Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

В лютому 2021 року позивачка звернулася до суду із позовом, яким просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник - адвокат Гарчева Л.М. в судове засідання не зівились, про час та дату засідання повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання повідомлені належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримують наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , 2010 року народження, не заперечують проти задоволення уточнених позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав уточнені позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1, 4\~\~ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24\~Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. У відповідності до ч.3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 14.01.2021 року №00029208290, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 08 серпня 2009 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис 240. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис №17. Батьками зазначені [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 вересня 2011 року по справі №2-1786/11 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач у своєму позові стверджує, що дитина проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач інтересами дитини не переймається, з дитиною не спілкується, не телефонує їй, навіть не вітає її з днем народження, дитина не пам`ятає його і ніколи про нього не питає, батько перестав спілкуватися з донькою в 2011 році, одразу після того, як сторони розірвали шлюб. Відповідач веде асоціальний спосіб життя, постійно вживає наркотичні засоби. Відповідно до медичного висновку №249 від 15.11.2016 р. [PERSON] є дитиною інвалідом І групи «А». Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Доброславського ВДВС в Одеському районі Одеської області ПМ УМЮ (м. Одеса) за ВП №63653999 щодо стягненні з [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , станом на 20.03.2023 р. сукупний розмір заборгованості становить 68500,00 грн. Відповідачем, [PERSON] надано до суду копію заяви від 25.11.2022 року, засвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Акаєвою А.В., зареєстровану в реєстрі за №1588, відповідно до якої він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Суд бере до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , рішенням виконавчого комітету №109 від 08.05.2023 року, згідно якого комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Доброславської селищної ради на засіданні 27.04.2023 року встановлено, після запровадження воєнного стану в Україні мати з донькою виїхали за межі держави, дівчинка потребує лікування, для якого необхідно мати згоду обох батьків. Гр. [PERSON] жодним чином не бере участі у вихованні своєї доньки та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, які полягають у необхідності піклування про здоров`я дитини, та її фізичний, духовний та моральний розвиток. З метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, орган опіки та піклування Доброславської селищної ради вважає доцільним позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , по відношенню до своєї малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Все це в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. В силу ст. 164 Сімейного Кодексу України ч. 1 п. 2 мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення батьківських [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої доньки розглядає як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісного батька. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частинами 2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Суд приймає до уваги, що батько дитини, [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, у житті доньки [PERSON] участі не бере та не цікавиться інтересами дитини. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своєї доньки, що може мати наслідком ігнорування батьком взагалі дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, тому суд вважає можливим позбавити його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , як крайній засіб впливу , оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки батька по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обґрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved