Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

27 березня 2023 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 2007 року він перебував з позивачкою у фактичних шлюбних відносинах, від яких в них [INFO] народився син [PERSON] . Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2011 року у цивільній справі № 2-958/11 з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно. В подальшому 17 липня 2016 року вони офіційно зареєстрували шлюб, який рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 06 лютого 2020 року було розірвано. З цього часу син проживає з ним та знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні. Посилаючись на викладене, позивач просив звільнити його від сплати аліментів з часу звернення до суду. Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій, крім цього, зазначила, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка надала до суду заяву, в якій зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, що є у справі, суд дійшов такого. [PERSON] , [INFO] , є сином позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 серпня 2008 року (а.с. 11). Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 листопада 2011 року у цивільній справі № 2-958/11 з позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26 жовтня 2011 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством України (а.с. 24). Відповідно до довідки про склад сім`ї за вих. № 5487 від 21 березня 2023 року, виданою відділом забезпечення діяльності Центру надання адміністративних послуг Очаківської міської ради, до складу сім`ї позивача [PERSON] входить його син [PERSON] ,\~ [INFO] (а.с. 12). Отже, судом встановлено, що дитина на теперішній час проживає разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , проте за рішенням суду з останнього стягуються аліменти на користь відповідачки. Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Це також кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, згідно з якою якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних норм закону вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини, не витрачає отримані нею аліменти на дитину, або ж у випадку, коли дитина з певного часу перебуває на утриманні іншого з батьків, з якого вже стягуються аліменти. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому, обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Стягнення на даний час аліментів з позивача свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися грошовими коштами, що стягуються з нього в рахунок аліментів на утримання дитини, яка з лютого 2020 року проживає з ним. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Таким чином, проживання дитини з батьком є обставиною, що має істотне значення, і є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів. З огляду на викладене, враховуючи те, що дитина проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання рішення суду, яким з позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина, суд дійшов висновку про те, що позов є таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача за клопотанням останнього. На підставі викладеного,

Outcome: approved