Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що вони з відповідачем є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що в зв"язку з укладенням шлюбу змінила прзвище з [PERSON] на [PERSON] . Вказує, що протягом тривалого часу відповідач жодним чином не бере участі в утриманні та вихованні дітей та ухиляється від виконання батьківських обов"язків. Вважає, що відповідач не виконує обов`язків по вихованню та утриманню дитини та наявні всі підстави щодо позбавлення батьківських прав, а тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2022 року справу № 306/2300/22 (провадження № 2/306/750/22) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 17). 09 грудня 2022 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження в справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 21). 20 січня 2023 року ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 26). В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, відзив на позов не надав. Представник органу опіки та піклування Полянської сільської ради в судове засідання не з"явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та долучила до матеріалів справи висновок органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав (а.с. 34-36,42). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с.5-7). Позивач [PERSON] 03 грудня 2019 року уклала шлюб з [PERSON] та після одруження змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с.4). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав за № 380/03-05 від 23.02.2023 року складеного та затвердженого в.о.сільським головою Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області Н.Петрус батька [PERSON] щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] на засіданні вирішено в зв"язку з тим,що відсутні характеризуючі та компрометуючі матеріали з місця проживання а також те, що [PERSON] служить у Збройних силах України, немає заборгованості по аліментах, питання доцільності позбавлення батька батьківських прав орган опіки та піклування Полянської сільської ради залишає на розсуд суду (а.с.34-36). Відповідно до ч.1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що вона ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач у підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дітей, а саме: не цікавиться та не піклується про дітей, не приймає участь у їх вихованні. В судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язківта не надала суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити.

Outcome: dismissed