Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності за набувальною давністю на 1/9 частину домоволодіння. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. Відповідно технічного паспорту на житловий будинок з надвірними будівлями, будинок [ADDRESS] складається з: житлового будинку (літ.«А»), загальною площею 65,9 кв.м, житловою площею 47,8 кв.м; літньої кухні (літ.«Б»); підвалу (літ.Б'); сараю-літньої кухні (літ.Г); вбиральні (літ.Е); споруджень 1-4,1. Відповідно до звіту КП «Нікопольське МБТІ» від 05.07.2021 року про незалежну оцін\-ку вартості майна - житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , ринкова вартість його 1/9 частини складає 18 974 грн. Відповідно до довідки КП «Нікопольське МБТІ» від 21.12.2020 року за № 1976, право влас\-ності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] \-полі станом на 31.12.2012 року було зареєстроване в книзі 49 за № 115 за: - 7/18 ч. - [PERSON] , на підставі договору про надання у безстрокове ко\-ристування земельної ділянки від 02.10.1965 року, р.н.1-1623, посвідчений І Нікопольською дер\-жавною нотаріальною конторою; - 1/2 ч. - [PERSON] , на підставі рішення народного суду м.Нікополя від 05.09.1969 року; - 1/9 ч. - [PERSON] , на підставі рішення народного суду м.Нікополя від 05.09.1969 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстра\-цію права власності від 17.03.2021 року, їй належить право власності на 7/18 частин житлового бу\-динку з надвірними будівлями [ADDRESS] , які зареєстровані 17.02.2021 року Державним реєстратором Виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровська області Донець Ольгою Едуардівною. Починаючи з 06.04.1978 року і до цього часу, вона проживає в житловому будинку з на\-двірними будівлями [ADDRESS] разом із своєю матір`ю [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Час\-тина домоволодіння, яка йому належала, ніким не успадкована. Проживаючи за вищевказаною адресою після смерті [PERSON] , вона одноособово утримує спірне домоволодіння, здійснює ремонти, користується ним, у зв`язку з чим вважає, що добросовісно заволоділа 1/9 частиною домоволодіння [ADDRESS] , що належить померлому. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чу\-жим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом де\-сяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чу\-жим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом де\-сяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього стро\-ку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позо\-ву про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦКУ). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦКУ) (п.9 Постано\-ви). Враховуючи положення ст.ст.335, 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Згідно пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом та, беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року. При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом з тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п.11 Постанови). Відповідно до статті 316 ЦК України. правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України). У частині першій статті 344 ЦК України передбачено, що особа, яка додросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. При цьому, необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаход\-ження майна в її володінні; вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі май\-на його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонас\-тупником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, про\-тягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (час\-тина друга статті 344 ЦК України). Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Вважає, що сукупність вищезазначених обставин, підтверджених належними доказами, дають правові підстави визнати, що вона більше 10 років відкрито, безперервно володіє нерухомим майном у вигляді 1/9 частини домоволодіння [ADDRESS] , що належить [PERSON] , а тому вона після більш, ніж 10 років такого володіння набула право за набувальною давністю на цю часину спірного домоволодіння, тому звернулась до суду. Представник\~відповідача,\~скориставшись правом,\~наданим йому\~законом,\~надав до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначив наступне. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на праві спільної часткової власності за [PERSON] (1/2 частина) та [PERSON] (7/18 частин). Право власності зареєстровано на підставі ухвали суду № 182/7686/20, виданої 26.01.2021 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області (рішення суду, серія та номер б/н, виданий 05.09.1969 року Народним судом м.Нікополя). Згідно рішення суду від 05.09.1969 року та ухвали Нікопольського міськрайонного суду від 26.01.2021 року, визнано право особистої власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON] ; 7/18 частин цього домоволодіння - за [PERSON] та 1/9 частини цього домоволодіння - за [PERSON] . Таким чином, на момент винесення ухвали Нікопольського міськрайонного суду 26.01.2021 року позивачка знала про всіх співвласників житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Згідно наданих позивачкою доказів, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 20.05.1983 року відділом ЗАГС м.Нікополя. Відповідно до ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. У Постанові Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 роз`яснено, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Визначаючи добросовісність володіння, насамперед, слід встановити, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, тобто, що обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним, але це не означає, що володілець зобов`язаний спеціально інформувати оточуючих про своє володіння річчю. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто, ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Верховний Суд України у постанові від 27.09.2018 року по справі № 571/1099/16-ц зауважив, що при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно, позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність, володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном, факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Визнаючи поняття «умови набуття права власності на чужі речі», Верховний Суд України в Постанові від 04.07.2018 року, по справі № 201/12550/16-ц, був більш лаконічний та визначив, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності наступних умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Тобто, набуття права умов у сукупності. Позивачка зазначає в своєму позові, що знала про наявність співвласників, а саме - [PERSON] , хоча, не зазначає відносно наявності родинних відносин у неї та померлого [PERSON] . У справі № 552/1354/18 від 28 квітня 2020 року КЦС ВС виклав свою правову позицію стосовно належного позивача у справі про набуття права власності за давністю володіння, зазначивши, що позов про визнання права власності за набувальною давністю не може заявляти особа, яка володіє ним за волею власника і завжди знала, хто є власником цього майна. Володіння є добросовісним, якщо особа не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12- 291 гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) та в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2021 року № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Документи, які надала позивачка в підтвердження своїх фінансових вкладень, не підтверджують факту направлення коштів на ремонт всього будинку та, зокрема, частини (1/9) померлого [PERSON] . Таким чином, позивачем не наведено належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог. Тому, на підставі вищевикладеного,

Outcome: approved