Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

02.03.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила: - поділити між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в натурі будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виділити в натурі у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] частини будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відповідно до розміру ідеальних часток кожного у праві власності на спірний будинок (відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи), припинивши право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на дане майно; - визначити між позивачем та відповідачами порядок користування земельною ділянкою, площею 0,196 га., на якій розташований житловий будинок [ADDRESS] відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] , є власником 56/300 ідеальних частин, [PERSON] 28/100 ідеальних частин, [PERSON] 33/100 ідеальних частин, [PERSON] 20/100 ідеальних частин житлового будинку за адресою : [ADDRESS] проте не виділена в натурі. Крім того під спірний будинок виділена земельна ділянка (у користування) всіх співвласників, площею 0,196 га та позивача не влаштовує порядок користування земельною ділянкою, що склався і сторони не можуть дійти згоди щодо порядку її користування. Ухвалою від 05.03.2018 року відкрито провадження у справі Ухвалою від 22.10.2019 року в справі призначено судову будівельно-технічну експертизу та земельно-технічну експертизу. 15.05.2018 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву в якому зазаначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на те, що відповідач [PERSON] , якій на праві приватної власності належало 1/3( 33/100) частки будинку, померла [INFO] , право власності успадковане не було. Зазначив, що всі хто проживає в будинку [ADDRESS] узгодили порядок володіння і користування своєю часткою, які виділені та кожен співвласник має окремий вхід до своєї частини будинку. Пропозицій від позивача щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності не надходило, а тому посилання позивача про відмову відповідачів про вирішення питання поділу у добровільному порядку є не правдивим, та таким, що не підтверджуєтеся жодним належним доказом. Крім того зазначив, що земельна ділянка, що є предметом спору, та перебуває у володінні та користуванні співвласників будинку [ADDRESS] , не зареєстрована у встановленому законом порядку та жодних дій щодо реєстрації цієї земельної ділянки не проводилось. [PERSON] померла [INFO] , до участі в справі 10.08.2018 року залучено правонаступника [PERSON] в якості відповідача. [PERSON] [INFO] помер. Після смерті останнього в спадщину вступила [PERSON] яка залучена в якості правонаступника відповідача. Ухвалою від 22.10.2021 року в справі призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу та земельно-технічну експертизу. В судове засідання, призначене на 26.04.2023 року, сторони не з`явились. Черняхівська селищна рада Житомирської області подала заяву про розгляд справи без участі їх представника, щодо вирішення питання поклались на розсуд суду. Від представника позивача надійшло клопотання, яким останній просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити за варіантом №1 висновку експерта. Інші учасники справи, будучи повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, причин неявки суду не повідомили. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 13 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що співвласниками житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] є: - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - власник 20/100 частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.09.2009 року серії ВМК № 041433 (том 2, а.с.278.); - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 56/300 частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.01.2018 року, серії ННА № 211467 (том 1, а.с. 10); - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 28/100 частки, що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.07.1978 року, що зареєстрований в реєстрі за № 716 (том 1, а.с. 68-70; том 2, а.с.229- 230, а.с.321-322); - \~ \~ \~ \~ [PERSON] - 1/3 частки, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27.03.2019 року, серії ННЕ № 169526 (том 1, а.с.232). [PERSON] помер, що вбачається з свідоцтва серії [NUMBER] від 21.09.2018 про смерть (том 2, а.с.323). Зі змісту листа від 04.06.2019 року № 35/01-16 Черняхівської державної нотаріальної контори (том 1, а.с. 204), «…26 лютого 2019 року Черняхівською державною нотаріальною конторою Житомирської області щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , заведено спадкову справу за №56. Спадкоємицею після померлого є [PERSON] , 1954 року народження, дружина померлого». Зі змісту листа Черняхівської сільської ради за адресою [ADDRESS] обліковується земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею для всіх співвласників 0,196 га. Щодо поділу будинку в натурі. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В силу ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. З положень ч.ч. 2 , 3 ст. 367 ЦК України вбачається, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частин першої третьої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У постанові Верховного Суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13 зроблено висновок про те, що виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 03 квітня 2013 року, справа № 6-12цс13, а також постанові від 23 січня 2019 року у справі № 757/24164/17-ц. Варіант 1 наданий висновком експерта за результатами проведеної судово-технічної експертизи № 422/01-2022 від 28.01.2022 року виготовлений з незначним відступом від ідеальних часток, що становить: в одиницях площі житлового будинку: -для [PERSON] (60/300 частки) - на 0,8 кв.м більше; -для [PERSON] (56/300 частки) - на 5,17 кв.м більше. -для [PERSON] (84/300 частки) - на 11,66 кв.м більше. -для [PERSON] (100/300 частки) - на 17,63 кв.м менше. в одиницях ринкової вартості житлового будинку: -для [PERSON] (60/300 частки) - на 13 031 грн. менше; -для [PERSON] (56/300 частки) - на 22 031 грн. більше) -для [PERSON] (84/300 частки) - на 61 873 грн. більше. -для [PERSON] (100/300 частки) - на 70 873 грн. менше. За таких обставин, суд здійснюючи поділ майна в натурі відповідно до першого варіанту висновку експерта, в рахунок компенсації відступу від ідеальних часток майна стягує з співвласників майна частка яких збільшилась грошову компенсацію. Щодо виділу в користування земельної ділянки. Частиною першою статті 88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Зазначені положення щодо користування власністю застосовуються і до права користування земельною ділянкою. Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (ч. 5 статті 319 ЦК України). При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд виходить з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Згідно п.п. 21, 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при вирішення цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст. 88 ЗК (2768-14) бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів, як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Для визначення варіантів виділу майна в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою за адресою [ADDRESS] , судом призначалась судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза. Вивчивши варіант №1 виділу в натурі будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, наданий висновком експерта за результатами проведеної судової-будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 422/01-2022 від 28.01.2022 року, врахувавши позицію сторін, суд вважає вказаний варіант відповідає якнайкращим інтересам сторін, найбільш наближений до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість користування будинком та земельною ділянкою всіма співвласниками відповідно до розміру їх часток у праві спільної часткової власності на об`єкти нерухомого майна, що розташовані на цій земельній ділянці. В даному варіанті поділу в натурі будинку, квартири, що виділяються співвласникам, є ізольованими та не потребують виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування, тому саме за цим варіантом, суд вважає доцільним виділити в натурі частини житлового будинку та належні до них господарські споруди та встановити порядок користування земельною ділянкою. Аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у матеріалах справи доказів, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, враховуючи також те, з урахуванням балансу інтересів сторін, суд провівши виділ в натурі та встановивши порядок користування земельною ділянкою відповідно до 1 варіанту, запропонованого експертом у висновку, оскільки вважає його найбільш прийнятним, враховуючи майнові права та інтереси сторін та сприяючи кожному з них користуватися житловим будинком та земельною ділянкою за призначенням, що відповідає інтересам сторін та надає можливість нормального користування, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України з відповідачів в дольовому порядку підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2389,46 грн., тобто по 796,49 грн. з кожного та витрати на проведення судової експертизи в сумі 9610,16 грн. тобто по 3203,39 з кожного.

Outcome: approved