Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про визнання незаконним та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову посилалася на те, що 28 березня 2006 року [PERSON] придбала у спільну сумісну власність разом з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , гараж № IX-13, цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] . Після смерті чоловіка, його частку у праві власності на вищевказаний гараж успадкували дружина спадкодавця [PERSON] та його донька [PERSON] .. Таким чином гараж № [NUMBER] , цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , частка якої становить 3/4 та її неповнолітній доньці [PERSON] , [INFO] , частка якої становить 1/4. Зазначила, що 19.04.2021 року на замовлення [PERSON] . Міським комунальним бюро технічної інвентаризації проведено обстеження будівлі гаражу ІХ-13, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 15,7 кв.м., та надано інформацію, що будівлі даного гаражу присвоєно літеру «Д» та виготовлено технічний паспорт на будівлю гаража, із зазначенням технічних характеристик даного об`єкту нерухомого майна. При цьому не зважаючи на те, що гараж літ. Д (ІХ-13), цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , перебуває у власності [PERSON] з 28 березня 2006 року та позивачка користується даним гаражем протягом всього строку перебування гаражу у її власності, 23.05.2017 року приватний нотаріус Холоменюк О.І. протиправно зареєструвала право власності на зазначений гараж за померлою особою [PERSON] , який помер ще у 1986 році, а [INFO] видала свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий №3302, згідно якого право власності на даний гараж перейшло в порядку спадкування до [PERSON] . Вказувала, що підставою для реєстрації права власності на гараж цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , за покійним [PERSON] слугував ордер № 589, виданий 12.11.1981 року Житловим управлінням виконкому Чернівецької міської ради та рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів № 726/21 від 03.11.1981 року. Вчиняючи реєстрацію права власності на гараж цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS] , за покійним [PERSON] , приватний нотаріус Холоменюк О.І. допустила низку грубих порушень норм чинного законодавства України, оскільки Рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів №726/21 від 03.11.1981 року «Про дозвіл на користування гаражами» надало дозвіл покійному [PERSON] лише на користування гаражем для зберігання автомобіля «Запорожець» з ручним управлінням. А сам Ордер № 589 від 12.11.1981 року лише підтвердив право покійного [PERSON] на укладення договору на право зайняття приміщення. Ні з рішення виконкому Чернівецької міської ради народних депутатів № 726/21 від 03.11.1981 року «Про дозвіл на користування гаражами» ні з самого Ордеру № 589 від 12.11.1981 року не вбачається перехід до покійного [PERSON] права власності на гараж цегляний, загальною площею 15,70 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] . Окрім того, нотаріусом упущено той факт, що Ордер № 589 від 12.11.1981 року «на право занятия помещения» слугував підставою для укладення відповідного договору, яким визначались строк, умови користування займаним приміщенням, права сторін тощо... І лише провівши дослідження умов даного договору та можливих додатків до нього можна було б зробити висновок про те, чи відбувся перехід права власності на вищезазначений гараж до покійного [PERSON] .. Зазначала, що спірний гараж, який належить їй на праві приватної власності, був побудований за рішенням міськвиконкому № 433/20 від 14.08.1961 року інвалідами [PERSON] та [PERSON] , яким було дозволено за власний рахунок побудувати гаражі на 2 бокси у дворі буд. [ADDRESS] . Рішенням Першотравневого районного суду від 25 червня 2002 року в справі за позовом [PERSON] до Чернівецького міськвиконкому про визнання права власності на гараж, було встановлено, що: 14.08.1961 року гр. [PERSON] і [PERSON] виділено земельну ділянку 36 кв.м. за рахунок подвір`я буд. [ADDRESS] під будівництво гаражу на 2 бокси, вказане будівництво зобов`язано проводити за власний рахунок, що підтверджується протоколом № 20 Чернівецького міськвиконкому. В 1973 р. гараж [PERSON] перейшов у користування [PERSON] , а в 1978 р. в користування [PERSON] .. В 1984 році [PERSON] уклав зі [PERSON] угоду купівлі-продажу гаражу, згідно якої передав [PERSON] 300 руб., а [PERSON] передав йому гараж у власність. Факт передачі гаражу у власність [PERSON] підтверджується актом від 25.10.2000 року, довідками ЖРЕП-9 про те, що [PERSON] користується гаражем ІХ-13 з 1984 року. З огляду на вищезазначене, гараж літ. ІХ-13, який розташований по [ADDRESS] , починаючи з моменту його будівництва у 1961 році і до моменту винесення рішення Першотравневого районного суду 25 червня 2002 року, перебував у постійному користуванні громадян [PERSON] (з моменту будівництва до 1973 року), [PERSON] (з 1973 року по 1978 рік), [PERSON] (з 1978 року по 1984 рік), [PERSON] (з 1984 року до реєстрації права власності за ним у 2002 році на підставі Рішення Першотравневого районного суду). Після цього гараж ІХ-13 було відчужено [PERSON] (спадкоємицею [PERSON] ) у 2003 році за договором купівлі-продажу гаража від 28 січня 2003 року. А 28 березня 2006 року [PERSON] придбала даний гараж у спільну сумісну власність разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Саме тому спірний гараж ніколи не передавався у користування покійному [PERSON] , який помер 1986 році. А ордер № 589 від 12.11.1981 року виданий покійному [PERSON] на зовсім інший гараж, який розташований за тією ж адресою, що і гараж позивачки. Крім того зазначила, 27.06.2017 року [PERSON] було відчужено гараж літ. Д, який розташований по [ADDRESS] , загальною площею 15,7 кв.м., [PERSON] за договором купівлі-продажу від 27.06.2017 року, запис в реєстрі № 3307 про, що вона випадково дізналася в літку 2021 року коли якийсь чоловік почав перешкоджати їй увійти до даного гаражу, який викрикував, що це гараж його дружини ( [PERSON] ), який вона придбала за договором купівлі-продажу. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35389035 від 26.05.2017 року та припинити право власності за записом про право власності номер 20614749 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 15,7 кв.м.. Скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35882726 від 27.06.2017 року та припинити право власності за записом про право власності номер 21122844 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 15,7 кв.м.. Скасувати рішення приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35887041 від 27.06.2017 року та припинити право власності [PERSON] за записом про право власності номер 21127350 на гараж літ. Д, який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 15,7 кв.м.. А також стягнути судові витрати по справі. Відзиву на позов відповідачами подано не було. За клопотанням представника відповідача судом було витребувано інвентаризаційні справи з Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації та Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених у позові. Просила позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що даний гараж він успадкував після смерті свого батька [PERSON] .. На його думку батько тимчасово надав [PERSON] даний гараж. Просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не прибула. Жодних клопотань суду не направляла. Третя особа в судове засідання не прибула. Суд, заслухавши присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. З ч. 1 ст. 317 ЦК України вбачається, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено наступне. Щодо реєстрації права власності на спірний гараж за [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до договору купівлі-продажу гаражу посвідченого приватним нотаріусом Гандабурою Г.П. 28.03.2006 року [PERSON] , ідентифікаційний номер: [NUMBER] продала, належний їй на підставі договору купівлі продажу гаража, посвідченого нотаріусом Першої Чернівецької держнотконтори від 28.01.2003 року, за реєстровим номером №2-283, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації 17.02.2003 року, реєстраційний номер 6192 згідно витягу №50298, виданого 17.02.2003 року, [PERSON] та [PERSON] гараж літ. ІХ-13, цегляний, загальною площею 15.7 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] (а.с.18). Право власності за [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано за ними 05.04.2006 року відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10308370 виданого Чернівецьким комунальним обласним бюро технічної інвентаризації (а.с.19). [PERSON] придбала гараж №ІХ-13, загальною площею 15.7 кв.м., який знаходиться по [ADDRESS] за договором купівлі-продажу від 28.01.2003 року у [PERSON] , який їй належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.44-46). [PERSON] вочевидь успадкувала зазначений гараж після смерті [PERSON] за яким було визнано право власності на гараж № [NUMBER] , який розташований за адресою [ADDRESS] рішенням Першотравневого районного суду від 25.06.2002 року (а.с.43). Зазначеним рішенням суду від 25.06.2002 року встановлено, що: 14.08.1961 року гр. [PERSON] і [PERSON] виділено земельну ділянку 36 кв.м. за рахунок подвір`я буд. [ADDRESS] під будівництво гаражу на 2 бокси, вказане будівництво зобов`язано проводити за власний рахунок, що підтверджується протоколом № 20; В 1973 р. гараж [PERSON] перейшов у користування [PERSON] , а в 1978 р. в користування [PERSON] , що підтвержується рішенням Чернівецького міськвиконкому; В 1984 році [PERSON] уклав зі [PERSON] угоду купівлі-продажу гаражу, згідно якої передав [PERSON] 300 руб., а [PERSON] передав йому гараж у власність. Факт передачі гаражу у власність [PERSON] підтверджується актом від 25.10.2000 року, довідками ЖРЕП-9 про те, що [PERSON] користується гаражем ІХ-13 з 1984 року (а.с.43). Таким чином доводи позивачки, що гараж № [NUMBER] , починаючи з моменту його будівництва у 1961 році і до моменту винесення рішення Першотравневим районним судом 25 червня 2002 року, перебував у постійному користуванні громадян [PERSON] (з моменту будівництва до 1973 року), [PERSON] (з 1973 року по 1978 рік), [PERSON] (з 1978 року по 1984 рік), [PERSON] (з 1984 року до реєстрації права власності за ним у 2002 році на підставі Рішення Першотравневого районного суду), після чого гараж ІХ-13, загальною площею 15,7 кв.м. було відчужено [PERSON] (спадкоємицею [PERSON] ) у 2003 році за договором купівлі-продажу гаража від 28 січня 2003 року [PERSON] , а 28 березня 2006 року [PERSON] придбала даний гараж у спільну сумісну власність разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , повністю підтверджуються наявними у справі доказами. Також встановлено, що після смерті [PERSON] його частку у праві власності на вищевказаний гараж успадкували дружина спадкодавця [PERSON] та його донька [PERSON] (а.с.20-24). Щодо реєстрації права власності на спірний гараж за [PERSON] .. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. 23.05.2017 року було зареєстровано право власності (номер запису 20614749) за [PERSON] на підставі ордеру серія та номер №589, виданий 12.11.1981 року народження, видавник Житлове управління виконкому Чернівецької міської ради; довідка серія та номер: №212/0214-9/2017, виданий 23.05.2017, видавник: Холоменюк О.І., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу; рішення виконкому серія та номер: 726/21, виданий 03.11.1981, видавник: виконавчий комітет Чернівецької міської ради народних депутатів; Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, серія та номер: 47677256, виданий 11.05.2017 року, видавник Холоменюк О.І., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу (а.с.30). Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , дана обставина не заперечувалась учасниками справи. В подальшому 27.06.2017 року право власності на гараж літ. Д, площею 15.7 кв.м. по [ADDRESS] приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: р.№3302, виданий 27.06.2017, видавник: Холоменюк О.І., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстровано за [PERSON] (а.с.30). Того ж дня (27.06.2017 року) право власності на даний гараж, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Холоменюк О.І. на підставі договору купівлі-продажу гаражу, серія та номер: р.№3307, виданий 27.06.2017, видавник: [PERSON] , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу, зареєстровано за [PERSON] (а.с.29 на звороті). Отже серед документів на підставі яких приватним нотаріусом Холоменюк О.І. було зареєстровано право власності на спірний гараж за померлим у 1986 році [PERSON] був ордер №589 від 12.11.1981 року на право зайняття приміщення по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому міськради від 03.11.1981 р. №726/21 (а.с.41). Відповідно до рішення виконавчого комітету Чернівецької міської Ради народних депутатів від 03.11.81 р. №726/21 надано дозвіл міськжитлоуправлінню переоформити гараж по [ADDRESS] , який раніше належав гр.. [PERSON] на ім`я інваліда Великої Вітчизняної війни першої групи гр.. [PERSON] , для зберігання автомобіля «Запорожець» з ручним управлінням. Гр. [PERSON] вказаний гараж встановила на підставі рішення міськвиконкому від 25.12.1970 року №682/24 (а.с.106). Рішенням виконкому Чернівецької міської Ради депутатів трудящих від 25.12.1970 року №682/24 надано дозвіл гр.. [PERSON] , тимчасово, до будівництва кооперативного гаражу, установити збірно-розбірний металевий гараж для власної автомашини « [PERSON] » у дворі будинку [ADDRESS] , згідно з викопіровкою з генплану (а.с.107). Таким чином [PERSON] було видано ордер №589 від 12.11.1981 року на право зайняття збірно-розбірного металевого гаражу встановленого гр. [PERSON] .. При цьому зі змісту рішення №205/10 від 24.04.1973 року виконавчого комітету Чернівецької міської Ради депутатів Трудящих встановлено, що земельну ділянку по [ADDRESS] , площею 18 кв.м. на якій розташований цегельний гараж гр. [PERSON] відведено у користування [PERSON] та цей гараж передано у його користування під власну автомашину (а.с.102). Згідно матеріалів інвентаризаційних справ Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації та Чернівецького міського комунального бюро технічної інвентаризації, а також довідки №847 від 19.04.2021 року встановлено, що гараж по [ADDRESS] (№ІХ-13), площею 15.7 кв. позначений літ. «Д» (а.с.38). Отже гараж по [ADDRESS] , літ. «Д» (№ІХ-13), площею 15.7 кв. є капітальною спорудою побудований із цегли, який належав [PERSON] , немає жодного відношення до збірно-розбірного металевого гаражу дозвіл на встановлення якого було надано гр. [PERSON] та в подальшому переоформлено на [PERSON] та видано ордер на право його зайняття. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (в редакції на день вчинення реєстраційних дій) державним реєстратором в тому числі є нотаріус. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України № 1952-IV (в редакції на день вчинення реєстраційних дій) державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; Перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України № 1952-IV (в редакції на день вчинення реєстраційних дій) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Дослідивши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved