Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що 16.01.2021 позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було розірвано. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначила, що дитина проживає разом із нею, всі обов`язки по вихованню та утриманню дитини на даний час позивачка виконує самостійно. Відповідач тривалий час жодним чином не бере участі в утриманні дитини, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином відповідач в добровільному порядку не виконує своїх обов`язків по утриманню малолітньої дитини. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду із вимогою про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.04.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. У строк, визначений судом ухвалою суду від 10.04.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. Натомість до початку розгляду справи по суті відповідачем подано заяву про визнання ним позовних вимог. В судове засідання позивачка не з`явилась хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, позивачка не з`явилась в судове засідання без поважних причин. Відповідач не заперечував проти проведення судового засідання у відсутність позивачки та підтримав заяву про визнання ним позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, неявку в засідання позивачки та думку відповідача, а також положення ст. 223 ЦПК України, суд постановив провести судове засідання у відсутність позивачки (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 49 та ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом, з метою з`ясування чи не суперечить визнання відповідачем позовних вимог закону та чи не порушує таке визнання прав, свобод чи інтересів інших осіб, встановлено наступне. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 16.01.2021, актовий запис № 72. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 8 зв.) Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.07.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2178. (а.с. 9) Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.03.2023 по справі № 127/755/23, яке набрало законної сили 11.04.2023, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, що підтверджується відомостями з ЄДРСР. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи № 109 та № 116, виданих 03.09.2021 Джуринською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, позивачка з дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.5 зв. - 6) Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, обрання способу стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі здійснюється саме за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З позовної заяви вбачається, що позивачкою, з якою проживає дитина, обрано спосіб стягнення аліментів саме в частці від доходу батька дитини. Судом, у відповідності до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, встановлено, що визнання позовних вимог відповідачем є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому приймається судом. Верховним Судом України в Постанові Пленуму № 2 від 12.06.2009 року в п. 24 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» звернуто увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене позов підлягає задоволенню. Таким чином,\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] підлягають\~стягненню аліменти\~на утримання неповнолітньої\~дитини \~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~в розмірі\~ частки\~від заробітку\~(доходу)\~відповідача щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~дня звернення\~до суду\~та до\~досягнення дитиною\~повноліття. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або\~одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Згідно із\~ст.\~179\~СК України\~аліменти є\~власністю дитини,\~а не\~того з\~батьків,\~на ім`я\~кого вони\~виплачуються.\~При цьому\~на отримувача\~аліментів покладається\~обов`язок розпоряджатися\~аліментами лише\~за цільовим\~призначенням в\~інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного висновку. Позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). При цьому судом прийнято до уваги, що у відповідності до ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи те, що позивачка на момент звернення до суду була звільнена від сплати судового збору, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, а також положення ст. 141 і ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 536, 80 гривень. Доказів понесення інших судових витрат ні позивачкою, ні відповідачем не надано. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved