Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

23.01.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , діє як законний представник в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про позбавлення права користування житлом, посилаючись на те що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] більше року не проживає в будинку, не сплачує будь-які послуги щодо його утримання, мешкає за іншою адресою. Відповідач [PERSON] разом із своїми неповнолітніми дітьми перестала фактично користуватись житлом з 2018 року та мешкає в іншій державі. Діти на території іншої держави відвідують шкільний заклад. Як зазначає позивач, на даний час вона обмежена в праві розпоряджатись своїм нерухомим майно, оскільки в житловому будинку зареєстровані особи, які фактично в ньому не проживають. Будь-якої домовленості про збереження за ними житлової площі за період їх не проживання не існує. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, через канцелярію суду представником подано клопотання в якому остання позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у відсутність сторони позивача. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, зокрема і шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду Київської області, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, на електронну пошту суду надіслала листа в якому не заперечувала проти задоволення позовних вимог, справу просила розглянути в її відсутність. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, через канцелярію суду подали заяву в якій просили прийняти рішення з урахуванням того, що діти мають вже громадянство Білорусі, справу розглянути у відсутність їхнього представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що [PERSON] , позивачу по справі, належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 09.11.2022 року, приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Чернишовою О.А., зареєстровано в реєстрі за № 2564. Згідно будинкової книги, в даному будинку зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] разом із своїми неповнолітніми дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до довідки Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 29.12.2022 року № 190, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Наданий час фактично не проживають. Малолітні та неповнолітні діти в будинку фактично не проживають. Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов від 22.08.2022 року та 19.12.2022 року, депутатом Фастівської міської ради восьмого скликання [PERSON] обстежені матеріально-побутові умови та встановлено, що за адресою: [ADDRESS] на даний час ніхто не проживає. Присутності проживання та наявності будь-яких речей [PERSON] та її дітей не виявлено. Особистих Речей [PERSON] в наявності не виявлено. Ніяких інших ознак їх присутності немає, так як вони виїхали за межі України з 2016 року по теперішній час. Згідно наявної в матеріалах справи заяви, посвідченої Желдак Іриною Олексіївною , нотаріусом Гомельського нотаріального округу 26.01.2022 року, [PERSON] просить зняти її і її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з отриманням ними громадянства Руспубліки Білорусь і реєстрацією в Республіці Білорусь за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При вирішенні спорів, пов`язаних з користуванням жилими приміщенням в будинках і квартирах, які належать громадянам на праві приватної власності, зокрема про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід виходити з норм Глави 6 розділу ІІІ ЖК УРСР про користування жилими приміщенням в будинках (квартирах) приватного житлового фонду, а також положень статті 405 ЦК України. Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин 1, 2 статті 11 Закон України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. А отже обов`язок і відповідальність за створення належних умов для проживання дитини покладається на її сім`ю, тобто в даному випадку батьків. Згідно із частиною 2 статті 18 цього Закону діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В силу ст. 160 СК України місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Отже, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. Інтереси дітей даним рішенням не порушуються з огляду на те, що вони у будинку позивача не мешкають. Залишення їх зареєстрованим в будинку позивача суперечило б ст.9 Конвенції про права дитини та ст.160 СК України. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення права користування житлом знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved