Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 03.12.2020 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено повністю: стягнуто з [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в сумі 35 213 грн. 91 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 грн. 00 коп., а всього 37 315 грн. 91 коп. (тридцять сім тисяч триста п`ятнадцять гривень 91 копійка). Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.02.2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено: заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 03.12.2020 року по цивільній справі за позовною заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання скасовано. 21.01.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , в якому вона вказує що позивачем не дотримано вимог ЦПК України, оскільки розрахунок позовних вимог здійснено позивачем без дотримання принципів доказування, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 23.03.2021 року на адресу суду від представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме акту обстеження вузла розподільного обліку теплової енергії, акту перевірки системи теплопостачання, акту прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку теплової енергії після проведення перевірки, акту перевірки системи теплопостачання. 14.04.2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує, що постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09 червня 2016 року № 1101 внесено зміни до постанови національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року № 1171 та встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води з 01 липня 2016 року, що є чинними. Структурою одноставкового тарифу передбачені витрати з проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтажу після повірки - лише лічильників гарячої води, однак планові витрати на повірку квартирних засобів обліку теплової енергії не включені до тарифу, тому твердження відповідача не заслуговують на увагу. Представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в судове засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовну заяву підтримує, просить задовольнити. Відповідач та його представник 15.04.2021, 22.06.2021, 23.06.2021, 11.08.2021, 15.02.2022 року надавали клопотання про відкладення розгляду справи. 10.05.2023 року, будучи належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом діяльності підприємства «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Нарахування за послуги теплопостачання здійснюються у відповідності до встановлених тарифів: 1)\~з 09.07.2017 року постановою НКРЕКП № 712 від 31.05.2017 внесено зміни до постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та встановлено наступні тарифи: з централізованого постачання гарячої води: -\~за умови підключення рушникосушильників до систем гарячого водопостачання 81,39 грн за 1 куб. м (з податком на додану вартість); - за відсутності рушникосушильників 75,27 грн за 1 куб. м (з податком на додану вартість); 2)\~з 31.12.2017 року постановою НКРЕКП № 1536 від 28.12.2017 внесено зміни до постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та встановлено наступні тарифи: з централізованого опалення: -\~для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 1332,82 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 1048,15 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової 284,67 грн/Гкал); - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 29,86 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 23,48 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової 6,38 грн за 1 кв. м); з централізованого постачання гарячої води: -\~за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води 79,59 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 56,43 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 23,16 грн за 1 куб. м); -\~за відсутності рушникосушильників 73,61 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова 51,73 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової 21,88 грн за 1 куб. м); 3)\~з 11.10.2018 року постановою НКРЕКП № 405 від 14.06.2018 внесено зміни до постанови НКРЕКП № 1171 від 31.03.2015 та встановлено наступні тарифи: з централізованого опалення: - для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1348,15 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1048,15 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 300,00 грн/Гкал); - для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 30,20 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 23,48 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 6,72 грн за 1 кв. м); з централізованого постачання гарячої води: - за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 83,33 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 56,43 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 26,90 грн за 1 куб. м); - за відсутності рушникосушильників - 77,28 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 51,73 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 25,55 грн за 1 куб. м);»; 3)\~з 01.01.2019 року постановою НКРЕКП № 1769 від 10.12.2018 встановлено наступні тарифи: з централізованого опалення: -\~для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1596,93 грн/Гкал, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 1287,06 грн/Гкал; решта витрат, крім паливної складової - 309,87 грн/Гкал); -\~для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 35,78 грн за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуги з централізованого опалення, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 28,84 грн за 1 кв. м; решта витрат, крім паливної складової - 6,94 грн за 1 кв. м); з централізованого постачання гарячої води: -\~за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води - 96,71 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 69,29 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 27,41 грн за 1 куб. м); -\~за відсутності рушникосушильників - 89,54 грн за 1 куб. м, з урахуванням податку на додану вартість (у тому числі: паливна складова - 63,52 грн за 1 куб. м; решта витрат, крім паливної складової - 26,02 грн за 1 куб. м). Взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідача по наданню послуг з теплопостачання врегульовані договором від 14.12.2006 року. Предметом даного договору є надання послуг з централізованого теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 68,1 кв.м. Розмір щомісячної плати за надані послуги становить: за послуги центрального опалення 1596,93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду та гарячої води 96,71 грн./куб.м. В 2003 році будинок за адресою: [ADDRESS] було обладнано приладом обліку споживання тепловою енергією. Відповідно до акту прийому вузла обліку спожитої теплової енергії на комерційний облік № 396, теплопостачальна організація прийняла на комерційний облік вузол обліку споживання теплової енергії з 28.10.2003 року. За приписами пункту 4.7 Договору, у разі встановлення побудинкових теплолічильників споживач сплачує в опалювальний період за теплопостачання згідно з показниками приладів пропорційно до опалювальної площі квартири. Згідно п. 4.8 Договору у разі встановлення квартирних теплолічильників споживач сплачує за опалення своєї квартири за їхніми показниками та додатково за опалення загальних приміщень будинку за встановленими нормативами за відсутності побудинкового обліку. При наявності побудинкових теплових лічильників за їх показниками. Відповідно до п. 4.9 приймаються до розрахунку показники приладів обліку теплової енергії та води, які мають клейма та свідоцтва про проходження Державної метрологічної повірки, термін дії якої не скінчився. В 2011 році відповідачем було встановлено за адресою: [ADDRESS] квартирний вузол розподільного обліку теплової енергії №\~421К. 15.04.2015 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до споживача з листом №\~31-02-08/1011, що термін дії державної метрологічної повірки приладу обліку теплової енергії, встановленого в квартирі [ADDRESS] , закінчується 12.08.2015 року. Тому [PERSON] необхідно в міжопалювальний період (до 15.09.2015 року) провести держповірку приладу обліку теплової енергії. Зняття з комерційного обліку квартирного теплового лічильника проводиться лише представником ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в присутності споживача зі складанням двостороннього акту, в якому будуть зафіксовані останні показники лічильника. Після проведення держповірки для прийняття на комерційний облік квартирного теплового лічильника їй необхідно звернутися в групу контролю за роботою лічильників ПОКВПТГ «Полтаватеплоенрего» за адресою: [ADDRESS] для отримання рахунку за опломбування приладу обліку. В свою чергу [PERSON] відмовилась проводити держповірку за власні кошти, вимагаючи провести повірку за рахунок ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». Підприємством було повідомлено споживача, що відповідно до п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Згідно пунктів 2-3 статті 28 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» (із змінами) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом ЦОВВ. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язанні своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюється КМУ. Діяльність підприємств, які виробляють (надають) теплову енергію та комунальні послуги, підлягає державному регулюванню згідно із ЗУ «Про природні монополії». Предметом державного регулювання діяльності цих підприємств є ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) ними. Постановою КМУ від 01.06.2011 №\~869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги», якою затверджено Порядки формування тарифів на теплову енергію та комунальні послуги, передбачено механізм розрахунку економічно обґрунтованих тарифів та визначено перелік витрат, які можуть включається до складу повної собівартості послуг з тепло, водопостачання та водовідведення. Цей порядок застосовується під час установлення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та органами місцевого самоврядування (далі уповноважені органи) тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку зазначених тарифів. Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, витрати з проведення періодичної повірки квартирних засобів обліку теплової енергії, обслуговування і ремонту, в тому числі демонтажу, транспортування монтажу та опломбування після повірки, не включені до структури тарифу на послугу з централізованого опалення, що надаються населенню. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підпадає під дію ЗУ «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та зобов`язане здійснювати цільове використання коштів отриманих внаслідок здійснення своєї господарської діяльності за встановленими Комісією тарифами, виключно на витрати, які передбачені структурою тарифу. \~ \~ \~ \~Таким чином, спрямування ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» коштів передбачених в структурі тарифу на послугу з централізованого опалення, на проведення періодичної повірки квартирних засобів обліку теплової енергії, призведе до порушення законодавства у сфері теплопостачання. Одночасно потрібно врахувати, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності у сфері теплопостачання» №\~608 від 22.03.2017 встановлено, що при провадженні господарської діяльності з постачання теплової енергії ліцензіат повинен використовувати кошти, отримані за рахунок діяльності з постачання теплової енергії, за цільовим призначенням. Постановою Полтавського апеляційного суду від 30.01.2019 у справі №\~554/8773/16-ц було встановлено, що законом планові витрати на повірку засобів обліку теплової енергії не включаються до тарифів підприємства. 16.10.2019 року в зв`язку зі значною заборгованістю за адресою: [ADDRESS] за послуги теплопостачання підприємством було проведено відключення вищевказаної квартири від централізованої системи опалення з видимим розривом трубопроводів та встановлено пломби на ввідній запірній арматурі (відтиск пломби ТІ 16). 29.10.2019 року відповідно до акту прийняття на абонентський облік вузла розподільного обліку теплової енергії №\~421К після проведення споживачем повірки було прийнято підприємством вузол розподільного обліку теплової енергії (квартирний) з 29.10.2019 року по 20.09.2023 року. Відповідний акт був отриманий споживачем. В присутності голови правління ОСББ «Вікторія» Кіблицьким О.О. підприємством було проведено перевірку, якою було виявлено, що мешканці квартири [ADDRESS] провели самовільне підключення квартири до мереж централізованої системи опалення з порушенням пломб на ввідній запірній арматурі та відновленням розриву трубопроводів (копія акту від 04.02.2020 року). Щодо нарахування за послуги з централізованого опалення, суд враховує наступне. 12 серпня 2015 вузол розподільного обліку теплової енергії за адресою: [ADDRESS] знято з абонентського обліку для проведення повірки, та надано лист з рекомендаціями в міжопалювальний період провести повірку вузла розподільного обліку. Також було зазначено, що в разі не проведення повірки підприємство відповідно до вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), буде змушене проводити нарахування за послугу з централізованого опалення згідно з показниками будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі квартири. Повірка приладу обліку теплової енергії була проведена лише 20 вересня 2019 року, що було зазначено в свідоцтві про повірку. Згідно письмового звернення мешканців квартири [ADDRESS] , вузол розподільного обліку теплової енергії був прийнятий на абонентський облік підприємства 29 жовтня 2019 року. Отже, відповідно до пункту 15 Правил засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці. Періодична повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця. За цей час споживач оплачує відповідні послуги у такому порядку: з централізованого постачання холодної та гарячої води - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередні три місяці; з централізованого опалення - згідно із середньомісячними показаннями засобів обліку за попередній опалювальний період. У разі несправності засобів обліку води і теплової енергії, що не підлягає усуненню, плата за послуги з моменту її виявлення вноситься згідно з нормативами (нормами) споживання. Оскільки житловий будинок за адресою: [ADDRESS] оснащений вузлом комерційного обліку теплової енергії за період 12 серпня по 2015 року по 29 жовтня 2019 року нарахування по зазначеній квартирі проводилися відповідно до його показників пропорційно опалювальній площі квартири. Відповідач порушила умови договору, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконувала неналежним чином. За період з 01.10.2015 року по 01.03.2020 року утворилася заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 32\~266,53\~грн. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 32 266,53 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і електричної енергії) за індивідуальним договором складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України; плати за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, які забезпечують надання такої послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками. Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п.п. 17, 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (чинних на момент виникнення правовідносин), послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.\~526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 35 213,91 грн., що підтверджується наданим розрахунком. Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності при зверненні до суду, суд вважає безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами частини другої ст. 43 ЦПК України на сторони покладені певні обов`язки, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження. За змістом ст. 126, ст. 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Пропущений строк на вчинення певної процесуальної дії може бути поновлений судом за доведеності існування поважних причин для його пропуску. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 року (справа №\~487/10128/14-ц) роз`яснено, що: «предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу». Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року чинних на момент виникнення правовідносин). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Отже, зважаючи на характер спірних правовідносин у частині порядку оплати вартості отриманих послуг - щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, слід виходити з того, що у разі неналежного виконання споживачем обов`язку з оплати вартості отриманих послуг позовна давність за вимогами надавача послуг повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем в період з 01.10.2015 року по 01.02.2020 року постійно здійснювались платежі щодо оплати за послуги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», але не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн. за подання позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved