Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

13.02.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі з 21.11.2018, який було зареєстровано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис №3169. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивач зазначила у позові, що на даний час до Липовецького районного суду Вінницької області спрямована позовна заява про розірвання шлюбу. Відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів. Просила суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку та доходів відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 04.04.2023 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі, про що надав відповідну заяву. Представник позивача - адвокат Олійник А.М. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, а також просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до наступного висновку з огляду про таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.11.2018, який було зареєстровано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, відповідний актовий запис №3169 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дитина - син [PERSON] . Дитина знаходиться на утриманні позивача, що не заперечується відповідачем та підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Відповідно до Акту фіксування місця проживання дитини, складеного за участі сусідів [PERSON] та [PERSON] від 05.03.2023, слідує, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою по [ADDRESS] (а.с. 17). Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що позивач одна несе витрати по утриманню дитини, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню її потреб. Відповідач відомостей про свої доходи суду не надав. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. В силу вимог ч. 5 ст. 183 СК України передбачено стягнення аліментів у розмірі на одну дитину у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, а не у розмірі 1/3 частини заробітку, однак належні та допустимі докази того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку у матеріалах справи відсутні. Крім того, відповідач надав заяву про визнання позову. При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років на момент вирішення спору становить 2272 гривень. Крім того, згідно ч. 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Отже, стягнення з відповідача 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не суперечить вимогам закону та буде достатнім для належного забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Нормами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. З урахуванням обставин встановлених судом та обставин, які визначені ст. 182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, а також виключного права того з ким проживає дитина на вибір способу стягнення аліментів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Ураховуючи те, що позов задоволено, а при пред`явлені його до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави. Щодо вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд керується ч. 3 ст. 133 ЦПК України, згідно з якою судові витрати складаються витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, витрати: на професійну правничу допомогу необхідну для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Отже, з огляду на те, що позов задоволено, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн, що підтверджується: відповідним договором №04/02 від 03.02.2023, укладеним з адвокатом Олійником А.М.; платіжною інструкцією № 64 від 06.02.2023 (а.с. 10-11). Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. На підставі ст.ст. 84, 180-184 СК України,

Outcome: approved