Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] який діє в інтересах [PERSON] 22.12.2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Володимир Володимирович про встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яким просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] за спадкодавцем [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . Після смерті останнього залишилася спадкова маса у вигляді: квартири [ADDRESS] та належить спадкодавцю на підставі договору дарування квартири від 05 лютого 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г. за реєстровим номером 210, який зареєстровано 11 лютого 1999 року в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» за номером 518; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , який належить спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Ліпна М.О. за реєстровим номером 5542; земельної ділянки площею 0, 2500 га, що розташована по [ADDRESS] та зареєстрована за спадкодавцем, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 травня 2009 року; земельної ділянки з кадастровим номером: 3221889000:21:087:6224, площею 0, 0994 га та зареєстрована за спадкодавцем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2019 (індексний номер витягу: 177068597), витягом з Рішення сесії Ясногородської сільської ради від 27.04.2018; транспортного засобу «FIAT DOBLO», д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований за спадкодавцем, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; транспортного засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Зазначив, що після смерті чоловіка позивач фактично прийняла спадщину. Постановою приватного нотаріуса КМНО Ткаченка В.В. від 21.11.2022 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не було надано підтверджуючих документів постійного проживання [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив, яким не заперечує проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала до суду відзив, яким не заперечує проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , про що зроблено актовий № 1680 Святошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), який на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса у вигляді: квартири [ADDRESS] , що належала покійному на підставі договору дарування квартири від 05 лютого 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колісник І.Г.; житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] , що належала спадкодавцеві на підставі договору купівлі-продажу від 01 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області Ліпна М.О. за реєстровим номером 5542; земельної ділянки площею 0, 2500 га, що розташована по [ADDRESS] та зареєстрована за спадкодавцем, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку від 22 травня 2009 року; земельної ділянки з кадастровим номером: 3221889000:21:087:6224, площею 0, 0994 га та зареєстрована за спадкодавцем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.08.2019 (індексний номер витягу: 177068597), витягом з Рішення сесії Ясногородської сільської ради від 27.04.2018; транспортного засобу «FIAT DOBLO», д.н.з. [NUMBER] , який належав покійному на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ; транспортного засобу «Тойота», д.н.з. [NUMBER] , що належав покійному на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 19-29). За життя [PERSON] не було складено заповіту. Фактично після смерті [PERSON] спадщину приняла дружина померлого [PERSON] . Позивач 21.11.2022 року звернулась до приватного нотаріуса КМНО Ткаченка В.В. з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Постановою від 21.11.2022 року приватного нотаріуса КМНО Ткаченка В.В. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] не було надано підтверджуючих документів постійного проживання [PERSON] з померлим [INFO] [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим змушена звернутись до суду за захистом своїх прав (а.с. 31-32). Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до положень ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на час смерті [PERSON] проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини. На підставі наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved