Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

ТОВ «Медіа5а» звернулося до районного суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа5а», як продавцем та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як покупцем було укладено договір приєднання про поставку друкованої продукції\~ шляхом приєднання до його умов ФОП [PERSON] , який підписав заяву - приєднання від 30.04.2021 року до умов договору приєднання про поставку друкованої продукції в редакції від 14.04.2021 року, згідно якого продавець зобов`язувався поставити покупцеві, а покупець зобов`язувався приймати друковану продукцію і оплатити її на умовах, визначених у Договорі приєднання. На виконання вказаного договору боржнику було відвантажено та ним отримано друковану продукцію на загальну суму 7010,10 гривень, що підтверджується зведеною видатковою накладною за листопад 2021 року № ЗвРН-00838 від 30.11.21р. на суму 3 067,55 грн. та зведеною видатковою накладною за грудень 2021 року №ЗвРН-00960 від 31.12.21 на суму 3 942,55 грн. Відповідно до п. 3.3. Договору покупець оплачує продавцю відвантажену продукцію у строки, визначені Додатком №1 до даного Договору. Відповідно до додатку встановлено строк розрахунків: для видання «Експрес» - 7 днів з дати відвантаження; для «Добрий лікар» - 14 днів з дати відвантаження, для інших 20 днів з дати відвантаження. На виконання своїх зобов`язань по оплаті за відвантажену продукцію відповідач 10.01.2022 року сплатив суму у розмірі 1 495,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 10.01.22 на суму 1495,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача за відвантажену продукцію згідно договору купівлі- продажу від 14.04.2021 року складає 5 515,10 гривень. Позивач в судове засідання не з`явився, однак представником ТОВ «Медіа5а» Вей А.Б. подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги, викладені в позові, підтримує та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади від 20.04.2023 року, причини його неявки суду не відомі. Відзив на позов\~ ним не подавався. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснюється, оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб`єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-ІV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», спори за участю такої фізичної особи - підприємця, у тому числі пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки, за загальним правилом громадянин - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності. Після припинення провадження у господарській справі з підстави, наведеної вище, спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. На час звернення ТОВ «Медіа5а» до суду [PERSON] припинено свою підприємницьку діяльність як фізичною особою підприємцем, тому даний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа 5а» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про поставку друкованої продукції в редакції від 14.04.2021 року. Однак, сторонами не виконано умову про оплату і жодна зі сторін проти цього не заперечувала, а тому мала місце зміна істотних умов за спільною взаємною згодою сторін. В результаті такої істотної зміни умов, термін виконання відповідачем обов`язку по оплаті змінився. Так, ТОВ «Медіа5а» за період з 22 травня 2014 року по 26 червня 2014 року здійснено поставку, а [PERSON] прийнято товар на суму 14960,20 грн., за який відповідач станом на день розгляду справи не розрахувався. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Між ТОВ «Медіа5а» та [PERSON] було досягнуто домовленості про те, що ТОВ «Медіа5а» зобов`язується поставити [PERSON] товар, а останній в свою чергу- прийняти його та оплатити. За правовим змістом відносини, що склалися між сторонами, є договором поставки. Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Беручи до уваги те, що зміст правочину поставки між сторонами зафіксований у накладних, то сторонами не порушено вимог частини першої статті 208 Цивільного кодексу України щодо письмової форми укладання правочинів між юридичними особами, та у відповідності до ст. 638 ЦК України досягнуто домовленості з усіх його істотних умов. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На момент пред`явлення позову основна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Медіа5а» як постачальником складає 5515,10 грн. У відповідності до положень статті 692 Цивільного кодексу України моментом виникнення боргу, є наступний день після прийняття товарів відповідно до видаткових накладних. Борг [PERSON] перед ТОВ «Медіа5а» як постачальником товару підтверджується зведеною видатковою\~ накладною № 3вРН-00838 від 30.11.2021 р., відповідно до якої сума товару складає 3067,55 грн., а також зведеною видатковою\~ накладною № 3вРН-00960 від 31.12.2021 р., відповідно до якої сума товару складає 3942,55 грн. За змістом ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зав`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 4 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості за дилерським договором. На підставі вище викладеного, суд в силу статті 212 ЦПК України приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Медіа5а». Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в розмірі 1378 гривень 00 копійок, про що свідчить платіжне доручення від 08.07.2016 року за №4429 . З врахуванням того, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд в силу ст.88 ЦПК України приходить до висновку про присудження ТОВ «Медіа5а» судових витрат, зокрема, судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вище викладене дає суду підстави для задоволення позовних вимог і в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Медіа5а» понесених ним при зверненні до суду судових витрат, зокрема, судового збору.

Outcome: approved