Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2015 року між ними був зареєстрований шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №353. Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Так склалося, що між сторонами почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим та нестерпним. Кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені з жовтня 2022 року. Позивач неодноразово протягом останнього часу намагалася говорити з відповідачем про їх особисті сімейні проблеми, пропонувала спокійно вирішувати їх, однак ніяких результатів це не дало. В сімейних стосунках нічого не змінювалося, хоча позивач прикладала для цього максимально зусиль, а їхні відноси переросли ще більш ворожі. В результаті спільних розмов позивач прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя. За наведених обставин їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення з відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Майнових спорів між сторонами немає, тому позивачем і подано позов про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та судових витрат у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 15 березня 2023 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 березня 2023 року провадження по справі було зупинено та надано сторонам строк для примирення терміном на 2 місяці до 16 травня 2023 року. Позивач та\~представник позивача\~адвокат Єремеєв\~А.В.\~в судове\~засідання не\~з`явились,\~хоча про\~дату,\~час та\~місце судового\~засідання повідомлялись\~належним чином. Через канцелярію суду, представник позивача подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Оскільки в наданий судом термін сторони не прийшли до примирення, позивач наполягає на позовних вимогах та виплаті аліментів. Позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст.1 ч. 2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Як вбачається зі Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 листопада 2015 року, [PERSON] та [PERSON] 14 листопада 2015 року зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області 14 листопада 2015 року складено відповідний актовий запис №353. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.11). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 жовтня 2017 року (а.с.13). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 липня 2020 року (а.с.12). Згідно довідки Удайцівського старостинського округу №3 Линовицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з дітьми: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] з 25 жовтня 2022 року по теперішній час (а.с.10). Обмежень щодо пред`явлення позивачем позову про розірвання шлюбу, з урахуванням положень ст. 110 СК України, не встановлено. Згідно ч.1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 СК України. Статтею 51\~Конституції України та приписами ст.\~24\~СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Крім того, суд враховує, що згідно ч.1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст. 182 СК України). При цьому, ч.2 ст.\~182\~СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1, 2 ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язки, передбачені законом. За таких обставин, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, взявши до уваги обставини життя подружжя, наявність у сторін неповнолітніх дітей, те що шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить виключно формальний характер, в наданий судом час на примирення сторони не примирились, приходить до переконання, що подальше збереження сімейних відносин при сформованих взаєминах між сторонами - неможливе, перспектива відновлення родини втрачена, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення в даній справі, у зв`язку із чим даний позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, як вбачається з матеріалів цивільного позову, позивач бажає змінити прізвище на « [PERSON] », тому, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачу змінити на « [PERSON] ». Крім того, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи, що спільні діти сторін є неповнолітніми та проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні, при цьому, суд враховує, що відповідач, є особою, працездатного віку, тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Саме такий розмір аліментів, на думку суду, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. У відповідності до ч.4 ст. 175, ч.4 ст. 177 ЦПК України, передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У відповідності до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1\~073 грн. 60 коп.). У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір»). Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем подано до суду 15 лютого 2023 року позовну заяву з немайновими вимогами, а саме, розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Тобто, позивачем подано позов з двома вимогами немайнового характеру, які повинні бути сплачені судовим збором. У відповідності\~до п.3\~ч.1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі ч.1 ст.\~141\~ЦПК України суд враховує, що оскільки позов задоволено, тому судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви про розірвання шлюбу, покладається на відповідача. При цьому суд враховує, що у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тому на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved