Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 29 січня 2016 року, від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки вони різні за характером люди з різними поглядами на життя, шлюбні відносини між ними фактично припинені навесні 2019 року, спільне господарство не ведеться, шлюб існує лише формально. Позивачка вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. Ухвалою судді від 28 березня 2023 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду даної справи по суті. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 29 січня 2016 року за актовим записом № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим тим же органом державної реєстрації актів цивільного стану 29 січня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 29 січня 2016 року. [PERSON] та [PERSON] тривалий час проживають окремо. Спільне життя подружжя не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Подружні відносини сторони припинили. Позивачка категорично заперечує можливість примирення і збереження сім`ї. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У силу ч. 3 і ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, небажання позивачки зберегти подружні відносини, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, позицію відповідача, суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу неможливе. Підстав для відмови в позові немає. Відтак, шлюб підл ягає розірванню. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1073 грн 60 коп відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved