Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У квітні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19.06.2014. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 50 000 грн. У зв`язку з порушенням зобов`язань за договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідачка станом на 21.03.2023 має заборгованість у розмірі 64 663,59 грн., яка складається з: 52 636,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 027,48 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням прав та інтересів банку. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 19.06.2014 у розмірі 64 663,59 грн. станом на 21.03.2023 та судові витрати у розмірі 2684 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023 головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.04.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження по справі з викликом сторін, з наданням відповідачу права протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься письмове клопотання представника позивача про проведення розгляду справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судовому засіданні проти того, що у неї утворився борг не заперечувала, зазначила, що завжди вчасно оплачувала усі платежі, однак з повномасштабним вторгненням на сьогодні є внутрішньо-переміщеною особою (надала для суду копію довідки від 26 квітня 2022 року №3227-7001036536 про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи), фінансова ситуація змінилась. [PERSON] неодноразово зверталась до представників банку (надала копію звернення до головного офісу АТ КБ "Приватбанк" від 28.04.2023), задля списання боргу, або його максимального зменшення, оплати боргу частинами, у зв`язку зі складною фінансовою ситуацією в яку потрапила відповідачка, внаслідок запровадження на території України військового стану. У зв`язку із вищевказаним просила суд задовольнити позовні вимоги частково в частині стягнення з неї лише тіла кредиту. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви від 19.06.2014, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку. Відповідачка на думку позивача, неналежно виконувала свої зобов`язання внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 64 663,59 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 52 636,11 грн.; заборгованості за простроченими відсоткам у розмірі 12 027,48 грн. На підтвердження вказаних обставин банком надано розрахунок заборгованості; виписку по рахунку; довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; довідку про видані картки; копію заяви позичальника; витяг з «Тарифів»; витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяли на момент підписання; копію наказу банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг» та «Тарифів» у редакції, що діяли на момент підписання заяви. Банком представлена довідка про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем, вбачається, що сторони погодили умови кредитування, зокрема погодили базову процентну ставку 2,5 % на місяць на залишок заборгованості та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості (а.с.28). Також погодили, що за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню виходячи із розрахунку (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня(1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня(2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше. Долучений до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом процентів, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписаний. Анкета-заява позичальника містить текст про ознайомлення та погодження споживача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. На підтвердження позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого заборгованість станом на 21.03.2023 складає 64 663.5 грн., з яких: 52 636,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 12 027,48 грн. заборгованість за простроченим відсотками. Крім того, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, як і довідка про видані кредитні картки, містять відомості про відкриття карткового рахунку 19.06.2014 і в якості доказів укладення кредитного договору АТ КБ "ПриватБанк" посилається на анкету-заяву відповідача № б/н від 19.06.2014. Відповідно до довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк» про надання кредитних карток згідно укладеного договору № б/н, [PERSON] надавались кредитні картки, одна із яких № [NUMBER] зі строком дії 06/23. Тобто, із зазначеної анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використання кредитки Універсальна днів пільгового періоду, яка підписана відповідачкою 19.06.2014, вбачається, що сторони погодили відповідальність у вигляді неустойки (пеня, штрафи) за порушення зобов`язань. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачаться із матеріалів справи, а саме анкети-заяви та довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду» не містять застереження щодо права банку в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки кредитний ліміт за картковим рахунком № [NUMBER] 29.04.2021 було збільшено до 50 000 грн. Про визнання відповідачем збільшеного банком кредитного ліміту також свідчить виписка з особового рахунку [PERSON] за договором № б/н, відповідно до якої остання користувалася збільшеним кредитним лімітом, здійснювала перекази з/на картку та погашала кредитну заборгованість. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту у розмірі 52 636,11 грн. в межах кредитного ліміту, який відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки встановлювався відповідачці. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, в межах збільшеного кредитного ліміту. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 19.06.2014, посилається на довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка «Універсальна» 55 днів пільгового періоду, яка відповідачем підписана. Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 12 027,48 грн., суд зазначає наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження №12-142гс19) зазначено, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості та змісту позовної заяви, сума на підставі статті 625 ЦК України нарахована за період з 19.06.2014 по 22.03.2023, тобто до пред`явлення даного позову. Як зазначено вище, під час дії кредитного договору (враховуючи, що в анкеті-заяві не передбачено періодичне повернення грошових коштів) положення частини другої статті 625 ЦК України не застосовуються, а позовні вимоги з підстав частини першої статті 1048 ЦК України банком не заявлені. Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави, для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками за період дії кредитного договору. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial