Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фермерського господарства «Україна Агро-Сервіс», треті особи: Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), державний реєстратор Нижчелубянської сільської ради Ярошко Андрій Віталійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо-Лан», про витребування земельних ділянок з чужого незаконного користування та скасування державної реєстрації договорів оренди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом районного нотаріального округу Бурлак А.В. 18.08.2008 року, позивачу належать на праві власності дві земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,2903 га, яка розташована на території Староолексинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер 6123487600:01:001:0832, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельна ділянка площею 1,7155 га, яка розташована на території Староолексинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області, кадастровий номер 6123487600:01:001:0659, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зі змісту інформаційних довідок №268043307, №268043812 від 29.07.2021 року позивачу стало відомо про існування договору оренди земельної ділянки б/н від 25.03.2020 року, укладеного із ФГ «Україна Агро-Сервіс», за яким належні їй земельні ділянки з кадастровими номерами 6123487600:01:001:0832, 6123487600:01:001:0659 перебувають у користуванні ФГ «Україна Агро-Сервіс» на праві оренди. Вказаний договір оренди земельної ділянки було зареєстровано державним реєстратором Нижчелубянської сільської ради Збаразького району Тернопільської області Ярошко А.В. 27.03.2020 року, номери запису про інше речове право 36177357, 36177337. Однак позивач вказує, що не укладала із ФГ «Україна Агро-Сервіс» таких договорів та не підписувала їх. Дії щодо державної реєстрації цих договорів оренди земельних ділянок відбулися без участі позивачки та поза її волею як власника вказаних земельних ділянок. Також позивачка не зверталася до ТОВ «Біо-Лан», із яким спадкодавцем [PERSON] був укладений договір оренди землі площею 1,72 га за №225 від 15.10.2007 року, із заявою від 16.03.2020 року про небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6123487600:01:001:0659 на новий термін та не підписувала такої заяви. На підставі викладеного, позивач просила суд: витребувати у Фермерського господарства «Україна Агро-Сервіс» з чужого незаконного користування належну їй земельну ділянку площею 0,2903 га, кадастровий номер 6123487600:01:001:0832, яка розташована на території Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (в минулому - Староолексинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області) та скасувати реєстрацію договору оренди земельної ділянки №б/н від 25.03.2020 (кадастровий номер 6123487600:01:001:0832), який зареєстрований державним реєстратором нерухомого майна [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, запис №36177357 від 27.03.2020 року; витребувати у Фермерського господарства «Україна Агро-Сервіс» з чужого незаконного користування належну їй земельну ділянку площею 1,72 га, кадастровий номер 6123487600:01:001:0659, яка розташована на території Лопушненської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (в минулому - Староолексинської сільської ради Кременецького району Тернопільської області) та скасувати реєстрацію договору оренди земельної ділянки №б/н від 25.03.2020 (кадастровий номер 6123487600:01:001:0659), який зареєстрований державним реєстратором нерухомого майна [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, запис №36177337 від 27.03.2020 року. Також позивачка просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.08.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 16.09.2021 року від представника Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) надійшли пояснення щодо позову, в яких зазначено, що Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) становить організаційну систему державної реєстрації прав, однак не є державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, та не наділене повноваженнями щодо проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Реєстраційні справи відносно вчинених державним реєстратором Нижчелубянської сільської ради Збаразького району Тернопільської області Ярошко А.В. реєстраційних дій про державну реєстрацію іншого речового права права оренди земельної ділянки, номери запису 36177357, 36177337 від 27.03.2020, зберігаються у даного державного реєстратора за його місцем знаходження. Також представник вказує на безпідставність залучення до справи Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки рішення по даній справі не вплине на права та обов`язки Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 27.09.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що обставини позову сторона відповідача не визнає та заперечує проти задоволення позову. Ухвалою суду від 21.12.2021 року у справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинене на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 11.04.2022 року поновлено провадження у даній справі. Ухвалою суду від 18.08.2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги на підставах, зазначених у позові. Представник позивача звернув увагу суду на наявність двох примірників спірного договору оренди. Один примірник завіреної копії Договору оренди землі надавався відповідачем суду, а інший був отриманий представником позивача в Кременецькій державній податковій інспекції. Вказані копії різняться між собою підписами, зазначеними від імені [PERSON] та датою видачі паспорта серії [NUMBER] . Обидва документи містять явні ознаки підробки. Тому представник позивача просив виключити з числа доказів висновок експерта №415/416/22-22 від 24.06.2022 року. Отримавши один раз орендну плату від відповідача, позивач вважала, що отримує плату від ТОВ «БІО-ЛАН», а пізніше дізнавшись про наявність спірного договору, вона відмовлялася від отримання орендної плати. Представник відповідача заперечувала проти позовних вимог. Вказала, що висновок експерта №15061 від 21.10.2021 року складений на підставі дослідження технічної копії договору оренди землі від 25.03.2020 року та технічних копій документів із вільними зразками підписів [PERSON] . Однак для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Тому представник відповідача просила визнати висновок експерта №15061 від 21.10.2021 року недопустимим та недостатнім доказом і не брати його до уваги. Також представник відповідача вказала, що вказану експертизу проведено експертом Фраймович Л.В., яка працює в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України, однак експертизу проведено в ТОВ «Київський експертно-дослідний центр». Щодо наданої рецензії на висновок експерта №415/416/22-22 від 24.06.2022 року представник відповідача вказала, що така рецензія взагалі не може братися судом до уваги. Представник третьої особи Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, в наданих поясненнях просив проводити розгляд справи без його участі, при винесенні рішення по справі врахувати надані письмові пояснення. Треті особи - державний реєстратор Нижчелубянської сільської ради Ярошко Андрій Віталійович та представник ТОВ «Біо-Лан» в судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини їх неявки суду невідомі. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.03.2020 року Михайловою Г.В., приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №340, позивачці [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2903 га, яка розташована за адресою: Україна, Тернопільська область, Кременецький район, Староолексинецька сільська рада, кадастровий номер 6123487600:01:001:0832, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №268043307 від 29.07.2021 року. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 16.03.2020 року [PERSON] , приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за №338, позивачці [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 1,7155 га, яка розташована за адресою: Україна, Тернопільська область, Кременецький район, Староолексинецька сільська рада, кадастровий номер 6123487600:01:001:0659, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказане також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №268043812 від 29.07.2021 року. Згідно до договору оренди землі №225 від 15.05.2007 року, укладеного між [PERSON] (спадкодавцем) та ТОВ «БІО-ЛАН», [PERSON] передала ТОВ «БІО-ЛАН» в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, загальною площею 1,72 га, строком на 10 років. Як видно із листа від 16.03.2020 року, адресованого ТОВ «БІО-ЛАН», [PERSON] повідомила про те, що вона є спадкоємцем [PERSON] та успадкувала земельну ділянку кадастровий номер 6123487600:01:001:0659. Після закінчення терміну дії договору оренди повідомила про небажання поновлювати договір оренди земельної ділянки на новий термін із вищезгаданим орендарем. Однак позивач вказує, що не підписувала вказаний лист. Згідно до Договору оренди землі від 25.03.2020 року, укладеного між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФГ «Україна Агро-Сервіс», орендодавець надала в строкове платне користування орендарю земельну ділянку сільськогосподарського призначення для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер 6123487600:01:001:0659, 6123487600:01:001:0832, яка знаходиться на території Староолексинської сільської ради, на строк 49 років. Позивачка оспорює належність їй підпису на вказаному договорі оренди і вказує, що не підписувала договір оренди землі від 25.03.2020 року. Відповідно до висновку експерта №15061 від 27.10.2021 року, складеного експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою [PERSON] , підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» у технічній копії договору оренди землі б/н від 25.03.2020, укладеного від імені Фермерського господарства «Україна Агро-сервіс» (Орендар) та [PERSON] (Орендодавець), стосовно земельної ділянки загальною площею 2,0103 га, кадастрові номери 6123487600:01:001:0659, 6123487600:01:001:0832 (зареєстровано державним реєстратором нерухомого майна [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права запис №36177337 від 27.03.2020, запис №36177357 від 27.03.2020), виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у технічній копії листа від імені [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО-ЛАН» (код ЄДР 34566828) від 16.03.2020, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Згідно до висновку експерта від 30.03.2022 року №СЕ-19/114-22/452-ПЧ, складеного експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на підставі ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 21.12.2021 року, дати відповідь на питання: «чи підпис у Договорі оренди землі б/н від 25.03.2020 (кадастровий номер: 6123487600:01:001:0659, 6123487600:01:001:0832), який зареєстрований Державним реєстратором нерухомого майна [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, запис №36177337 від 27.03.2020, запис №36177357 від 27.03.2020, від імені Орендодавця виконано [PERSON] , чи іншою особою з наслідуванням її підпису?» - не виявляється можливим з причин наведених в дослідницькій частині. В дослідницькій частині вказаного висновку експерт зазначив, що при порівнянні досліджуваного підпису від імені [PERSON] (зображення 7, 9) з умовно-вільними та експериментальними зразками підписів [PERSON] (зображення 8, 10) між ними в кожному випадку були встановлені розбіжності за наступними загальними ознаками: ступенем виробленості почерку та координацією рухів (в зразках підписів [PERSON] вищий); темпом виконання; загальним виглядом, формою та транскрипцією підписів; розгоном; формою основи підписів; напрямком лінії підписів; розміщенням підписів відносно бланкових граф, та також окремими ознаками, вказаними далі у дослідницькій частині. Сукупність вказаних вище розбіжних, як загальних так і окремих ознак підписів, є суттєвою та достатньою для негативного висновку щодо тотожності їх виконавця, проте не задоволення клопотання експерта, не надання йому для порівняльного дослідження вільних зразків підписів [PERSON] в достатній кількості та належної якості, достовірність яких встановлена процесуально, не дозволяє експерту (у відповідності до методик проведення почеркознавчих експертиз та досліджень) надати негативний висновок у будь-якій категоричній, чи імовірній формі. Висновок експерта №15061 від 27.10.2021 року суд приймає до уваги як належний доказ, оскільки він узгоджується із висновками експерта від 30.03.2022 року №СЕ-19/114-22/452-ПЧ, складеного експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на підставі ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 21.12.2021 року, викладеними в дослідницькій частині цього висновку. Суд відноситься критично до доводів представника відповідача щодо того, що висновок експерта від 27.10.2021 року складений експертом приватної експертної установи, що не допускається, оскільки як видно із картки атестованого експерта [PERSON] , вона також є фахівцем державної спеціалізованої установи Одеський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України. Представником відповідача надано суду висновок експерта від 24.06.2022 року №415/416/22-22, складений експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Заблоцьким І. на замовлення представника ФГ «Україна Агро-Сервіс». У вказаному висновку вказано, що підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 25.03.2020, укладеному між [PERSON] та ФГ «Україна Агро-Сервіс», виконано рукописним способом, без попередньої підготовки до їх виконання та використання технічних засобів відтворення. Підпис від імені [PERSON] у договорі оренди землі від 25.03.2020 року, укладеному між [PERSON] та ФГ «Україна Агро-Сервіс», виконано [PERSON] . Однак судом не приймається до уваги вказаний висновок експерта від 24.06.2022 року, оскільки при проведенні експертизи використовувалася Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 27.07.2015 №1350/5). Однак на момент складання вказаного висновку Інструкція діяла у редакції наказу Міністерства юстиції України №2578/5 від 21.06.2022, та при складенні висновку експерту необхідно було враховувати актуальну редакцію Інструкції. Крім цього, примірник договору оренди від 25.03.2020 року, який досліджувався за вказаною експертизою має відмінності від того примірника, який надавався представником відповідача для проведення судової почеркознавчої експертизи, зокрема дата видачі паспорта [PERSON] зазначена « [INFO] », замість правильної дати « [INFO] », яка міститься у іншому примірнику спірного договору, який досліджувався іншими двома експертами. Також судом не приймається до уваги як доказ рецензія на висновок експерта №415/416/22-22, складена 05.09.2022 року кандидатом юридичних наук, експертом вищого класу Бондар М.Є., працюючою в ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», оскільки згідно до п.2 розділу І Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 лютого 2020 року № 335/5, метою рецензування висновків судових експертів є вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків. Рецензування не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків. Рецензування висновків проводять співробітники науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи (п.1 розділу ІІ вказаного Порядку). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] суду пояснив, що при складенні висновку експерта від 24.06.2022 року №415/416/22-22 йому було достатньо наданих зразків підписів. Посилання у висновку на стару редакцію Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень пояснив технічною помилкою. За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України,\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад,\~від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України (в редакції станом на 25.03.2020 року) встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди\~(частина перша статті 638 ЦК України в редакції станом на 25.03.2020 року). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірному договорі) договір оренди землі укладається в письмовій формі. За частиною\~першою статті\~15\~Закону України\~«Про оренду\~землі»,\~істотними умовами\~договору оренди\~землі є:\~об`єкт оренди\~(кадастровий\~номер,\~місце розташування\~та розмір\~земельної ділянки); дата\~укладення та\~строк дії\~договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.\~У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним\~шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від\~28 листопада 2018 року у справі\~№ 504/2864/13-ц\~(пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)). Позивач заперечує підписання з відповідачем договору оренди землі від 25.03.2020 року і вказує, що волевиявлення на його укладення у неї не було. Відповідно до висновку експерта №15061 від 27.10.2021 року, складеного експертом ТОВ «Київський експертно-дослідний центр», за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою [PERSON] , підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ» у технічній копії договору оренди землі б/н від 25.03.2020, укладеного від імені Фермерського господарства «Україна Агро-сервіс» (Орендар) та [PERSON] (Орендодавець), стосовно земельної ділянки загальною площею 2,0103 га, кадастрові номери 6123487600:01:001:0659, 6123487600:01:001:0832 (зареєстровано державним реєстратором нерухомого майна [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права запис №36177337 від 27.03.2020, запис №36177357 від 27.03.2020), виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у технічній копії листа від імені [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІО-ЛАН» (код ЄДР 34566828) від 16.03.2020, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Тому з наведеного випливає, що підписання оскаржуваного договору оренди землі не відповідало волевиявленню позивача та було здійснено всупереч бажанню [PERSON] , що свідчить про порушення істотних умов договору та його невідповідність вимогам ст. 203 ЦК України. Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме необхідність обов`язкового повідомлення сторони про певні істотні умови договору та його державну реєстрацію, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. В матеріалах справи відсутні дані, які вказували б на те, що особа, яка підписала оспорюваний правочин від імені [PERSON] була її представником або ж виконала підпис з її відома. Також суд зауважує, що наявність у відповідача двох оригіналів примірників спірного договору також свідчить про необізнаність позивачки про існування такого договору, оскільки в протилежному випадку один примірник договору повинен був бути переданий [PERSON] згідно до умов п.13.2 спірного договору. Таким чином, судом встановлено факт непідписання\~ [PERSON] \~договору оренди спірних земельних ділянок від 25.03.2020 року з ФГ «Україна Агро-Сервіс», що свідчить про неукладеність цього договору, відсутність волевиявлення власника на передачу в оренду земельної ділянки та безпідставність користування відповідачем майном, яке належить позивачу на праві власності, на підставі чого суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про витребування належних позивачці земельних ділянок із чужого незаконного користування відповідача. Разом з тим, позивачем також заявлена вимога про скасування державної реєстрації договору оренди. Згідно з частиною п`ятою\~статті 6 Закону України «Про оренду землі»,\~право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до частини другої\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У пункті 46.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі № 610/1030/18 визначено, що відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц). Як встановлено судом, договір оренди землі від 25.03.2020 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Статтею 2\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником спірних земельних ділянок (кадастровий номер - 6123487600:01:001:0659, 6123487600:01:001:0832) на час подання позову є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 16.03.2020 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша\~статті 317 ЦК України). Разом з тим, реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивачки на розпорядження власністю -\~земельними ділянками площею 1,72 га та 0,2903 га, які розташовані на території Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського\~\~виробництва. Отже, реєстрація права оренди\~ФГ «Україна Агро-Сервіс» на вищевказані земельні ділянки, коли договір оренди\~ [PERSON] фактично не підписувала, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права. На підставі викладеного, обґрунтованими є доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договору оренди від 25.03.2020 року (записів про\~проведену\~державну реєстрацію), проведеної державним реєстратором нерухомого майна Ярошко А.В. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, записи №36177357, №36177337 від 27.03.2020 року щодо земельних ділянок площею 1,72 га та 0,2903 га, які належать [PERSON] та розташовані на території Староолексинецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського\~\~виробництва. Враховуючи вищенаведене, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню позовну вимогу про скасування державної реєстрації договору оренди земельної ділянки від 25.03.2020 року. При цьому суд приходить висновку, що задоволення викладених в позові вимог позивача призведе до ефективного захисту її прав та інтересів. До закінчення судових дебатів представниками позивача та відповідача зроблено усні заяви про подання до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення заяв та доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи. Ч.8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів ( договорів, рахунків, тощо) . Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого судом строку така заява залишається без розгляду. Враховую вищенаведене, суд вважає, що сторона позивача вправі протягом п`яти днів до 9 травня 2023 року подати заяву та докази щодо розміру понесених витрат по даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: approved