Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року у розмірі 61351 грн 14 коп., судовий збір у розмірі 1921 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16.03.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №490936915 за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 23504 грн 06 коп. зі сплатою 39,9% річних строком до 17.03.2020 року. Відповідно до вказаного кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному додатком до публічної пропозиції на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, а позичальник, в свою чергу, зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 23504 грн 06 коп. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. 28.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА», а ТОВ «ФК «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №490936915 від 16.03.2015 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №490936915 від 16.03.2015 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Враховуючи те, що відповідач прострочив грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі кредитного договору №490936915 від 16.03.2015 року, а тому у ТОВ «Вердикт Капітал» виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Станом на 15.11.2019 року загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору становить 61351 грн 14 коп., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 19597 грн 55 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15182 грн 52 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6320 грн 52 коп.; заборгованість по пеням і штрафам 5200 грн; 3% річних 1765 грн 18 коп., інфляційне збільшення боргу 6384 грн 88 коп.; нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ 6900 грн 49 коп. Відповідач до теперішнього часу не повернув отримані від Банку кредитні кошти на підставі кредитного договору №490936915 від 16.03.2015 року, що і стало підставою для звернення ТОВ «Вердикт Капітал» з даним позовом до суду. В свою чергу від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у позові ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення заборгованості відмовити за спливом позовної давності. Відзив обґрунтовує тим, що він звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою про надання йому споживчого кредиту в сумі 23504 грн. 16.03.2015 року був укладений кредитний договір №490936915, відповідно до якого надання йому кредиту здійснюється відкриттям відновлювальної кредитної лінії з лімітом 23504 грн 06 коп. Не розуміючи наслідків відкриття кредитної лінії, він підписав кредитний договір, отримав по касовому ордеру 4600 грн і вважав, що отримав кредит, який став погашати. Йому пояснили, що так як він пенсіонер, у видачі кредиту у розмірі 23504 грн йому відмовили, затвердити тільки у розмірі 4600 грн. Ніякої кредитної картки, з якої він міг би знімати кошти, він не отримував. Всього він погасив, згідно розрахунку заборгованості за кредитом від 08.12.2016 року: тіло кредиту 3906 грн 51 коп., на які було нараховано і сплачено 18450 грн та відсотки за користування кредитом 14543 грн 49 коп. Заборгованість за кредитом на той час складала 241 грн 33 коп. та по відсоткам за користування кредитом 651 грн 62 коп., а всього 892 грн 95 коп. Станом на той час у нього не було таких грошей, а тому він звернувся до Банку, щоб йому відстрочили сплату цієї суми, але йому сказали, що у нього заборгованість 20249 грн 17 коп. Звідки взялася така сума йому не пояснили, таких грошей він не отримував. Він відмовився платити таку суму та надав до ПАТ «Альфа-Банк» звернення про відмову платити без рішення суду. Але ПАТ «Альфа-Банк» в суд не звернувся, і тільки у 2019 році ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся з позовом про стягнення заборгованості. Вважає, що так як він не брав такі гроші, а тому не повинен їх повертати. В свою чергу позивач не довів, що він отримував кошти у розмірі 23504 грн 06 коп., не надав розрахунку заборгованості за кредитом у розмірі 19597 грн 55 коп. Підписання кредитного договору про відкриття кредитної лінії з лімітом у розмірі 23504 грн 06 коп. не є доказом отримання цих коштів. Вказує, що витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 грн він не повинен нести, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи. Витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн вважає недоведеними, так як на заявці на надання правових послуг та акті прийому-передачі виконаних робіт немає дати складання вказаних документів, сума, яка вказана на платіжному дорученні №18 від 29.03.2019 року про переказ платежу у розмірі 100000 не відповідає витратам на правову допомогу у розмірі 20000 та не підтверджує здійснення оплати послуг відносно нього. Крім того наголошує на тому, що 09.12.2016 року він надав до ПАТ «Альфа-Банк» звернення про відмову погашати заборгованість без рішення суду, а в суд позивач звернувся лише 17.12.2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності. 23.12.2020 року від генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року у розмірі 61351 грн 14 коп., судовий збір у розмірі 1921 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. Відповідь на відзив обґрунтовує тим, що 16.03.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №490936915 за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 23504 грн 06 коп. зі сплатою 39,9% річних строком до 17.03.2020 року. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши позичальнику відновлювальну кредиту лінію з лімітом 23504 грн 06 коп. Зазначає, що в Україні діє презумпція правомірності правочину. Рішення суду, яким би кредитний договір був визнаний недійсним, відсутнє. Боржником у користування отримано кошти, які не були вчасно повернуті, чим порушено право кредитора, оскільки кошти надавалися на умовах повернення і платності користування. Факт видачі відповідачу кредиту підтверджується документами, доданими до позовної заяви, а дії посадових осіб ПАТ «Альфа-Банк» щодо надання кредиту є правомірними і жодним рішенням суду не спростовані. За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача станом на 15.11.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 61351 грн 14 коп., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 19597 грн 55 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 15182 грн 52 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) 6320 грн 52 коп.; заборгованість по пеням і штрафам 5200 грн; 3% річних 1765 грн 18 коп., інфляційне збільшення боргу 6384 грн 88 коп.; нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ 6900 грн 49 коп. В свою чергу, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн, понесені позивачем, які має відшкодувати відповідач, підтверджуються такими доказами: договором про надання правничої допомоги; документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку; доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт актами наданих послуг. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. При цьому пояснила, що ПАТ «Альфа-Банк» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року, відкривши відповідачу відновлювальну кредиту лінію з лімітом 23504 грн 06 коп. При цьому відповідач частково повернув Банку суму кредиту, а тому повинен сплатити на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому перейшло право грошової вимоги за договором відступлення прав вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 року, заборгованість за тілом кредиту, за відсотками, за пенею і штрафами, 3% річних, інфляційні втрати та пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ. Крім того представник позивача вказує, що відповідач повинен відшкодувати ТОВ «Вердикт Капітал» понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. На думку представника позивача, позовні вимоги повністю підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. При цьому пояснив, що він звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою на видачу кредиту в сумі 25000 грн. Через три дні йому зателефонували з Банку і повідомили про те, що кредит надано в сумі 4500 грн. В касі Банку він отримав 4500 грн. Він щомісяця повертав Банку грошові кошти, а потім потрапив до госпіталю. Через деякий час він звернувся до Банку, де йому сказали написати заяву на реструктуризацію боргу. Через три місяці йому зателефонували з Банку і повідомили, що його борг складає 23000 грн. На його думку, штрафні санкції не можуть перевищувати суму кредиту, у зв`язку з чим він написав заяву про відмову сплачувати Банку кошти без судового рішення. Відповідач наполягає на тому, що отримував в ПАТ «Альфа-Банк» 4500 грн, а не 23000 грн. Про те, що його борг продавався іншим кредитним установам він не знав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорюється, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з анкетою-заявою на отримання кредиту, а 16.03.2015 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №490936915 (а.с.22, 23). Відповідно до пунктів 2, 2.1, 2.2, 2.3, 2.5, 2.6 розділу №1 вказаного кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит, а Позичальник приймає Кредит на наступних умовах: сума кредиту, валюта кредиту 23504 грн 06 коп., процентна ставка за користування кредитом 39,9% річних; тип процентної ставки фіксована; дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків 17.03.2020 року. Кредит надається Позичальнику шляхом перерахування грошових коштів у сумі 23504 грн 06 коп. на рахунок Клієнта № [NUMBER] , відкритий останньому в ПАТ «Альфа-Банк», для зарахування коштів на повернення заборгованості за договором про відкриття кредитної картки. Рахунок для зарахування коштів, спрямованих на повернення заборгованості за цим договором №29092490936915 у ПАТ «Альфа-Банк». Порядок повернення Кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим Договором; Платежі з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за цим Договором здійснюються щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договором та його невід`ємною частиною. Згідно із графіком платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, відповідач, починаючи з 17.04.2015 року і до 17.03.2020 року, повинен був щомісячно погашати кредит та відсотки за його користування рівними частинами в сумі по 909 грн 27 коп. (а.с.24-25). З розрахунку заборгованості за кредитом, наданого відповідачем, вбачається, що [PERSON] у період з 14.04.2015 року по 09.11.2016 року здійснював погашення кредитної заборгованості, станом на 08.12.2016 року поточна заборгованість клієнта становила 892 грн 95 коп., сума для погашення договору 20249 грн 17 коп. (а.с.85). 09.12.2016 року відповідач подавав до ПАТ «Альфа-Банк» звернення про те, що нараховані суми 5600 грн (штраф) і 20249 грн 17 коп. (реструктуризація штрафу) платити без розгляду справи в суді відмовляється, так як вони нараховані обманом (а.с.86). 28.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ВЕСТА» (Фактор) було укладено договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне Клієнтові Право Вимоги до Боржників за договорами, в тому числі за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , що підтверджується договором факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року, додатком 1-1 до даного договору та витягом з додатку 1-1 (а.с.36-46, 125, 126-129). 29.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» (Первісний Кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Новий Кредитор) було укладено договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2, відповідно до умов якого Первісний Кредитор відступає Новому Кредитору належне йому Право Вимоги до Боржників, а Новий Кредитор зобов`язується прийняти Право вимоги до Боржників за договорами, в тому числі за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , та сплатити за нього Ціну Права Вимоги, що підтверджується договором відступлення прав вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 року, додатком 1 до даного договору та витягами з додатку 1 (а.с.47-56, 57, 130, 131-134). За умовами вищезазначених договорів сторони погодили, що до Фактора (Нового Кредитора) переходять всі права, які належать Клієнту (Первісному Кредитору) за Основними договорами, на умовах, передбачених Основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами Основних договорів. Таким чином до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1077\~ЦК України\~за договором\~факторингу (фінансування\~під відступлення\~права грошової\~вимоги)\~одна сторона\~(фактор)\~передає або\~зобов`язується передати\~грошові кошти\~в розпорядження\~другої сторони\~(клієнта)\~за плату\~(у\~будь-який\~передбачений договором\~спосіб),\~а клієнт\~відступає або\~зобов`язується відступити\~факторові своє\~право грошової\~вимоги до\~третьої особи\~(боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а ст. 514 вказаного кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Приймаючи до уваги зазначені положення законодавства суд дійшов висновку, що на виконання умов договору факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019 року та договору відступлення прав вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 року позивач зобов`язаний був надіслати відповідачу письмові повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року. Однак будь-яких відомостей про те, що відповідач був обізнаний про заміну кредитора у зобов`язанні, матеріали справи не містять. На підтвердження своїх позовних вимог представник позивача надав суду анкету-заяву на отримання кредиту, кредитний договір №490936915 від 16.03.2015 року, графік платежів до кредитного договору, договір факторингу та додаток до нього, договір відступлення прав вимог та додаток до нього, які не містять підтвердження фактичного отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 23504 грн 06 коп., що, в свою чергу, спростовується відповідачем. В матеріалах справі взагалі відсутні будь-які належні та допустимі докази фактичного отримання відповідачем кредитних коштів, а саме: меморіальний ордер чи інший первинний бухгалтерський документ, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, платіжне доручення про розпорядження коштами безготівковим способом, заяву на видачу готівки з позичкового рахунку позичальника чи будь-яких інших про отримання позичальником коштів банку, і саме за цим кредитним договором. А оскільки не можливо встановити, чи насправді був борг, яка його сума і дата виникнення, то неможливо порахувати і похідні суми відсотків, пені, інфляційних втрат тощо. Розрахунки заборгованості, складені представником позивача, не є первинним бухгалтерськими документами та не містять інформації про нарахування саме такої суми, її складових, даних про внесення відповідачем платежів та строку розрахунку заборгованості, а фактично є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків ТОВ «Вердикт Капітал» і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може бути доказом безспірності розміру грошових вимог. Відповідач стверджує, що оплачував кредит Первісному Кредитору ПАТ «Альфа-Банк» і не визнає ніякої заборгованості перед позивачем. Так, із розрахунку, наданого відповідачем, вбачається, що останній в добровільному порядку з 14.04.2015 року по 09.11.2016 рік сплатив кредит на користь ПАТ «Альфа-Банк» у розмірі 18450 грн, з яких: 3906 грн 51 коп. тіло кредиту; 14543 грн 49 коп. відсотки за користування кредитом (а.с.85). Ухвалами суду від 15.06.2021 року та від 18.11.2021 року, за клопотанням відповідача, судом у Нового Кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» та у Первісного Кредитора ПАТ «Альфа Банк» було витребувано інформацію (докази) на підтвердження отриманням відповідачем грошових коштів у розмір 23504 грн 06 коп., а також виписку по картковому рахунку, відкритому на ім`я відповідача у ПАТ «Альфа Банк» (а.с.120-121). 09.08.2021 року від Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» до суду надійшла заява про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» не може виконати ухвалу суду, оскільки витребувані документи не були передані їм ПАТ «Альфа Банком» при укладенні договору відступлення прав вимоги. На виконання ухвали суду від 15.06.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» направило адвокатський запит до ПАТ «Альфа Банк» про надання документів (а.с.152). Станом на теперішній час жодної витребуваної судом інформації як від ПАТ «Альфа Банк», так і від ТОВ «Вердикт Капітал» до суду не надійшло. Ухвала суду від 18.11.2021 року про витребування доказів, направлена до ПАТ «Альфа Банк», повернулась на адресу суду з відміткою Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин суд позбавлений можливості пересвідчитись у наявності заборгованості та правильності розрахунків, наданих ТОВ «Вердикт Капітал», оскільки суду не надані виписки по рахунку та розрахунки заборгованості відповідача, складені ПАТ «Альфа\~Банк», на момент укладення договорів факторингу та відступлення прав вимоги, так само суду не надано первинні документи бухгалтерського обліку ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року, які містять, зокрема, докази отримання відповідачем кредитних коштів в касі Банку та часткового повернення кредиту. Крім того суд звертає увагу, що ТОВ «Вердикт Капітал», в порушення умов договору відступлення прав вимоги №29-01/19/2 від 29.01.2019 року, нарахувало відповідачу заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку, при цьому таке право за умовами вказаного договору у нього відсутнє. Приймаючи до уваги вищевикладене, з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів у заявленому представником позивача розмірі, а також існування у відповідача заборгованості за кредитним договором, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №490936915 від 16.03.2015 року у розмірі 61351 грн 14 коп. слід відмовити у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. Також суд вважає, що стосовно вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення 3 відсотків річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України слід зазначити наступне. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність боржника у вигляді сплати ним інфляційних втрат та 3% річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналіз змісту наведеної норми свідчить про те, що передбачена нею відповідальність може бути застосована після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року, від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 та від 04.07.2018 року по справі №310/11534/13-ц). Доказів пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту матеріали справи не містять. Згідно із розрахунками, доданими до позовної заяви, ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало 3% річних за період з 15.11.2016 року по 15.11.2019 року, а інфляційні втрати за період з листопада 2016 року по серпень 2019 року. Відповідно до кредитного договору №490936915 від 16.03.2015 року строк дії договору кредиту до 27.03.2020 року, а відтак нарахування 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України може бути здійснено кредитором лише починаючи із наступного дня після закінчення строку кредитування, тобто із 28.03.2020 року. За таких обставин нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» 3% річних та інфляційних втрат починаючи із листопада 2016 року, тобто до спливу строку кредитування, не ґрунтується на законі. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і відсотків) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Судом встановлено, що за умовами кредитного договору №490936915 від 16.03.2015 року відповідач повинен був щомісячно погашати кредит та відсотки за його користування рівними частинами впродовж строку кредитування (60 місяців), у відповідності до графіку платежів. Відповідно до п. 59 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по цивільній справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Оскільки за умовами кредитного договору відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту та зі сплати процентів кожного місяця впродовж строку кредитування, а тому перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Згідно із розрахунком, наданим відповідачем (а.с.85), останній платіж на користь ПАТ «Альфа-Банк» відповідач здійснив 09.11.2016 року, наступний мав бути 08.12.2016 року, отже перебіг строку позовної давності для стягнення заборгованості розпочався 08.12.2016 року. Більш того, наступного дня, а саме 09.12.2016 року, відповідач звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» та письмово повідомив про свою відому від подальшої сплати кредитних коштів без судового рішення, а тому судом достовірно встановлено, що Банк довідався про порушення своїх прав 09.12.2016 року. Позовну заяву ТОВ «Вердикт Капітал» датовано 06.12.2019 року, подано до суду через засоби поштового зв`язку 07.12.2019 року, що підтверджується відомостями на поштовому конверті (а.с.69). Дана позовна заява надійшла до суду 17.12.2019 року, тобто в межах строку загальної позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом і відсотками. Водночас спеціальна позовна давність щодо позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення пені і штрафу сплила, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 року у справі №369/6892/15-ц). Приймаючи до уваги те, що в задоволенні позовних вимог судом відмовлено у зв`язку із недоведеністю, відтак в даному випадку не підлягає застосуванню, як підстава у відмові в позові в частині стягнення пені і штрафу, пропуск позивачем строку позовної давності. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~встановлено,\~що судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» у зазначеній справі відмовлено, а тому правові підстави для стягнення з відповідача, який до речі є особою з інвалідністю 2 групи та в силу п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, судового збору у розмірі 1921 грн та витрат за правову допомогу у розмірі 20000 грн відсутні.

Outcome: dismissed