Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачкою 06 червня 2009 року зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що одруження з відповідачкою виявилось невдалим. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони мають різні характери та погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, у зв`язку з чим виникають сімейні конфлікти. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Відповідачка мешкає окремо більше року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків. 13 березня 2023 року від позивача надійшла уточнена редакція позовної заяви. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 березня 2023 року відкрите провадження у вказаній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання на 28 квітня 2023 року о 10 год. 40 хв. 31 березня 2023 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Солошенко Л.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідачка [PERSON] погоджується з предметом позову, а саме згодна на розірвання шлюбу, оскільки, протягом довготривалого часу не підтримує шлюбних відносин з [PERSON] , але мотиви, які вказав позивач в позові щодо проживання дітей та перебування на його утриманні, не відповідають дійсності. Причинами того, що шлюбні відносини між подружжям припинились стало те, що позивач довготривалий час зловживав спиртними напоями. Оскільки, мотиви позову є надуманими та такими, що свідчать про зловживання правами з боку позивача, а також в зв`язку з тим, що діти сторін перебувають на утриманні та вихованні саме відповідачки, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦК України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору позивачем необхідно покласти на нього. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача та представника відповідачки надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність. Представник позивача заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, представник відповідачки позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 06 червня 2009 року, що зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 612. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 4,5). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують сімейних відносин, перспективи поновлення сімейних відносин відсутні. Так як відповідач визнає позовні вимоги, примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Зазначені положення гарантують особі право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача. Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. Добросовісні дії позивачів, спрямовані на захист їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Верховний Суд у своїй постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17 зробив висновок, що з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивачів як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятоїстатті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивачів, які свідчать про зловживання процесуальними правами. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч.2ст.44 ЦПК України). Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України). Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б вказували на зловживання позивачем своїми правами при подачі позову. Отже, відсутні підстави вважати, що звернення до суду з зазначеним позовом свідчить про необгрнутовані дії позивача, а тому не може бути задоволене клопотання представника відповідачки про необхідність покладення витрат про сплату судового збору на позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved