Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до виконавчого комітету Піщанської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, в якому просить визнати за ним право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,92 га, що розташовані на території Шабельниківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, після померлої [INFO] [PERSON] , що мала право на дану земельну ділянку на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 036735, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 235 від 16.12.2002 та виданого на підставі рішення Шабельниківської сільської ради ХХІІІ скликання XX сесії від 29.12.2001 року за № 37. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,92 га, що розташована на території Шабельниківської сільської ради, Золотоніського району Черкаської області. Спадкоємцем померлої являється позивач, який спадщину після смерті матері прийняв в установленому законом порядку, шляхом фактичного вступу у володіння та користування спадщиною. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. 31 жовтня 2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Гавриленка І.I. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але йому в цьому було відмовлено, оскільки державний акт було видано після смерті власника землі, отже за життя його мати не набула права власності на неї. У зв`язку з цим позивач просив задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 07 грудня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання. 27.02.2023 р. підготовче провадження в справі було закрите та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному порядку. У судове засідання позивач та його представник - адвокат Бочаров О.М. не з`явилися, але в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи в його відсутність та відсутність позивача, в якій також позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача - виконавчого комітету Піщанської сільської ради в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явився без поважних причин, не подав відзив, сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (виданого повторно) від 25 травня 2017 року серії [NUMBER] . Позивач є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18 травня 1983 року серії [NUMBER] . Згідно з рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 вересня 2022 року було встановлено факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №036735 від 16.12.2002р., виданого на ім`я [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,92 га, розташовану на території Шабельниківської сільської ради, яка належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №036735 від 16.12.2002р. З копії спадкової справи №52/2022, яка надійшла у відповідь на запит суду від приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Гавриленка І.І., вбачається, що після смерті [PERSON] подано заяву від імені позивача про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом. Інших спадкоємців, згідно з матеріалів спадкової справи, не встановлено. Постановою приватного нотаріуса Гавриленка І.І. від 31.10.2022р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірні земельні ділянки, оскільки державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР №036735 від 16.12.2002р. був виданий та зареєстрований після смерті власника землі, отже вона не набула права власності на неї. Як вбачається з копії довідки №43 від 23.02.2022р., виданої старостою старостинського округу №2 Піщанської сільської ради, наявної в матеріалах спадкової справи, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , була постійною жителькою с. Нова Гребля Золотоніського району Черкаської області. Після її смерті речі вжитку перейшли до її сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року правила Книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , при вирішенні даної справи необхідно застосовувати положення чинного на той час ЦК УРСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з положеннями ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто позивач прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що позивач прийняв спадщину [PERSON] , однак не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку був виданий на ім`я спадкодавиці вже після її смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом права власності. За приписом ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У силу ст. 116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України). Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Державний акт, виданий після смерті спадкодавця, враховуючи прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку. З метою недопущення порушення спадкових прав позивача та відновлення його законних прав як спадкоємця в порядку спадкування за законом, що відповідає верховенству права, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

Outcome: approved