Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

17.03.2023 року до суду звернулась адвокат Ткаченко О.С., яка діє в інтересах заявника [PERSON] з заявою в якій просить встановити факт припинення трудового договору № 184 від 11.08.2004 року, укладеного між ФОП [PERSON] та заявником, який зареєстрований в Оріхівському районному центрі зайнятості 11.08.2004 року, з 01.10.2004 року відповідно до статті 38 КЗпП України - за власним бажанням. Свою заяву обґрунтовує тим, що 11.08.2004 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено безстроковий трудовий договір № 184, за яким заявника взято на посаду продавця. Даний трудовий договір було зареєстровано в Оріхівському центрі зайнятості 11.08.2004 року. ФОП [PERSON] сплачувала страхові внески за заявника у серпні та вересні 2004 року, тобто, остання вважає, що фактично трудові відносини припинились з 01.10.2004 року. З січня 2005 року заявниця офіційно працювала у ПП «Інтер-К», які сплачували за неї страхові внески. Трудова книжка залишилась у ФОП [PERSON] та повернута заявнику не була. У лютому 2008 року заявник направляла до ФОП [PERSON] заяву про необхідність прибуття до центру зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації, проте ФОП [PERSON] не з`явилась у визначену дату та час. Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП [PERSON] припинила свою діяльність з 27.07.2020 року. Так, трудовий договір № 184 від 11.08.2004 року зареєстрований в Оріхівському районному центрі зайнятості 11.08.2004 року та станом на 14.03.2023 року не знятий з реєстрації. Встановлення факту припинення трудових відносин необхідно заявнику для реалізації права на соціальний захист реєстрації як безробітної, отримання правового статусу безробітної та отримання соціальних виплат від держави у виді допомоги по безробіттю відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та в подальшому можливості офіційно працевлаштуватись. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено розгляд справи по суті, в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника заявника адвоката Ткаченко О.С. надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та її представника, вимоги заяви підтримують та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов наступного висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, у пункті 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5\~роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Наведений у\~ЦПК\~перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Відповідно до\~ст. 5-1 КЗпП України\~держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України: вільний вибір виду діяльності; правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно з\~наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою»\~та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, у\~разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті\~Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору. Пунктом 9 зазначеного Порядку передбачено, що відповідальна особа центру зайнятості протягом трьох робочих днів знімає трудовий договір з реєстрації, про що робить відповідний запис у книзі реєстрації трудових договорів.\~Зняття з реєстрації трудового договору у разі його розірвання за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених\~Кодексом законів про працю України, за відсутності працівника, проводиться у строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, за умови подання фізичною особою (або дорученням уповноваженою нею особою):\~примірника трудового договору;\~заяви про зняття трудового договору з реєстрації із зазначенням дати звільнення з роботи працівника та підстав розірвання зазначеного договору;\~копій документів, що підтверджують:\~надсилання працівникові повідомлення про намір розірвати з ним трудовий договір (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). У разі коли вручити поштове відправлення неможливо, подаються копії підтвердних документів;\~проведення передбаченого законодавством розрахунку з працівником або копію платіжної відомості із зазначенням суми депонованої заробітної плати.\~У цьому випадку центр зайнятості повідомляє працівника про зняття з реєстрації трудового договору. Крім того, згідно з п. 11 Порядку\~відповідальна особа центру зайнятості інформує Пенсійний фонд у встановленому порядку про реєстрацію (зняття з реєстрації) трудового договору між фізичною особою - підприємцем або іншою фізичною особою та працівником не пізніше наступного робочого дня після її проведення. Встановлення факту припинення трудових відносин необхідно заявниці для того аби розірвати вищевказаний трудовий договір, та, в подальшому, реалізувати своє право на працевлаштування. Судом встановлено, що 11.08.2004 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] [INFO] укладено безстроковий трудовий договір № 184, згідно якого заявника взято на посаду продавця, який було зареєстровано в Оріхівському центрі зайнятості 11.08.2004 року (а.с. 8). Відповідно до копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09 грудня 2009 року [PERSON] після реєстрації шлюбу остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). З довідки ОК-5 виданої Пенсійним фондом України вбачається, що ФОП [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у серпні та вересні 2004 року сплачувала страхові внески за [PERSON] (а.с.10). З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] зареєстрована як фізична особа-підприємець з 29.03.1995, дата запису:15.12.2006 року, та припинена з 27.07.2020 року, № запису 20910060006001097 на підставі власного рішення, місцезнаходженням вказана адреса:\~ [ADDRESS] (а.с.11). 08.02.2008 року заявник направляла до ФОП [PERSON] заяву про необхідність прибуття до центру зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації (а.с.9). Відповідно до відповіді Пологівської філії Запорізького обласного центру зайнятості трудовий договір № 184 від 11.08.2004 року зареєстрований в Оріхівському районному центрі зайнятості 11.08.2004 року та станом на 14.03.2023 року договір не знятий з реєстрації (а.с.13). Згідно з вимогами ст. 38 КЗпП України, працівник має право на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи, попередивши роботодавця за два тижні до цього. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України №260 від 08.06.2001р. «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мінюсті України 27.06.2001р. за №554/5745, державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації трудового договору здійснюється незалежно від місця реєстрації трудового договору, на підставі Порядку. Відповідно до пункту 8 Порядку, сторони трудового договору сповіщають центр зайнятості про припинення трудових відносин шляхом надання обома сторонами трудового договору своїх екземплярів трудових договорів із заповненим пунктом 17 Трудового договору та трудовою книжкою працівника із записом про припинення трудових відносин. Після чого, відповідальна посадова особа центру зайнятості, відповідно до пункту 10 Порядку, робить запис про зняття з реєстрації трудового договору га завіряє запис у трудовій книжні працівника. Таким чином, у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду про припинення дії трудового договору. За таких обставин розірвання трудового договору у загальному порядку, передбаченому трудовим законодавством, є об`єктивно неможливим. Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2021 у справі № 205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21) висловив правову позицію, відповідно до якої, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору про право розглядається в порядку окремого провадження. В даній постанові Верховний Суд зауважив, що згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає, що\~встановлення факту припинення трудових відносин буде сприяти заявнику в подальшому реалізовувати своє конституційне право на працю. Таким чином, суд вважає обставини, викладені заявником в обґрунтування своїх вимог, доведеними, підтвердженими належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим заява [PERSON] про встановлення факту припинення трудових відносин, підлягає задоволенню. На підставі ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved