Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним ище позовом, який обґрунтовується тим, що 20 серпня 2009 року між нею, [PERSON] (з однієї сторони) та [PERSON] (з другої сторони) було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-2542. Відповідно до умов правочину [PERSON] та [PERSON] передали у власність [PERSON] 60/100 частин будинку [ADDRESS] . Передбачалося, що відчужувачі передають 60/100 частин будинку набувачу 20 серпня 2009 року. Сторони домовилися про символічну передачу частини будинку, а саме про те, що прийняття набувачем від відчужувачів ключів від частини будинку та технічного паспорту будуть свідчити про фактичну передачу частини будинку. У той же час набувач [PERSON] зобов`язалася довічно повністю утримувати відчужувачів [PERSON] та [PERSON] , зокрема, забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, іншою необхідною допомогою та одночасно зберігати за ними право довічного безоплатного користування вищезазначеною частиною будинку. На виконання умов договору довічного утримання Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броварське бюро технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права власності набувача [PERSON] на 60/100 частин будинку [ADDRESS] . Один з відчужувачів за договором довічного утримання, а саме [PERSON] за життя доводився чоловіком іншому відчужувачу [PERSON] та помер [INFO] . Разом з тим, з моменту укладення договору довічного утримання від 20 серпня 2009 року по теперішній час набувач [PERSON] свідомо та систематично ухиляється від виконання умов правочину. Жодним чином не виконуються обов`язки стосовно повного утримання відчужувачів (починаючи з 15 вересня 2018 року одного з них [PERSON] ), а саме по забезпеченню харчуванням, одягом, доглядом та іншою необхідною допомогою. У той же час, починаючи з середини 2012 року систематичну допомогу у вирішенні питань господарсько-побутового характеру відчужувачам за догоровом довічного утримання від 20 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] надавали сусіди останніх [PERSON] , [PERSON] , які постійно проживають у будинку [ADDRESS] . Вони доглядають за частиною будинку, присадибною земельною ділянкою, їх прибирають, виконують дрібні ремонтно-відновлювальні роботи, перуть білизну, готують їжу, придбавають продукти харчування. У позовній заяві [PERSON] просить суд розірвати договір довічного утримання від 20 серпня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-2543, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Загоруйко С.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася. До суду надійшла письмова заява від відповідача [PERSON] про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнаються у повному обсязі (а.с.88). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша Броварська державна нотаріальна контора представника не направила. До суду надійшла письмова заява цього учасника справи про її розгляд без участі представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] адвоката Загоруйка С.Ю., дослідивши зібрані по справи докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . 20 серпня 2009 року [PERSON] і [PERSON] (з однієї сторони) та [PERSON] (з другої сторони) уклали договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-2542. За умовами правочину [PERSON] і [PERSON] передають у власність [PERSON] належні їм на праві спільної сумісної власності 60/100 частини будинку [ADDRESS] . Відчужувачі передають 60/100 частини будинку набувачу 20 серпня 2009 року. Сторони домовляються про символічну передачу частини будинку, а саме: прийняття набувачем від відчужувачів ключів від частини будинку та технічного паспорта на нього свідчить про те, що передача частини будинку відбулась. На 60/100 частини будинку під [ADDRESS] накладається заборона відчуження. Відчужуються: приміщення 1-і, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 житловою площею 39,0 кв.м., сарай «Б», гараж «Д», вбиральня «В», погріб «Е», колодязь «К1», колодязь «К2», частина огорожі «№», що становить 60/100 частин будинку. [PERSON] зобов`язалася довічно повністю утримувати [PERSON] і [PERSON] , забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, і зберегти за ними право довічного безоплатного користування вищезазначеною частиною будинку. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги та інше) визначена сторонами в сумі 500 гривень на місяць. Утримання (догляд) визначається у вигляді: а) надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, послуги перукарні один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо) оцінюється сторонами на суму 200 гривень на місяць; б) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на суму 200 гривень на місяць, але не може перевищувати 2\~500 гривеь на рік. Права відчужувачів: - вимагати своєчасного та повного здійснення надання від набувача, згідно з п.11 договору; - вимагати розірвання договору та повернення будинку у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором. [PERSON] зобов`язалася: - постійно відвідувати [PERSON] та [PERSON] ; - в разі погіршення стану їх здоров`я забезпечувати постійний догляд, нести витрати на медичне обслуговування у випадку стаціонарного лікування; - у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання згідно п.11. цього договору; - у разі смерті відчужувачів поховати їх; - до смерті відчужувачів не укладати щодо частини будинку, яка отримана ним за цим договором, правочини купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, іпотеки, чи іншим способом не передавати їх у власність іншій особі. У разі смерті набувача обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим договором частина будинку. Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31 серпня 2009 року № 23707262 на будинок [ADDRESS] (реєстраційний номер: 26172888), - власником є [PERSON] (частка 60/100). Форма власності: приватна спільна часткова. Підстава виникнення права власності: договір довічного утримання /Р.№ 1-2542/20.08.2009/ Броварська держнотконтора. Як вже зазначалося вище, один з учасників правочину (відчужувач) [PERSON] помер [INFO] . З долучених до матеріалів справи копії платіжних документів на оплату послуг з постачання природнього газу видно, що ці послуги оплачувалися [PERSON] (а.с. 19-52). Свідоцтво про поховання від 15 вересня 2018 року видане [PERSON] користувачу місця поховання, яка [INFO] здійснила поховання померлого [PERSON] . У судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що вона проживає у другій частині будинку, де мешкає позивач [PERSON] . З чоловіком допомагають їй, готують їжу, придбавають продукти харчування, ліки, прибирають та доглядають за частиною городу. Кожен день вона робить позивачу відповідні уколи з лікарськими засобами. Коли помер [PERSON] , то донька [PERSON] навіть не приїхала на похорони. Дочка [PERSON] не приїздить до [PERSON] , не телефонує їй, не допомагає. Зі слів позивача [PERSON] їй відомо, що донька проживає у Козелецькому районі Чернігівської області. Років п`ятнадцять не бачила відповідача. Статтями 4, 12, 13 ЦПК України чітко визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із статтями 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтями 744, 745, 746 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа. Згідно з статтею 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). За змістом статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (частина перша статті 756 ЦК України). Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Встановлено, що набувач за договором довічного утримання від 20 серпня 2009 року [PERSON] обов`язків за цим правочином не виконувала. Договір довічного утримання від 20 серпня 2009 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] (з однієї сторони) і [PERSON] (з другої сторони) підлягає розірванню в частині, що стосується прав і обов`язків [PERSON] та прав і обов`язків [PERSON] по відношенню один до одного. В частині, що стосується прав і обов`язків за вказаним договором довічного утримання [PERSON] та [PERSON] , цей правочин не може бути розірваний у зв`язку зі смертю [PERSON] , тобто є припиненим (частина друга статті 755 ЦК України).

Outcome: partial