Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У вересні 2022 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою до відповідача, [PERSON] , про визначення місця проживання дитини, [PERSON] , [INFO] з матір`ю. В обгрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Даний шлюб було зареєстровано 20.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за №844. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя у них не склалося, тому шлюб було розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25.07.2022 року № 367/6719/21. Протягом тривалого часу позивач і донька фактично проживають за адресою : [ADDRESS] . Позивач зазначає, що має роботу, самостійний дохід, постійне місце проживання, а також стверджує, що дитина бажає проживати разом із нею. Позивач любить свою доньку та має змогу забезпечити її всім необхідним, створює належні умови для розвитку, навчання, виховання доньки. Крім того, позивач зазначає, що вона постійно слідкує за станом здоров`я доньки, знає детально про її особливості здоров`я та як потрібно звести до мінімуму ризики проявлення різних захворювань, яке харчування її необхідне, постійно відвідує з донькою лікарні, піклується про її розвиток. Позивач зазначає, що вона повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяю розвитку дитини. Окрім відвідин дошкільного навчального закладу, Позивач з донькою граються у розвиваючі ігри, читають книги, розглядають розвиваючі картинки, розповідає казки, займаються малюванням. Тобто, Позивач прикладає максимум зусиль для того, щоб надати дитині належний та різнобічний розвиток тощо. Також позивач зазначила, що вона не досягла згоди відповідачем щодо місця проживання їх дитини. Тому, вона вирішила звернутися до суду із позовною заявою про визначення місця проживання доньки з нею. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, до суду направили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі, не заперечували щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не з`явився,про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявні в матеріалах справи довідки про доставку СМС повідомлення та оголошення про виклик особи, опубліковане на офіційному веб-сайті Ірпінського міського суду Київської області, також докази надані представником позивача щодо направлення відповідачу на месенджер "Вайбер" і електронну адресу копії позову та додатків, висновку органу опіки та піклування, ухвали суду про відкриття провадження, причини неявки суду не повідомив, своїм правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заяв про визнання або заперечення проти позову суду не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду направлено письмові пояснення, у яких просили розгляд справи проводити за відсутності представника Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради, надали письмові пояснення суду, відповідно до яких просили позовні вимоги позивачки задоволити. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, вважає позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 20.05.2015 року. Шлюб було зареєстровано 20.05.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис за №844, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . На даний час шлюб між позивачем та відповідачем - розірвано. Викладене підтверджується копією рішення Ірпінського міського суду Київської області про розірвання шлюбу від 25.07.2022 року (справа № 367/6719/21). За час перебування у шлюбі в подружжя народилася донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві від 06.11.2015 року. На час розгляду справи в суді Позивач та донька мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте, протягом тривалого часу Позивач та донька мають іншуфактичну адресу місця проживання: [ADDRESS] . Викладене підтверджується актом про підтвердження фактичного місця проживання від 16.09.2022 року, що виданий депутатом Броварської міської ради Броварського району Київської області. За вказаною адресою Позивач разом з донькою орендують житло, що підтверджується наданою копією договору оренди житлового приміщення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 13.09.2022 року подала до Ірпінського міського суду Київської області заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, для того, щоб зобов`язати відповідача брати участь в утриманні дитини (справа № 367/3499/22). Позивач слідкує за станом здоров`я доньки, що підтверджується долученою декларацією № 0001-0Х39-0НА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу. Крім того, Позивач працює, має стабільний дохід, за місцем своєї роботи характеризується позитивно, що підтверджується довідкою від 09.09.2022 №26 та характеристикою з місця роботи. Позивач на обліках у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується медичними довідками, які видані консультативно-діагностичним центром Комунального некомерційного підприємства територіальних громад Броварського району Київської області "Броварська багатопрофільна клінічна лікарня". На даний час дитина навчається у Броварському ліцеї № 7, що підтверджується довідкою № 232 від 19.09.2022 року, що видана директором Броварського ліцею №7. Органом опіки і піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області надано висновок про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , в якому запропоновано визначити місце проживання дитини разом із матір`ю, [PERSON] , який затверджено рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 06.12.2022 року № 651. Службою у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області та фахівцем із соціальної роботи Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] за адресою фактично проживання із матір`ю: [ADDRESS] . В ході обстеження було встановлено, що для дитини створені належні житлово-побутові умови, помешкання чисте, охайне, мебльоване, оснащене побутовою технікою. Дитина забезпечена одягом, взяттям, продуктами харчування. За обставин, які склалися, позивачем створені умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є спальний куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена іграшками, книгами та іншими речами для розвитку. Спеціалісти служби батьку, [PERSON] пропонували подати документи для об`єктивного розгляду питання щодо визначання місця проживання дитини. Останній повідомив, що документи надавати не буде. Відповідач, [PERSON] не надав до суду жодних клопотань, пояснень, заперечень, доказів, хоча був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, та представником позивача йому було направлено і на електронну пошту, і у мобільний додаток "Вайбер" копію позовної заяви про визначення місця проживання дитини, висновок органу опіки та піклування, ухвалу про відкриття провадження. Таким чином, враховуючи пасивну поведінку Відповідача, його небажання прийняти участь у вирішенні спору, суд приходить до висновку, що проживання доньки разом з матір`ю відповідає її якнайкращим інтересам. Позивач має можливість забезпечити дитині належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Інших доказів суду не надано. Виходячи з того, що дитина проживає зі позивачем, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , матір займається її вихованням та піклується про неї, водить її до навчальних та інших закладів, донька має стійкий соціальний та психологічний зв`язок з матір`ю та за місцем свого проживання, а також враховуючи наданий Органом опіки і піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області висновок про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю, [PERSON] та думку дитини, суд вважає, що необхідно визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] . Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини . Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Частиною 1 ст.161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч.1 ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, ч.ч.2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 7 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Крім того, Верховний Суд зазначає, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п' ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК України передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19). З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано заяву про компенсацію судових витрат від 31.03.2023 року, надано витяг з договору про надання правової допомоги № 206 від 12.09.2022, згідно якого вбачається, що вартість наданих послуг складає 8000 грн., квитанція № 2087899624 про оплату правової допомоги на суму 2500 гривень від 21.09.2022 року, квитанція № 2081638706 про оплату правової допомоги на суму 3000 гривень від 13.09.2022 року, квитанція № 2112026933 про оплату правової допомоги на суму 2500 гривень від 18.10.2022 року, детальний опис робіт наданих адвокатом послуг у справі, квитанцію про сплату судового збору за подання позовної заяви до суду. Таким чином, оцінюючи обґрунтованість заяви представника позивача, суд дійшов висновку, що обсяг наданих послуг адвокатом в суді відповідає критерію реальності таких витрат, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved