Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

До Ленінського районного суду надійшов позов адвоката Коломоєць Ірини Василівни, яка представляє інтереси [PERSON] , до [PERSON] , третя особа: райадміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та вихованні, встановлення факту нецільового використання аліментів, стягнення моральної шкоди. Позов обґрунтований тим, що 06 серпня 2011 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 579 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Шлюб розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2019 року по справі № 334/3038/19. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/7067/19 від 05 березня 2020 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на трьох дітей: [PERSON] 2012 р.н., [PERSON] 2015 р.н. та [PERSON] 2018 р.н., по 2000 грн. на кожного. Діти проживають з матір`ю. Аліменти сплачуються своєчасно, в повному обсязі, заборгованості не має. Однак, з часу розірвання шлюбу, позивачка почала створювати перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, з серпня 2021 року зв`язок був тільки через маму позивача, а після 24 лютого 2022 року можливості спілкування немає взагалі. Відповідачка заблокувала позивача в своєму телефоні та телефоні дітей, додзвонитись до них він не має змоги, їх місцезнаходження також не відомо, відомостей про їх стан та умови - відсутні. Школу та дитячий садочок - діти не відвідують, а тому стан та місцезнаходження дітей, контролює тільки відповідачка. 3 даного приводу, позивач звертався до органу опіки за місцем проживання дітей, однак позитивного результату немає. 28 липня 2022 року та 01 серпня 2022 року, позивач, через свого адвоката, звертався до відповідачки з питанням залучити медіатора для врегулювання спірної ситуації з приводу спілкування з дітьми, прохав щоб діти зателефонували батьки. Однак відповідачка відмовилась від медіації, а діти так і не дзвонили. За весь час створюваних перешкод, позивач намагався уникнути судового вирішення спору, сподівався на налагодження стосунків та безперешкодне спілкування з дітьми, навіть звернувся до медіатора, однак все було марним, відповідачка так і продовжує протиправну поведінку. Між дітьми та позивачем, встановилися родинні і довірчі відносини, наявна емоційна прихильність дітей до батька. Спілкування дітей з батьком відповідає їх найкращим інтересам, а батько підтверджує своє бажання брати в житті дітей найактивнішу участь. З урахуванням складних відносин між сторонами, сварками та конфліктами, які виникають при їх одночасному перебуванні, спілкування з дітьми з присутності матері, не буде сприяти спілкуванню з батьком. Діти самостійно можуть спілкуватися з батьком без матері, адже можуть самостійно їсти, ходити до туалету, спати, одягатися та взуватися. Тому присутність матері не є необхідною. Позивач звертався до органу опіки та піклування по Дніпровському району м. Запоріжжя із заявами про перевірку цільового використання аліментів, які сплачуються на дітей, по 2000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, а саме: 24.06.2022 р., 15.07.2022 р, 26.07.2022 р. Відповіддю від 15.07.2022 року та від 05.08.2022 року орган опіки повідомив про неможливість перевірити цільове використання аліментів, вказав, що необстежені умови проживання дітей через те, що двері помешкання [PERSON] ніхто не відчинив, а в телефонній розмові вона відмовилась повідомляти про місцезнаходження дітей. Через відсутність відомостей про дітей, зв`язку з ними, можливості перевірити цільове використання аліментів, вбачається факт нецільового використання аліментів та порушення сімейних обов`язків, передбачених ст. 15 Сімейного кодексу України (Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін). Відповідачка ніяк не відреагувала на запит органу опіки та служби у справах дітей, щодо обстеження умов проживання дітей та перевірку цільового використання аліментів. Слід також зазначити, що протягом 2020 - 2021 років позивач оплачував дітям навчання в музичній школі, катання на конях, заняття катання на роликах, скелелазіння, які вони припинили з невідомих причин (чеки додаються). Відповідно до положень статті 186 Сімейного кодексу України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для й фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що у період з червня 2020 р. по липень 2022 р., позивачем сплачувались аліменти на утримання трьох дітей, по 6000,00 грн. щомісяця. Попри обізнаність відповідачки, щодо необхідності підтвердити цільове використання аліментів, нею не вжито жодного заходу, задля виконання даного обов`язку. Враховуючи наведене, а також наявного факту нецільового використання аліментів відповідачкою [PERSON] , слід встановити порядок сплати частини розміру аліментів, визначених рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі N 334/7067/19 від 05.03.2020р., шляхом внесення 50% від встановленого розміру аліментів на утримання трьох дітей на їх особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України. Створені відповідачкою перешкоди у спілкуванні з дітьми, завдали позивачу моральної шкоди. Шлях до спілкування позивача з дітьми, лежить тільки через відповідачку, який вона використовує як важіль впливу, приниження та знущання над батьком дітей. Його номер телефону у дітей та відповідачки - блокується або змінюється. Позивачу доводиться принижуватись, весь час телефонувати відповідачці та вмовляти її дозволити побачити дітей, поспілкуватись з ними. Новий чоловік відповідачки також демонструє свою неповагу до позивача перед дітьми, хизуючись тим, що він може спілкуватись з дітьми, а позивач - ні. Своїй бабусі (матері позивача) діти розповідали про слова матері: « Забудьте , то більше не ваш батько. Тепер це ваш батько» (мова про нового чоловіка відповідачки), « Папа вас бросил, потому что у него новый ребенок». Молодша дитина розповідала, що мама змушувала їх називати батьком свого нового чоловіка, а в школі відповідачка представила свого нового чоловіка - як батька дітей, що також дуже неприємно та боляче для позивача. Батьки дітей, рівні в правах та обов`язках, однак відповідачка цинічно нехтує батьківськими правами позивача, навмисно їх порушує, адже перешкод у повідомленні місцезнаходження дітей - не має. Єдиним шляхом для припинення завдання позивачу моральної шкоди, є її відшкодування. Без відповідальності за порушення зобов`язань - немає і обов`язків. Особливого болю завдає той факт, що мати дітей налаштовує їх проти батька. Вказані дії є психологічним насиллям над дітьми та позивачем, недопустимим по відношенню до [PERSON] , що завдає йому моральних страждань. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України). Зусилля, які докладає позивач для поновлення права на спілкування з дітьми, коштує йому неабияких фізичних та душевних страждань, адже виконуючи всі обов`язки батька, відповідачка фактично позбавила його батьківських прав. Із за протиправних дій відповідачки, позивачу довелося звертатись до органів опіки, юристів, медіаторів та навіть психологів. Тому завдану моральну шкоду позивач оцінює в 30 000,00 грн. Предсиавник позивача просить усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні та вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які створює [PERSON] , встановивши такий порядок спілкування та спільного проведення часу: - щосереди з 16 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. без присутності матері з правом відвідування дітьми культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків; - щосуботи з 09.00 до 19 год. 00 хв. без присутності матері з правом відвідування дітьми культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків; - щовівторка та щочетверга з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за Київським часом, спілкування з дітьми в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (Telegram, Viber, WhatsApp та інші) без присутності матері; - щонеділі з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. за Київським часом, спілкування з дітьми в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (Telegram, Viber, WhatsApp та інші) без присутності матері; - спільний відпочинок з дітьми два місяці влітку з метою їх оздоровлення, та два тижні взимку, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, без присутності матері; - в дні народження дітей з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. без присутності матері з правом відвідування дітьми культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків. Зобов`язати [PERSON] погоджувати з [PERSON] питання зміни місця навчання, місця проживання, перетину кордону дітьми. Встановити факт нецільового використання аліментів [PERSON] сплачених [PERSON] у період з липня 2021 року по липень 2022 року на утримання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Встановити [PERSON] порядок сплати аліментів, визначених рішенням від 05.03.2020 р. Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі №334/7067/19, на утримання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , шляхом внесення 50% частини суми призначених до сплати аліментів, на особистий рахунок дітей, у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути на користь позивача [PERSON] з відповідачки [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень. Судові витрати покласти на сторону відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 06.08.2011 року. Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] . Мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] . Мати - [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] . Мати - [PERSON] . Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №334/7067/19 від 05.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №334/7067/19 від 05.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2021 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №334/7067/19 від 05.03.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно. Згідно з розрахунком із сплати аліментів за [PERSON] станом на 08.07.2022 року відсутня заборгованість. Звернення позивача до служби у справах дітей щодо порушення його батьківських прав з боку відповідачки та встановлення графіку спілкування з дитиною підтверджується відповідними заявами та відповідями. Частинами 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Отже висновок та рішення органу опіки та піклування, є дорадчими та не тягнуть за собою виникнення будь-яких прав чи обов`язків у батьків щодо батьківських прав та визначення способів участі у вихованні дитини, оскільки такий не порушує прав та обов`язків жодного з батьків. Рішення цього органу не є нормативно-правовим актом або правовим актом індивідуальної дії та має не обов`язковий характер. При цьому правові наслідки для батьків виникають виключно в результаті прийняття рішення судом, в ході якого і відбувається оцінка всіх доказів в сукупності, в тому числі і висновку та рішення органу опіки та піклування, який не має наперед встановленої сили для суду, що розглядає спір. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя у дійсній справі судом було зобов`язано райадміністрацію Запорізької міської ради по Дніпровському району виготовити та надати суду висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, проте ухвала залишилася без виконання. Фактичне місце проживання дітей та відповідачки стороною відповідача повідомлено суду не було, що фактично унеможливило виготовлення висновку щодо розв`язання спору. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Така поведінка відповідача щодо неповідомлення в судовому засіданні місця фактичного проживання дітей вказують на обґрунтованість тверджень позивача щодо створення йому перешкод відповідачкою у спілкуванні з дитиною. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеній Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.ст.3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі й спілкуватися зі своїм батьком, бабою та дідом. У ч.1 і 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Згідно із ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч.1 ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність щодо виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ст.9 Конвенції про права дитини, відповідно до якої дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.19 СК України у випадках, передбачених цим кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Разом з тим, звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Крім того, за ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч.3 ст.157 СК України). Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Недосягнення згоди між батьками щодо порядку та способу участі батька у вихованні дитини не можуть бути підставою для відмови йому у спілкуванні з дитиною. Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із неповнолітніми дітьми, чи обставин, які б свідчили, що спілкування батька з дітьми буде перешкоджати нормальному розвитку дітей та обумовлювало його побачення з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено, а матеріали справи таких доказів не містять. Крім того, ухвалюючи рішення суд також враховує, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, а тому визначає спосіб участі батька у вихованні дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без присутності матері, що не суперечить інтересам дітей. Законодавством передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із законодавством, суд може обумовити зустрічі батька з дитиною присутністю матері або іншої особи, тільки якщо в процесі розгляду справи буде встановлено, що особисте спілкування з батьком може негативно вплинути на дитину, та/або нашкодити її розвитку. Якщо ж суд без вагомих на те причин встановлює графік зустрічей батька з дитиною при постійній присутності матері, то, очевидно, що це не буде сприяти ефективній реалізації права дитини і батька на особисте спілкування. Більше того, такий порядок зустрічей може стати підґрунтям для зловживань з боку матері, яка може продовжувати перешкоджати батькові в налагодженні близьких відносин з дитиною. Також це може призвести до втрати емоційного зв`язку з дитиною. В той же час, враховуючи вік малолітнього [PERSON] , [INFO] , та те, що з серпня 2021 року, як сам вказує позивач, батько не спілкується з дітьми, суд вважає необхідним при встановленні графіку зустрічей батька з малолітньою дитиною зазначити про необхідність присутності матері. Суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін кожної дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні кожної дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. За наведених обставин суд вважає можливим визначити способи участі позивача у вихованні дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , шляхом побачень та спілкування з дітьми: -щосереди з 16 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. без присутності матері з правом відвідування дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків (батько забирає та повертає дітей матері за адресою місця проживання дітей) з урахуванням стану здоров`я кожної дитини, бажання кожної дитини, режиму дня кожної дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує кожна дитина; -щосереди з 16 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. у присутності матері з правом відвідування дитиною - [PERSON] , [INFO] культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує дитина; -щосуботи з 09.00 до 19 год. 00 хв. без присутності матері з правом відвідування дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків з урахуванням стану здоров`я кожної дитини, бажання кожної дитини, режиму дня кожної дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує кожна дитина; -щосуботи з 09.00 до 19 год. 00 хв. у присутності матері з правом відвідування дитиною - [PERSON] , [INFO] культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує дитина; -в дні народження дітей [PERSON] , [PERSON] ([INFO], [INFO]) з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. без присутності матері з правом відвідування дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків з урахуванням стану здоров`я кожної дитини, бажання кожної дитини, режиму дня кожної дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує кожна дитина; -в дні народження дитини [PERSON] : з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. за участі матері з правом відвідування [PERSON] культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків з урахуванням стану здоров`я дитини, бажання дитини, режиму дня дитини, режиму дня навчального закладу який відвідує дитина. Суд вважає також можливим встановити позивачу спільний відпочинок з дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за попередньою домовленістю з матір`ю дітей під час зимових канікул без присутності матері протягом перших трьох днів відповідно до графіку, встановленого у навчальних закладах, де навчаються діти, та під час літніх канікул без присутності матері протягом одного місяця відповідно до графіку, встановленого у навчальних закладах, де навчаються діти. Суд також вважає за можливе зобов`язати відповідачку не обмежувати спілкування позивача з дітьми засобами мобільного зв`язку, у соціальних мережах, месенджерах (Telegram. Facebook, Viber, Twitter, WhatsApp). Саме такий спосіб участі батька, на думку суду, буде ефективним способом дотримання рівності прав батьків та дітей. Позовні вимоги щодо зобов`язання [PERSON] погоджувати з [PERSON] питання зміни місця навчання не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що відповідачка перешкоджає йому у вихованні дітей в частині визначення місця навчання. Порядок визначення місця проживання дитини та порядок перетину кордону дітьми врегульовані законодавчо та за наявності спору між батьками має бути предметом окремого судового розгляду, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Щодо встановлення факту нецільового використання аліментів та встановлення порядку оплати аліментів. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно із ч. 3 ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Згідно Порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року №1713, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів. Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи. Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей. Для підтвердження сплати аліментів разом із заявою платник аліментів обов`язково подає розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за останні 12 місяців, виданий відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, а також відомості про місце проживання отримувача аліментів. У разі повторного впродовж року звернення платника аліментів із заявою про проведення інспекційного відвідування подається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період, що минув з дати проведення попереднього інспекційного відвідування. Наявність заборгованості зі сплати аліментів є підставою для відмови платнику аліментів у проведенні інспекційного відвідування одержувача аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що жодних належних доказів на підтвердження факту нецільового використання аліментів позивачем до матеріалів справи не додано, тому відсутні правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки позивачем у справі не доведено факту використання відповідачем аліментів, які позивач сплачує на утримання дітей. Також відсутні відомості, що діти не забезпечені належним одягом, харчуванням чи потребують додаткових коштів задля забезпечення реалізації безумовних прав дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав у задоволенні позовних вимог у частині вимог щодо встановлення факту нецільового використання аліментів та задоволенні позовної вимоги про встановлення способу сплати аліментів на рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, як похідної від основної вимоги. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №686/23731/15-ц зроблено правовий висновок такого змісту: суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). Позивач, звертаючись до суду із вимогою про відшкодування йому моральної шкоди не надав жодних доказів щодо причинного зв`язку між тим, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми та отриманною моральною шкодою. При цьому суд звертає увагу, що зі слів позивача обмеження у спілкуванні з дітьми почалось з 2019 року після розірвання шлюбу, а за захистом своїх порушенних прав він щвернувся у серпні 2022 року. Тому, у даному випадку, вказана вимога не підлягає задоволенню судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2978,00 грн. відповідно до квитанції №1584-2070-0403-9524 від 05.09.2022 року за заявлені вимоги немайнового характеру. У зв`язку із задоволенням однієї позовної вимоги позивача, суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 992,40 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial