Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 15.11.1994 в с. Витвиця Долинського райну Івано-Франківської області, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та всі витрати, пов`язані з розглядом справи, залишити за нею. Свої вимоги мотивує тим, що вона з [PERSON] перебуває у шлюбі, який зареєстрований 15.11.1994. Від даного шлюбу у них народився син, який на даний час є повнолітній. Спільне життя з відповідачем не склалося через те, що він почав зловживати спиртними напоями, часто влаштовував сварки, погрожував фізичною розправою. Через постійні конфліки шлюбні відносини між ними припинилися, спільне господарство не ведеться. У них різні погляди на життя, що суперечить їхнім інтересам. Сім`я фактично розпалася. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кажук В.Б. в судове засідання не з`явилися. Від першої через канцелярію суду поступила заява, в якій вона позов підтримала, просила шлюб розірвати, а розгляд справи здійснювати у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду скерував заяву, в якій позов визнав, просив шлюб розірвати, а справу розглядати за його відсутності. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08 травня 2023 року від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, від відповідача - заява про визнання позову. У поданих заявах сторони просили проводити розгляд справи за їх відсуності. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі з 15 листопада 1994 року, який зареєстрований в с. Витвиця Долинського райну Івано-Франківської області, актовий запис № 15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.06.2003. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 4). Сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне господарство, хоча і зареєстровані за однією адресою. Оцінка суду: беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що між сторонами припинилися будь-які шлюбні та сімейні відносини, їхній шлюб носить формальний характер. Сторони не бажають зберегти сім`ю, наполягають на розірванні шлюбу, про що подали власноруч написані заяви. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Також позивачка просить після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] не змінювати, що, відповідно до ст. 113 СК України, є її правом після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, прізвище позивачці залишити без змін. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що понесені судові витрати позивачка просить залишити за нею. На підставі викладеного, ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України,

Outcome: approved