Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт народження дитини чоловічої статі в м. Швальмштадт Німеччина громадянкою [PERSON] , громадянкою України, [INFO] з внесенням відповідного актового запису про народження дитини. В обґрунтування заяви, заявниця зазначає, що вона є громадянкою України, жителька [ADDRESS] [INFO] в місті Швальмштадт (Німеччина) народила дитину (хлопчика). Виписавшися з лікарні 23 червня 2022 року вона у зв`язку з сімейними обставинами невідкладно повернулася до України. Одночасно повідомляє, що свідоцтво про народження дитини в Німеччині виготовлено не було. Після повернення до України вона неодноразово зверталася до органів Державної реєстрації актів цивільного стану з проханнями зареєструвати дитину та видати їй свідоцтво про народження, однак, після довгих консультацій 09.03.2023 року представники ДРАЦСу їй повідомили про необхідність звернення до суду із даною заявою. Заявниця в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримала повністю та просила задовольнити їх. Представник зацікавленої особи Великоберезнянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ревай О. в судове засідання також не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК. Суд, вивчивши та перевіривши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно п.5 ч.2 ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що відповідно до документу наклейки для паспорта мами S 15 і S 31 нотаріально засвідченим перекладом зазначено, що Фонтош Мирослава 19.06.2022 року, в місті Швальмштадт (Німеччина) народила дитину (хлопчика), вагою 3270 гр., довжина/окружність голови 52 см/35 см. Народдження відбулося у гінекологічному відділенні ТзОВ «Лікарня загального типу в Швальмштадті», вулиця Кранкенгаузштрассе, 27. З заяви батьків про присвоєння прізвища та імені дитини нотаріально посвідченим перекладом від 19 липня 2022 року, вбачається надано ім`я дитині [PERSON] .. Відповідно до п.7 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Заявниця просить встановити факт народження дитини, а саме [PERSON] , для внесення запису про народження дитини до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. На підставі запису про народження дитини відділ державної реєстрації актів цивільного стану має видати свідоцтво про народження. В подальшому, до отримання дитиною паспорту громадянина України, свідоцтво про народження є основним документом, що засвідчує його особу. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Виходячи з вищезазначеного, законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтва про народження його дитини, виданого державним органом України, аніж звернення до суду та винесення судом відповідного рішення. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» надано роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до підпункту «ґ» пункту 2 глави 1 розділу III Наказу Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» (надалі\~«Наказ № 52/5»), підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану дубліката документа, визначеного у підпунктах «б»-«ґ» цього пункту, державна реєстрація народження здійснюється після перевірки факту проведення державної реєстрації народження за місцем народження дитини, за місцем проживання батьків дитини на момент її народження згідно з даними поданого документа. Відсутність актового запису про народження підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану за формою, наведеною у додатку 22 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382 (із змінами). Якщо в результаті перевірки виявлено актовий запис про народження, який зберігається на тимчасово окупованій території України, відділ державної реєстрації актів цивільного стану поновлює його в установленому законодавством порядку. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Отже за рішенням суду встановлюється саме факт народження дитини відповідної статі на відповідну дату та у відповідному місці. Судове рішення є підставою для здійснення реєстрації факту народження дитини відповідної статі у матері та не заміняє собою державну реєстрацію, яку належить здійснити уповноваженим на те державним органам України за правилами, що встановлені законодавством України. Відповідно до ч. 2 ст.\~319\~ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до абз 5 п. 4 глави 1 розділу III Наказу № 52/5, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду. Народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Отже, лікарське свідоцтво про народження та інші докази, додані до даної заяви, є належними та достатніми доказами народження дитини [PERSON] .. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Окрім того, [PERSON] не перебуває в шлюбі з батьком дитини. Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записується за її вказівкою. Статтею 147 Сімейного кодексу України, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Заявниця просить суд записати дитину, як [PERSON] . З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є перешкоди. З метою захисту прав і свобод заявника, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення вимог заявника.

Outcome: approved