Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

14.02.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просить виключити з переліку майна, що було їй виділено рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015 по справі №751/11106/14, автомобіль марки «Ford Transit», 1995 р.в., двигун № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , вартістю 82383,75 грн, зменшивши загальну вартість виділеного їй майна з 240257,74 грн до 157873,99 грн та виділити вказаний автомобіль шляхом розподілу спільного майна подружжя [PERSON] в особі його правонаступників [PERSON] та [PERSON] , збільшивши загальну вартість виділеного йому майна з 156119,67 грн до 238503,42 грн; стягнути з відповідачів на її користь грошову компенсацію за переотриману частку у спільному майні, а саме - 1/2 частину вартості автомобіля марки «Ford Transit», 1995 р.в., двигун № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що становить 41191,88 грн; стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати у вигляді оплати судового збору та правничої допомоги адвоката в розмірі 5000,00 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015 у справі № 751/11106/14 їй виділено майно загальною вартістю 240257,74 грн, серед якого і автомобіль марки «Ford Transit», 1995 р.в., двигун № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , вартістю 82383,75 грн. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2017 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, виключено з переліку майна, яке виділено [PERSON] , поліпшення житла за адресою: [ADDRESS] , вартістю 257371 грн, зменшивши загальну вартість виділеного йому майна з 413490,67 грн до 156119.67 грн. Стягнуто з її на користь [PERSON] 42069,04 грн грошової компенсації за переотриману частку у спільному майні. На даний час автомобіль марки «Ford Transit» зареєстровано на її колишнього чоловіка [PERSON] , який [INFO] помер. Зазначає, що 19.07.2021 вона звернулась до РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області з заявою щодо проведення реєстрації вказаного автомобіля на її ім`я, як власника даного транспортного засобу. У відповідь на заяву, їй повідомлено, що для реєстрації (перереєстрації), транспортні засоби підлягають огляду. Проте, як вбачається з Повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей [PERSON] 25.11.2007 уповноважив, згідно нотаріально посвідченої довіреності, [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися, з правом продажу, належним йому на той час автомобілем марки «Ford Transit». Крім того, 18.03.2020 [PERSON] видав довіреність у порядку передоручення щодо розпорядження вказаним транспортним засобом з приводу продажу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, автомобіль марки «Ford Transit» був переданий [PERSON] у користування вищевказаним особам ще до постановлення рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 23.12.2015. А тому, на момент поділу майна подружжя та прийняття судового рішення вже не входив до спільного майна подружжя і фактично вибув із права власності її колишнього чоловіка у 2007 році, що дозволяє їй звернутися до суду з позовом про перерозподіл спільного майна подружжя та виключення автомобіля марки «Ford Transit» з виділеного їй майна. Ухвалою судді від 28.02.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 20.03.2023 відповідач [PERSON] надіслала на адресу суду відзив на позов, згідно якого просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив мотивує тим, що рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015, яке залишено в силі апеляційним судом Чернігівської області від 01.03.2016 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.12.2016 в частині розподілу за позивачем автомобіля марки «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , вартістю 82383,75 грн. З часу набрання рішення законної сили позивачка мала можливість перереєструвати даний автомобіль у свою власність, однак цього не зробила. На 2013 рік цей автомобіль був знятий з реєстрації іншим власником, за д.н.з. [NUMBER] на даний час зареєстрований мотоцикл. Тому він не міг входити в спадкову масу після смерті [PERSON] . Також незрозумілі вимоги позивача щодо виділення правонаступникам [PERSON] даного автомобіля, який не існує на цей час. Крім того, позивач звернулась до суду з порушенням строків позовної давності, передбачених ст.. 257 ЦК України, а також строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, передбачених ст.. 1281 ЦК України, що є підставою для відмови у позові (а.с. 37-40, 44). 21.03.2023 відповідач [PERSON] надіслала на адресу суду відзив на позов, згідно якого просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Відзив мотивує тим, що позивачем не правильно обрано спосіб захисту її майнових прав та інтересів, не правильно визначила відповідачів по справі. А також без поважних причин пропустила трирічний строк звернення до суду, передбачений ст. 257 ЦК України, оскільки рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015, яке набрало законної сили 09.02.2017, відповідно до якого їй виділено у власність автомобіль марки «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , а тому саме з цієї дати розпочався відлік строку позовної давності. Вважає, що позивач не довела належними і допустимими доказами, що спірний автомобіль був переданий [PERSON] у користування, а фактично у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ще за життя [PERSON] передав спірний автомобіль [PERSON] . Вважає, що позивачу необхідно з`ясувати місце знаходження автомобіля та звернутись до вказаних осіб з відповідним позовом (а.с. 47-48). У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015 у справі № 751/11106/14 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково. Розподілено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши [PERSON] , серед іншого автомобіль марки «Ford Transit», 1995 року випуску, колір білий, двигун № [NUMBER] , д.р.н. [NUMBER] , вартістю 82 383,75 грн, а всього на загальну вартість 240257,74 грн.; [PERSON] на загальну вартість 413 490,67 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 86 616,47 грн грошової компенсації за переотриману частку у спільному майні (а.с. 9-11). Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 01.03.2016, рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1827 грн судового збору і 462,35 грн витрат за проведення експертизи скасовано. В іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 07.12.2016 рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01.03.2016 в частині поділу поліпшення квартири [ADDRESS] скасовано, справа направлена в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 09.02.2017, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015 в частині поділу поліпшення житла за адресою: [ADDRESS] , вартістю 257371 грн задоволено, рішення в цій частині та у частині стягнення компенсації за переотриману частку у спільному майні скасовано. Виключено з переліку майна, яке виділено [PERSON] рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015 поліпшення житла за адресою: [ADDRESS] , вартістю 257371 грн, зменшивши загальну вартість виділеного [PERSON] майна з 413490,67 грн до 156119,67 грн; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 42069,04 грн грошової компенсації за переотриману частку у спільному майні (а.с. 12-15). В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова не оскаржувалось. Постановою старшого державного виконавця Новозаводського ВДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області Артюх Т.С. від 08.06.2017 відкрито виконавче провадження № 54114281 про примусове виконання виконавчого листа № 751/11106/14, виданого 10.05.2017 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 42069,04 грн грошової компенсації за переотриману частку у спільному майні (а.с. 21) Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.04.2021 замінено стягувача - [PERSON] на його правонаступників [PERSON] та [PERSON] у виконавчому провадженні № 54114281 з виконання виконавчого листа по справі № 751/11106/14 (а.с. 19-20). Звертаючись до суду позовом про перерозподіл спільного майна подружжя, виключення автомобіля марки «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] , з виділеного їй майна та включення його до майна, що було виділено [PERSON] , позивач посилається на те, що вказаний автомобіль було відчужено відповідачем третім особам ще до винесення рішення Новозаводським районним судом м. Чернігова 23.12.2015. Відповідно до ст. 70 СК України у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається з огляду на дійсну його вартість на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015, при поділі спільного майна подружжя, серед іншого, позивачу було виділено автомобіль марки «Ford Transit», д.н.з. [NUMBER] . У цій частині рішення позивачем не оскаржувалось ані в апеляційній, ані в касаційній інстанціях. Крім того, згідно рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 13.07.2022, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено (а.с. 22-24). Вказаним рішенням встановлено, що відповідно до інформації, наданої РСЦ ГСЦ МВС в Чернігівській області від 10.12.2021 за № 31/25/6-2804 вх., власником спірного автомобіля значиться [PERSON] . Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог. Крім того, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу. Яка його порушила. Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення (висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 757/19004/15-ц). Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.12.2015 набрало законної сили 09.02.2017, з цієї дати позивач дізналась про порушення свого права, а тому саме з цієї дати розпочався відлік строку позовної давності. Оскільки позивач пропустила без поважних причин строк звернення до суду з вказаним позовом, а відповідачами заявлено клопотання про застосування позовної давності, повно та всебічно дослідивши та оцінивши обставини справи, надані сторонами докази, суд вважає позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідачем [PERSON] сплачено 8000,00 грн на правничу допомогу, надану адвокатом Капара В.І., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 14.03.2023 (а.с. 54), актом виконаних робіт від 20.03.2023 (а.с.52), ордером (а.с.51), а також квитанцією № 227881 від 20.03.2023 (а.с. 53), які у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved