Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою в порядку окремого провадження, покликаючись на те, що він є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Документами, що підтверджують факт смерті його матері [PERSON] є довідка від 04.04.2023р. №822/305/02-2023, видана Відділенням поліції №1 Покровського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області. Стверджує, що звернувшись з заявою до Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про проведення реєстрації смерті матері [PERSON] отримав відповідь, відповідно до якої йому відмовлено у проведенні державної реєстрації факту смерті та роз`яснено порядок звернення до суду з вимогою про встановлення такого факту. З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м.Авдіївка Донецької області. Встановлення даного факту необхідне йому для отримання свідоцтва про смерть [PERSON] . Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій зазначив, що підтримує вимоги заяви про встановлення факту смерті своєї матері [PERSON] та просить здійснювати розгляд такої у його відсутності. Представник заінтересованої особи - Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) - Воїнська О.Я. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, в якій просить суд розглянути справу у їх відсутності. Зазначила, що вирішення заяви [PERSON] покладає на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз.2 ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У судовому засіданні встановлено, що заява про встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , подана сином померлої - громадянином України [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого повторно 12.04.2023р., з якого слідує, що матір`ю заявника [PERSON] є [PERSON] , а батьком [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яким підтверджено факт реєстрації шлюбу 20.03.2012р. між батьками заявника: громадянином України [PERSON] , [INFO] (батьком) та громадянкою України [PERSON] , [INFO] (матір`ю); копією паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №1318-5002703240 від 11.04.2023р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець м.Авдіївка Донецької області, взятий на облік внутрішньо переміщених осіб та фактично проживає/перебуває за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник подав довідку від 04.04.2023р. №822/305/02-2023, видану начальником СВ Відділення поліції №1 Покровського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області. Із змісту даної довідки відомо, що в ході бойових дій 04.04.2023р. в м.Авдіївка Донецької області [PERSON] , [INFO] , отримала поранення, що не сумісні з життям. Зазначене місце смерті - м.Авдіївка Донецької області є територією активних бойових дій, що визначено відповідним Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 (у редакції Наказу від 20.02.2023р. №56). Відповідно, заявник [PERSON] не може отримати документи встановленої форми про смерть своєї матері [PERSON] , які є підставою для державної реєстрації смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Заявник [PERSON] звертався до Мостиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою щодо реєстрації факту смерті [PERSON] , однак йому було письмово відмовлено у проведенні реєстрації вказаного факту та роз`яснено необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті особи. Отже, підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті матері та необхідність отримання відповідного свідоцтва про смерть особи. Відповідно до ст.ст.3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. За ч.ч.3, 4 ст.49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року №52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Згідно вказаних Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), лікарське свідоцтво про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Ці документи додаються до другого примірника актового запису про смерть. Для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті (додаток 19), у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч.1 ст.18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, зробленими в справах «Лоїзіду проти Туреччини» («Loizidou v. Turkey», заява № 15318/89, рішення від 18.12.1996), «Кіпр проти Туреччини» («Cyprus v. Turkey», заява № 25781/94, рішення від 10.05.2001), а також «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»» («Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», заява № 11138/10, рішення від 23.02.2016) та «Ілашку та інші проти Республіки Молдова та Росії» («Ilascu and Others v. Moldova and Russia», заява № 48787/99, рішення від 08.07.2004), першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини й основоположних свобод 1950 року, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У даному випадку суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті матері заявника [PERSON] у органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати її смерть на підставі вищезазначених документів не існує, так як ці документи не відповідають визначеній чинним законодавством формі для проведення державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника неможливо в іншій спосіб, а лише як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку. Підсумовуючи, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] померла [INFO] в с.Авдіївка Донецької області. Відтак, враховуючи, що [PERSON] померла на території активних бойових дій, реєстрація її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі наданих документів є неможливою, встановлення факту смерті необхідне для отримання свідоцтва про смерть в легітимних державних органах, а тому, суд приходить до висновку, що вимоги заявника [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.4 ст.317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Щодо судових витрат, то відповідно до п.21 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» заявник [PERSON] звільнений від сплати судового збору під час розгляду даної справи.

Outcome: approved