Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алли Олександрівни про визнання права власності в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивує тим, що вона [PERSON] , звернулася до Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алли Олександрівни з заявою про прийняття спадщини після її батька, [PERSON] , який помер [INFO] , внаслідок чого була відкрита спадкова справа №32/2021. Зазначену спадкову справу 22.03.2021 року заведено на підставі заяви про прийняття дочки спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , тобто по заяві позивачки. На даний час спадщина після померлого [PERSON] складається із квартири, що знаходиться за адресом: [ADDRESS] вартістю згідно висновку про вартість майна до звіту про оцінку №DF220215-001 в сумі 762031,00 грн. Також в матеріалах спадкової справи наявна заява від 07.09.2021 року про прийняття спадщини від імені сина спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , на користь якого спадкодавцем складено заповіт, що посвідчений Другою черкаською державною нотаріальною конторою 01 березня 2000 року за реєстраційним №515. За цим заповітом спадкоємець заповідав все належне йому майно [PERSON] . При зверненні до нотаріуса Нікітіною Т.В. було надано довідку до акту огляду МСЕК серії 5ЧС №092825 від 03.10.2006 року та Пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 11.12.2019 року, згідно яких підтверджується її непрацездатність - інвалідність 3-ї групи. Згідно п.1 ст.1241 ЦК України непрацездатні діти спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Тому [PERSON] незалежно від наявності заповіту є спадкоємницею згідно вище вказаної норми закону. В той же час приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. 13.01.2022 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як з поданих спадкоємцем [PERSON] документів для оформлення спадкових драв на майно померлого [PERSON] вбачається, що відсутні документи, які посвідчують право власності з відповідною реєстрацією права власності та технічна документація на квартиру [ADDRESS] , на підставі яких можливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом згідно ст.1241 ЦК України. Зазначає, що не заперечує про відсутність у неї ( [PERSON] ) документів, які посвідчують право власності з відповідною реєстраціє права власності та технічна документація на квартиру №33 (тридцять три) в будинку [ADDRESS] , на підставі яких можливо видати свідоцтво про право на спадщину, так як дані документи їх ніхто ніколи не надавав, можливо вони знаходяться у відповідача - її брата [PERSON] , який приховує від неї дані документи або вони взагалі втрачені. В той же час [PERSON] витребувала в КП ЧООБТІ копію свідоцтва №1441 про право власності на житло від 11.03.1993 року, яке було видано згідно розпорядження від 11.03.1993 року №1441 та рішення Придніпровського райвиконкому №48 від 10.03.93 р. і відповідно якого приміщення - квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 42,9 кв.м дійсно належить [PERSON] . Вказує, що 14.02.2022 року за заявою [PERSON] виготовлено на вище вказану квартиру технічний паспорт. 18.02.2022 року ПП «Черкаським центром надання послуг» проведено оцінку вартості квартири за адресом [ADDRESS] загальною площею 42,9 кв.м і дана вартість на час оцінки згідно висновку про вартість майна до звіту про оцінку №DF220215-001 складала 762031,00 грн. Наявність вище вказаних документів дає [PERSON] право на звернення до суду про визнання за нею права власності на 1/4частку квартири [ADDRESS] вартістю 190507,40 гривень в порядку спадкування обов`язкової частки спадку. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.08.1962 року виданого Черкаським міським ЗАГС, актовий запис №1256, значиться, що [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] . Факти зміни позивачкою свого прізвища « [PERSON] » на прізвища « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] », що це є одна і та ж особа, підтверджуються свідоцтвом про зміну прізвища, свідоцтвами про розірвання шлюбу, витягами із державного реєстру. Щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору зазначає,що вона звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. із проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом щодо майна померлого [INFO] її батька [PERSON] , 1937 року народження, який проживав у [ADDRESS] , проте їй було відмовлено, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. Оригінали документів, що додані до позовної заяви, знаходяться у позивача. Оригінали документів на квартиру [ADDRESS] знаходяться у відповідача [PERSON] , який не бажає спілкуватися з позивачкою та надати їй дані оригінали для оформлення спадщини, що примусило її до звернення за виготовленням нових документів. А тому, враховуючи вищезазначені обставини, просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] вартістю 190507,40 гривень в порядку спадкування обов`язкової частки спадку після смерті її батька [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , судові витрати в сумі 4145,80 грн. просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2022, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М. визначена для розгляду судової справи № 711/3512/22. Ухвалою суду від 16.08.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 06.10.2022 до суду надійшов відзив [PERSON] , в обґрунтування якого зазначає, що він [PERSON] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Позивачка, [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, відповідач та [PERSON] не є рідними братом та сестрою, а є зведеними. Вказує, що квартира, яку заповів йому батько, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за рішенням суду, після розірванню шлюбу між батьками відповідача дісталась батькові ( [PERSON] ). Зазначає, що, після того, коли [PERSON] розлучився з матір`ю позивачки, він залишив їм своє власне житло, зокрема на користь позивачки, яке отримав від підприємства, на якому на той час працював. Наголошує, що здійснення права на обов`язкову частку у спадщині перешкоджає можливості передати спадкоємцеві за заповітом майно, яким, позивачка, як спадкоємець, що має право на обов`язкову частку, за життя спадкодавця, тобто [PERSON] не користувалась, а відповідач, як спадкоємець за заповітом використовував його для проживання. Також, зазначає, що позивач хоч і повідомляє про здійснення досудового врегулювання спору, зокрема, що вона нібито зверталась до відповідача з проханням надати оригінали документів для оформлення спадщини, при цьому жодних доказів даним обставинам вона до суду не надає. Вказує, що позивач в своїй позовній заяві повідомляє, що при звернень нотаріуса Нікітіною Т.В. було надано довідку до акту огляду МСЕК серії 54СА 092825 від 03.10.2006 року та Пенсійне посвідчення серії [NUMBER] вію 11.12.2019 року, згідно яких підтверджується її не працездатність - інвалідність 3- групи, а саме тому позивачка обґрунтовує заявлені позовні вимоги у відповідно до ст. 1241 ЦК України та вважає, що вона незалежно від наявності заповіту спадкоємницею згідно вище вказаної норми закону. Зазначає, що в наявних матеріалах справи відсутня копія пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 11.12.2019 року, згідно якого позивачку визнано інвалідом 3-ї групи та підтверджується її непрацездатність. А тому,\~просить взадоволені позову відмовити повністю. 04.11.2022 до суду надійшли заперечення на відзив від представника позивача [PERSON] , в яких він зазначає, що відповідачем [PERSON] надано до суду відзив на позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування, в якому вказано, що він категорично заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки, він і позивачка є нерідними братом і сестрою, а є зведеними. Це являється невірним, так як вони мають спільного батька - спадкодавця [PERSON] і мають різних матерів. А зведені родичі це стан споріднення, що виникає при вступі людей у повторний шлюб. У зведених братів або сестер немає спільних\~батьків, і їх пов`язують знов виниклі сімейні відносини, але не біологічна спорідненість. У той же час, брати і сестри по одному з батьків не називаються зведеними, а «єдинокровними» (по батькові) або «єдиноутробними». Сім`я, в якій в одного або обох з подружжя є діти від попереднього шлюбу, називається зведеною сім`єю. Зведеними родичами також є інші члени таких родин, наприклад, мачуха і пасинок, чоловік і внучка нової дружини. Таким чином і [PERSON] і [PERSON] мають рівні права при спадкуванні за законом майна померлого батька [PERSON] , тобто є спадкоємцями першої черги. В той же час померлий [PERSON] залишив після смерті заповіт, яким заповідав все своє майно своєму сину [PERSON] . При визначенні розміру обов`язкової частки нотаріуси повинні враховувати, що частиною першою статті 1241 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язкова частка у спадщині визначається незалежно\~від змісту\~заповіту у розмірі половини частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. Коло спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначається на день відкриття спадщини. Правило про обов`язкову частку у спадщині є встановленою законом поправкою до заповідального розпорядження. Однак застосування цього правила не означає, що буде застосований порядок спадкування за законом. Залишається чинним заповіт у тій частині, в якій він не потребує поправок, передбачених правилами про обов`язкову частку. Заповідач не\~може позбавити\~права на\~спадкування осіб,\~які мають\~право на\~обов`язкову частку\~у спадщині. Відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Перелік осіб,\~які мають\~право на\~обов`язкову\~частку,\~що визначений\~ст.\~1241\~Цивільного кодексу\~України,\~є вичерпним\~і розширеного\~тлумачення не\~потребує.\~При цьому\~непрацездатними вважаються\~особи, які досягли встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"пенсійного віку, або особи з інвалідністю I, II, III груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія. Позивач [PERSON] являється інвалідом 3-ї групи по загальному захворюванню, що підтверджується довідкою Черкаської облМСЕК №3 від 03.10.2006 року, копія якої була додана до позовної заяви. Відповідач [PERSON] оспорює факт непрацездатності [PERSON] в зв`язку з тим, що не надано копії пенсійного посвідчення, що являється в даному випадку абсурдним, так як факт непрацездатності встановлюється не наявністю пенсійного посвідчення, а засвідченим фактом наявності непрацездатності відповідним державним органом, в даному випадку Черкаською облМСЕК №3 і виданою ним довідкою про непрацездатність [PERSON] . В той же час [PERSON] має пенсійне посвідчення і копія даного посвідчення додається до даного заперечення. Стосовно відносин позивачки з батьком, то вона пояснює, що вони були добрими. Вона доглядала за батьком, регулярно підтримувала його продуктами, іншими матеріальними благами. В останні роки, батько довіряв їй отримання його пенсії, для чого надав їй свою пенсійну картку і сказав пін-код. Разом з нею до батька приходив її син, про що навіть свідчить фото її сина та батька, зроблене в спадковій квартирі в 2022 році, яке вона додає в якості доказу до даного заперечення. В той же час відносини батька і відповідача [PERSON] за останні п`ять років значно погіршились. А тому, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 14.11.2022 судом було витребувано у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. завірену копію всієї спадкової справи №321/2021 після смерті [PERSON] , 1937 року народження, який помер [INFO] , проживав за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2022 до суду надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 23.12.2022 до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання від 26.12.2022, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 30.01.2023 до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, проте судом він не приймається до уваги, оскільки відповідачу відмовлено в його клопотанні про поновлення строку на подачу цього відзиву. У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Ліннік М.С. підтримав позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що [PERSON] незалежно від наявності заповіту є спадкоємницею відповідно до п.1 ст.1241 ЦК України. У судовому засіданні представник [PERSON] адвокат Глущенко О.С. не визнав позовні вимоги, просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Разом з тим, вказав, що позивач є матеріально забезпеченою, має у власності дві квартири, а тому її частка в спадщині повинна бути зменшена. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав свого представника та просив відмовити у задоволені позову. Третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна у судове засідання не з`явилася, до початку надала клопотання, у якому просила розгляд справи здійснювати без її участі, у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, враховуючи думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності та взаємозв`язку і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України) Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.03.2021 виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Померлий є рідним батьком позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.08.1962. Позивач неодноразово змінювала прізвища, що підтверджується такими доказами: витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.03.2021 №00029938117, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на [PERSON] (актовий запис №1357); витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 16.03.2021 №00029937721, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на [PERSON] (актовий запис №246); копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 24.10.2019, відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище після державної реєстрації зміни імені на [PERSON] (актовий запис №130). Право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом №1441 від 11.03.1993, яке видане згідно з розпорядженням (наказом) від 11.03.1993 №1441 та рішенням райвиконкому №48 від 10.03.1993. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 22.03.2021 з №89 (спадкова справа №32/21), якою вона приймає спадщину, що залишилась після смерті її батька [PERSON] . Також, в матеріалах справи наявна заява [PERSON] від 07.09.2021 №294 (спадкова справа №32/21), якою він приймає спадщину, що залишилась після смерті її батька [PERSON] . Згідно з Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 22.03.2021 №64022046 вбачається, що заведена спадкова справа №67380924 (номер у нотаріуса 32/2021) відповідно до якої спадкодавцем є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Відповідно до\~постанови про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії від\~13.01.2022\~вих.№15/02-31\~вбачається,\~що всправах приватного нотаріуса заведена спадкова справа за №32/2021 після смерті [PERSON] , 1937 року народження, померлого [INFO] , який-проживав у [ADDRESS] . Зазначену спадкову справу 22 березня 2021 року заведено на підставі заяви про прийняття спадщини дочки спадкодавця [PERSON] , [INFO] . В матеріалах спадкової справи також наявна заява про прийняття спадщини від 07.09.2021 року від імені сина спадкодавця [PERSON] , [INFO] . Крім того, виявлено заповіт складений [PERSON] та посвідчений Другою черкаською державною нотаріальною конторою 01 березня 2000 року за р. №515. За яким спадкодавець заповідав все належне йому майно [PERSON] . Тому, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України після смерті її батька [PERSON] померлого [INFO] , на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 та ч.2\~ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. В\~ст. 1223 ЦК України\~визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги. У шестимісячний строк [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Крім того, частиною першою ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз?яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. За результатами розгляду справи, суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту, враховуючи норми ст. 5 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, оскільки іншим шляхом поновити своє порушене право та майновий інтерес, не є можливим. Відповідно до положень статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов`язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов`язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов`язкову частку. Так,\~заповідач не\~може позбавити\~права на\~спадкування осіб,\~які мають\~право на\~обов`язкову частку\~у спадщині. У частині позбавлення права на спадкування обов`язкового спадкоємця заповідальне розпорядження є недійсним, що в свою чергу не тягне недійсність інших частин заповіту. Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 лютого 2014 року в справі № 1-1/2014 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України (справа про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця), розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в абзаці першому частини першої ст. 1241 Цивільного кодексу України], ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України, який відносить до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Згідно з ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу України непрацездатними вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Так, відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серії 5ЧК №092825 від 03.10.2006 [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи (загальне захворювання) безтерміново. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягай встановленого законом пенсійного віку або визнані особами\~з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Щодо тверджень відповідача про те, що розмір обов`язкової частки позивача у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця, суд зазначає наступне. Відповідно до рішення Пленуму Верховного Суду України (п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7), зазначено, що підставами для зменшення обов`язкової частки у спадщині на практиці є: не підтримання спадкоємцем зв`язків зі спадкодавцем, незважаючи на потребу останнього в цьому; погане поводження із ним; нездійснення належного догляду; надання заздалегідь неправдивих свідчень у суді проти спадкодавця; звинувачення спадкодавця у вчиненні тяжкого злочину; неповідомлення про те, що готується замах на життя спадкодавця; не надання спадкодавцеві допомоги, коли той перебував у небезпеці; аморальна поведінка обов`язкового спадкоємця не лише щодо спадкодавця, а й щодо інших спадкоємців, зокрема й тих, хто має право на обов`язкову частку; виокремлення спадкоємцю певної частки майна ще за життя спадкодавця. Оскільки, відповідачем не наведено жодного доказу, щодо зазначених вище обставин, то в суду немає підстав для зменшення розмір обов`язкової частки позивача у спадщині. Крім того, щодо твердження, що у наявності в позивача у власності двох квартир, а тому позивач є матеріально забезпеченою і такою, що не є соціально незахищеною особою, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, на думку суду, заяви відповідача та його представника в судовому засіданні про те, що позивачка має кращий майновий стан та є матеріально забезпеченою не знайшли свого підтвердження у судовому засідання, та з цього приводу відповідачем не надано будь-яких належних доказів. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки судових витрати в сумі 4145,80 грн., а саме сплачено судовий збір в сумі 1905,80 грн., виготовлення копії технічного паспорта на квартиру - 650,00 грн., проведення оцінки квартири - 1500,00 грн., а також відповідно банківські послуги - 50 грн.+15 грн.+25 грн.,\~суд зазначає. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992.40грн. (квитанція №0.0.2433837652.1 від 25.01.2022) та в розмірі 913,40грн. (квитанція №15 від 29.07.2022), в загальній сумі 1905,80 грн. Також,\~відповідно до\~квитанції №.0.2460464122.1\~від 16.02.2022\~ [PERSON] \~сплатила витрати\~запроведення оцінки квартири в сумі 1500,00 грн. А тому, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача судових витрати в сумі 3405,80\~грн.,\~що складаються\~із судового\~збору та\~витрати запроведення оцінки квартири. Що стосується стягнення витрат за виготовлення копії технічного паспорта на квартиру в сумі 650,00 грн. та витрат за банківські послуги - 50 грн.+15 грн.+25 грн., то суд відмовляє у їх стягненні, оскільки вони не відносяться до судових витрат у розумінні\~ч.\~2\~ст.\~133\~ЦПК України. Вказане судове рішення, як на думку суду, не порушує права будь-яких осіб і є законним та справедливим. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved