Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва до [PERSON] про звільнення від нарахованої заборгованості по сплаті аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2019 року суддею Деснянського районного суду м. Києва Лісовською О.В. видано судовий наказ у справі №754/11360/19 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Деснянським ВДВС у м. Києві було відкрито ВП №59908592, за виданим [PERSON] 19.08.2019 судовим наказом «754/11360/19. З травня 2019 року відповідачка та їх син [PERSON] виїхали з квартири за адресою: [ADDRESS] та проживали окремо. У жовтні 2019 року відповідачка з сином повернулися до помешкання позивача і того часу проживали разом з ним. За заявою [PERSON] ВП №59908592, 09.12.2019 було закрито. 01.03.2021 року відповідачка виїхала з квартири позивача, однак син залишився проживати з ним. З листопада 2021 року, син [PERSON] вихав з помешкання позивача та проживає окремо. 12.08.2021 року суддею Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. видано судовий наказ у справі №754/11873/21 про стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу Южноукраїнським відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №67007722. Постановою від 29.12.2021 року старшого виконавця Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кирилова Ю.С. про повернення виконавчого документа стягувачу. Одночасно було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Постановою від 22.06.2022 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Бойченко С.В. відкрито виконавче провадження № 69268180 за судовим наказом у справі №754/11360/19 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, цим же виконавцем позивачу було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №754/11360/19. У відповідності з цим розрахунком вказано заборгованість з 10.12.2019 по червень 2022 року, що станом на 01.07.2022 складає - 135 733,31 грн.. Позивач, зазначений розмір нарахованої заборгованості вважає завищеним і таким, що не відповідає дійсності та його реальним витратам на утримання сина. А відтак, звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 22.08.2022 року позовну заяву було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні. Одночасно судом було витребувано від Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження № 69268180. Ухвалою суду, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 05.10.2022 року, в якості третьої особи було залучено Деснянський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Судом повторно було здійснено запит від 06.10.2022, щодо виконання ухвали суду від 22.08.2022 року в частині витребування матеріалів виконавчого провадження. Згідно з копіями листів - повідомлень про вручення, вказана ухвала суду була отримана уповноваженою особою відділу ДВС 04.11.2022. Станом на дату судового розглядусправи копію матеріалів виконавчого провадження № 69268180 суду не надано. Ухвалою судді від 13.12.2022 року повторно було витребувано від Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження № 69268180. Одночасно судом було стягнуто з Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в дохід державного бюджету України штраф в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (805,20 грн.). 23.12.2022 на виконання ухвали суду Деснянським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) було направлено на адресу суду копію матеріалів виконавчого провадження № 69268180. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі, з будь-кими клопотаннями до суду не зверталася. Представник 3-особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, на адресу суду направили клопотання про розгляд справи без участі представника відділу. За таких обставин, суд вважав за можливе відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України розглянути справу за відсутності представника без самостійних вимог щодо предмету спору - Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ). Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов настпних висновків. Судом встановлено, що 01.08.2019 року суддею Деснянського районного суду м. Києва Лісовською О.В. видано судовий наказ у справі №754/11360/19 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Деснянським відділом державної виконавчої служби в м. Києві було відкрито виконавче провадження №59908592, за виданим [PERSON] 19.08.2019 на підставі судового наказу №754/11360/19. 12.08.2021 року суддею Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. видано судовий наказ у справі №754/11873/21 про стягнення з відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу Южноукраїнським відділом державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №67007722. Постановою від 29.12.2021 року старшого виконавця Южноукраїнського відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кирилова Ю.С. за заявою [PERSON] було повернено виконавчий документ стягувачу. Одночасно було припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Постановою від 22.06.2022 року головним державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Бойченко С.В. відкрито виконавче провадження № 69268180 за судовим наказом у справі №754/11360/19 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, цим же виконавцем позивачу було направлено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №754/11360/19. У відповідності з цим розрахунком вказано заборгованість з 10.12.2019 по червень 2022 року, що станом на 01.07.2022 складає - 135 733,31 грн.. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 182 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Вимоги позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами обґрунтовані посиланням на положення частини 2 статті 197 СК України, якою передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 09.12.2022 року, що міститься в матеріалах виконавчого провадження, наданого на вимогу ухвали суду, загальний розмір заборгованості станом на 01.12.2022 року становить 138 731,82 грн.. На підставі акту від 10.08.2021 року судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] станом на 10.08.2021 проживав із батьком за адресою: [ADDRESS] , виданий начальником ЖЕД-319 [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] , [INFO] від 09.08.2021 року, зазначено, що на день її написання, він проживає разом зі своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] і перебуває на матеріальному утриманні батька. Мати - [PERSON] проживає окремо. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданою Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА від 07.08.2021року, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 28.04.2011 по теперішній час. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За змістом ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. У даному випадку істотною обставиною, яка передбачена положеннями п. 22 постанови пленуму ВС України « Про застосування судами окремих ном СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів « №3 від 15.05.2006 року, у випадках передбачених ст. 197 СК України та дає підстави позивачу вимагати звільнення його від сплати заборгованості за аліментами є фактичне проживання сина [PERSON] , [INFO] разом із батьком, що відповідно вказує на знаходження дитини на утриманні позивача, і відповідно за період проживання сина з позивачем, останній може бути звільнений від сплати нарахованих та не сплачених за цей час аліментів (заборгованості), що у рівному розмірі припадають на кожну дитину. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст. 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. За таких обставин суд вважає, що позивач має право на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась саме з 10.12.2019 по 01.12.2021 року на суму 111 136,31 грн. від загальної суми станом на 01.07.2022 року в розмірі 135733,31 грн. яка нарахована згідно Судового наказу від 01 серпня 2019 року у справі №754/11360/19 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. При цьому судом прийнято до уваги також заяву [PERSON] від 16.06.2022 року, яка була подана нею до Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про відкриття провадження з примусового стягнення з позивача на її користь аліментів починаючи з 01.11.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Будь-яких заперечень стороною відповідачки з приводу позовних вимог на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки заборгованість позивача зі сплати аліментів за період у який його неповнолітній син проживав разом із батьком, становить 111 136,31 грн. і відповідно від сплати зазначеного розміру заборгованості позивач має бути звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved