн., проти задоволення інших вимог заперечує. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю КП КМР «КМ БТІ» від 02.02.2023 року № 062/14-1382 (И-2023) та доданою копією договору купівлі-продажу від 27.03.2001 року. Інші дані про зареєстроване право власності на вказану квартиру згідно інформаційної довідки № 284656670 від 15.11.2021року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відсутні. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. З 01.05.2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі ліцензії. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 визначено, що до житлово-комунальних послуг, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Сторона позивача зазначає, що виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. У ст. 12 Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ст. 9). Як вбачається зі змісту позовної заяви КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типового договору було підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Згідно з положень п. 3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Так, за змістом положень ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до умов ст.ст. 641, 642 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. До того ж, слід зазначити, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг. Відповідна позиція викладене у постанові КГС від 21.04.2020 року (справа № 910/7968/19). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з позовної заяви, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилася заборгованість, яка з урахуванням наданих представником позивача письмових пояснень, станом на 01.05.2023 року складає 1709,19 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення - 0,00 грн., заборгованість з централізованого постачання гарячої води - 1709,19 грн.), що тягне за собою право позивача на стягнення цих коштів в судовому порядку. Розмір вказаної заборгованості відповідачкою визнаний. Крім того, позивач на підставі договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води, розмір за які з урахуванням згаданих пояснень становить в загальній сумі 34 290,81 грн. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Разом з вказаним договором на підтвердження зазначених обставин стороною позивача додано додаток № 1 та додаток № 2, в яких зазначено перелік споживачів послуги централізованого опалення та зобов`язань, право вимоги яких відступається, та перелік споживачів послуги гарячого водопостачання та зобов`язань, право вимоги яких відступається, відповідно, а саме відповідача, номер його особового рахунку, адресу та суму заборгованості. При цьому, належний розрахунок заборгованості за послуги, надані до 01.05.2018 року, в матеріалах справи відсутній, що позбавляє суд можливості перевірити, з якого періоду нарахована та яка заборгованість, а також розмір щомісячних платежів, а, отже, і правильність нарахування вказаної суми. До того ж, така сума заборгованості не визнається відповідачем. За приписами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01.05.2018 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам. Так, заявлений розмір позовних вимог складав 58 061,31 грн. За результатами розгляду справи суд прийшов до висновку стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1709,19 грн. Тобто у відсотковому відношенні заявлений розмір позовних вимог зменшений на 97,06 % (різниця від 100/58 061,31 х 1709,19). Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 66,74 грн. (2270-97,06 %). При цьому, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з отриманням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки інформаційна довідка з вказаного Реєстру надавалася позивачем разом з позовною заявою в якості доказу на підтвердження зазначених в позові обставин, що є обов`язком сторони в розумінні вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, та відноситься до звичайної господарської діяльності підприємства.

Outcome: partial