Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування заявлених позовних вимог вказує, що [PERSON] є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діти народились в шлюбі, батьком дітей є [PERSON] , з 2018 року діти проживають разом з позивачкою. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2018 року у справі №569/1324/18 шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано. Причиною звернення позивачкою стало зловживання відповідачем спиртними напоями та вживання наркотичних засобів, постійні сварки, приниження та нецензурні висловлювання відповідача до позивачки в присутності дітей. Проживання разом з відповідачем суперечить інтересам позивачки та інтересам дітей, і навіть погрози вбивства. З моменту розлучення і по даний час відповідач участі в утриманні, забезпеченні та належному вихованні дітей не бере. Водночас, [PERSON] не піклується про дітей, не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їхнім розвитком та навчанням, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідачу не можна довірити дітей, оскільки він своєю поведінкою негативно впливає на дітей, показує, що вживання алкоголю та наркотичних засобів є нормою. Позивачка зазначає, що діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач ніде офіційно не працює, проте здійснює ремонтно-будівельні роботи, завдяки чому має дохід, але аліментів не сплачує. Заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.09.2022 становить 158 497,76 грн. Судовий наказ №569/7345/18, виданий 26.06.2018 Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення зі [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (ВП [NUMBER]). Постановою державного виконавця Відділу ДВС від 01.09.2022 у виконавчому провадженні [NUMBER] накладено на [PERSON] штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів за період з 26.06.2018 по 31.08.2022, що складає 76527,05 грн. на користь [PERSON] . На думку позивачки, спілкування дітей з біологічним батьком [PERSON] негативно впливає на їх розвиток особистості, травмує психіку дітей, є небезпечним для них та в цілому не відповідає інтересам дітей. У зв`язку з вказаним, вважає необхідністю в інтересах дітей позбавити батьківських прав відповідача. Ухвалою суду від 03.11.2022 року позовну заяву [PERSON] с прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та зобов`язано орган опіки та піклування надати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. 20 січня 2023 року від органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшов висновок від 20.01.2023 №08-183. Ухвалою суду від 16.02.2023 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачка не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання, подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі. Позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. Враховуючи, що про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав та позивачка не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, суд проводить розгляд справи згідно ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції 10.02.2015, [PERSON] народилась [INFO] , батьками дитини є позивачка та відповідач. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 11.01.2017, [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини сторони у справі. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15.03.2018 у справі №569/1324/18 шлюб між позивачкою та [PERSON] розірвано. Згідно судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області №569/7345/18, виданого 26.06.2018 зі [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку. Вказаний судовий наказ перебуває на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (ВП [NUMBER]). Відповідно до постанови державного виконавця Відділу ДВС від 01.09.2022 у виконавчому провадженні [NUMBER] на користь [PERSON] на відповідача накладено штраф у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів за період з 26.06.2018 по 31.08.2022 в розмірі 76 527, 05 грн. Згідно відповіді наданої Рівненським ліцеєм № 18 Рівненської міської ради від 08.08.2022 № 01-21/72, заяву про зарахування [PERSON] до 1 класу подала матір дитини - [PERSON] . Батько дитини участі в навчальному процесі не брав, батьківські збори не відвідував, до вчителя не телефонував, успіхами доньки не цікавився. Відповідно до відповіді закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 29 Рівненської міської ради від 09.08.2022 № 01-15/35, дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 29 Рівненської міської ради, групу № 7 з вересня 2019 року. Батько дитини участі в навчальному процесі не брав, батьківські збори не відвідував, до вчителя не телефонував, успіхами сина не цікавився. Матір дитини [PERSON] просила вихователів не віддавати дитини батькові, якщо він прийде в заклад. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Відділом ДВС у м.Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 01.09.2022 № 119299, боржник [PERSON] жодного разу з травня 2021 не сплатив аліментів, що стягнуті з нього судовим наказом №569/7345/18, виданим 26.06.2018 Рівненським міським судом Рівненської області, станом на 01.09.2022 сума боргу становила 158 497 грн. 76 коп. Згідно відповіді на запит від 12.08.2022 № 118Аз/200/0-2022, що надійшла з ГУ Національної поліції в Рівненській області, [PERSON] неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 31.03.2021, 17.06.2021, 27.08.2021. Відповідно до вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 18.03.2013 у справі №1715/17044/12 відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 25.09.2015 у справі №569/13513/15-ц та від 07.08.2017 у справі №569/8670/17 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 22.09.2017 у справі №569/13762/17 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП. Крім того, відповідно до постанов Рівненського міського суду Рівненської області від 01.09.2021 у справі №569/14434/21 та від 21.10.2021 у справі №569/20100/21 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП відповідно. Також судом встановлено, що [PERSON] з квітня 2021 року перебуває під спостереженням у лікаря-нарколога КП "РОЦПЗН", під спостереженням у лікаря-психіатра не перебуває (лист КП "Рівненський обласний центр психічного здоров`я населення" Рівненської обласної ради від 09.12.2022 № 3377). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надійшов від 20.01.2023 №08-183, слідує, що вихованням дітей займається матір [PERSON] , в навчальні заклади з`язвляється лиш вона, батько дітьми не цікавиться. Питання про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18.01.2023. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи стверджується, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їхнім життям, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дітей, навчання, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток. Водночас, відповідач своєю поведінкою негативно впливає на дітей, застосовує в їхній присутності насильство до позивачки. Натомість, доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин суду не надано, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вказані вище законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, а тому вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved