Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завдано внаслідок ДТП. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 09 листопада 2022 року о 18 годині 01 хвилина [PERSON] , керуючи автомобілем DODGE RAM д/н [NUMBER] навпроти буд.№3А по вул. Горького, м. Першотравенська, Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом, не впевнившись в безпеці руху, здійснив зіткнення з належним позивачу автомобілем VOLKSWAGEN TIGUAN д/н [NUMBER] , в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, після чого [PERSON] залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний. Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області №186/1059/22 від 21 серпня 2020 року, яка набрала законної сили 04 січня 2023 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень. Під час звернення позивача до ТОВ «Автоцентр-Україна» з метою ремонту пошкодженого під час ДТП транспортного засобу, йому видали рахунок, згідно якого сума відновлювального ремонту за подією в цій справі становить 69 372,66 гривень. [PERSON] є страхувальником ПрАТ СК «ВУСО» (третя особа по справі), тому позивач звернулася до цього страховика з метою відшкодування шкоди. Третя особа спочатку пропонувала сплатити страхове відшкодування в розмірі, приблизно 12 000 гривень, але вона надала інформацію з ТОВ «Автоцентр-Україна» та попросила провести незалежне оцінювання вартості відновлювального ремонту. ПрАТ СК «ВУСО» було залучено спеціаліста, який надав Звіт №SOS-221125-251960, згідно з яким ця вартість склала 69 001,03 гривень. Посилаючись на п.12.1 ст.12, п.36.2 та п.36.6 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», третя особа сплатила позивачу 31 560,07 гривень, не сплачуючи вартість фізичного зносу на запасні частини (коефіцієнт фізичного зносу 0,5677) в розмірі 30 878,55 гривень, ПДВ на матеріали та запасні частини в розмірі 5 062,41 гривні та франшизи в розмірі 1 500 гривень, таким чином не доплативши 37 440,96 гривень, яких не вистачить на ремонт автомобіля, який на сьогодні позивач не має змоги відремонтувати через брак коштів. Крім зазначеного, внаслідок протиправних дій [PERSON] , позивачу була спричинена також моральна шкода. Наявність моральної шкоди позивач обґрунтовує: - душевними стражданнями пережитими нею у зв`язку із самим фактом пошкодження належного їй майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК). Вона витратила чимало часу на поїздки до м. Дніпро, була вимушена витрачати свої кошти, бо за характером її ритму життя вона постійно пересуваюся на автомобілі в різний час та є багато незручностей доїжджати до місць роботи (вона ФОП, що потребує багато пересувань); - емоційним дискомфортом, пов`язаним з тим, що володіння зовсім не старим автомобілем підкреслювало її статус самодостатньої і незалежної людини, який було понівечено і винна людина веде себе абсолютно відсторонено, окрім того на блокпостах дуже часто вимагають надати документ через пошкодження, що також є зайвою підставою для її зупинки та витрату часу. Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10\~000 гривень. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь недоплачену частину страхового відшкодування за спричинену матеріальну шкоду у вигляді різниці між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування в розмірі 37 440 (тридцяти семи тисяч чотирьохсот сорока) гривень 96 копійок та спричинену ним моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень. Відповідач [PERSON] , надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що якщо позивач не погоджується із сумою страхового відшкодування, то йому необхідно було про це повідомити письмово страхову компанію, і самостійно замовити товарознавчу експертизу автомобіля, з метою визначення реальної суми завданого збитку. Рахунок С000081205 від 16.11.2022 року на суму 69 (шістдесят дев`ять) тисяч 372 гривні 66 копійок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» наданий позивачем не може бути належним доказом, тому що, це є не експертна установа, а авторемонтне підприємство. Також цей рахунок не оплачений Позивачем, тобто Позивач не поніс реальних витрат на відновлю вальний ремонт свого автомобіля. Відповідно до Полісу №АР / 6370839 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім`я Відповідача [PERSON] страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну складає 130 (сто тридцять) тисяч гривень. Відповідач [PERSON] , вважає, що він є неналежним відповідачем по цій справі. Вважає, що Позивач свої проблеми щодо недостатності коштів на відновлювальний ремонт автомобіля має вирішувати з страховою компанією, та подавати позов до третьої особи Приватної страхової компанії Страхова компанія «ВУСО». Щодо стягнення завданої моральної шкоди, то [PERSON] ,\~вважає,\~що він не є належним відповідачем по цій цивільній справі і тому позовні вимоги на нього не розповсюджуються, а мають заявлятися до При\-ватної страхової компанії Страхова компанія «ВУСО». Відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої\~особи ПрАТ\~«СК «ВУСО» надав\~суду належним\~чином завірену\~копію страхової\~справи щодо\~відшкодування шкоди,\~завданої власнику\~транспортного засобу\~«Volkswagen\~Tiguan»\~р/н\~ [NUMBER] \~-\~ [PERSON] в\~результаті ДТП,\~на підставі\~договору обов`язкового\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів (поліс\~№АР6370839)\~укладеним між\~ПрАТ «СК\~«ВУСО» та\~ [PERSON] .\~Письмових пояснень, на підтримку або заперечення проти позову не надав. Розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~З постанови Першотравенського міського суду у справі № 186/1059/22 від 05 грудня 2022 року вбачається, що 09 листопада 2022 року о 18 годині 01 хвилині, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Dodge Ram», р/н [NUMBER] , біля будинку №3-а по вулиці Горького, міста Першотравенська, Синельниківського району, Дніпропетровської області, рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Після чого, [PERSON] покинув місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний. \~ \~ \~ \~Вказаною постановою [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 та ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 копійок. Зазначеною постановою підтверджується, що відповідач [PERSON] , здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER] , та одразу після цього залишив місце ДТП /а.с.10-11/. Відповідно до копії Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/6370839 від 19.04.2022 року, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля «Dodge\~Ram»,\~р/н\~ [NUMBER] , застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО» (станом на дату скоєння ДТП, 09 листопада 2022 року, поліс є діючим) страхова сума одного потерпілого становить: 260\~000 грн за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130\~000 грн за шкоду заподіяну майну, з франшизою 1500 грн /а.с.95/. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є власником автомобілю «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER] /а.с.31/. [PERSON] , звернулася на СТО офіційного дилера «Volkswagen»,\~а саме Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Автоцентр-Україна», згідно ремонтної калькуляції складеної на СТО С000081205\~від 16.11.2022\~року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER] становить 69\~372,66\~грн з\~ПДВ /а.с.15/. Відповідно до Звіту №SOS-221125-251960 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07.12.2022 року складеного на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER] становить 69 001,03 грн з\~ПДВ /а.с.59/. 21.12.2022 року [PERSON] , отримала від ПрАТ «СК «ВУСО» страхове відшкодування в сумі 31\~560,07 грн /а.с. 78,16/. ПрАТ «СК «ВУСО» при виплаті страхового відшкодування зменшило суму оціненої шкоди 69 001,03 грн з\~ПДВ на суму франшизи 1500 грн, суму вартості фізичного зносу на запасні частини 30\~878,55 грн, суму ПДВ на матеріали та запасні частини 5062,41 грн /а.с.80/. 06.02.2023\~року позивач [PERSON] , звернулася до суду з цим позовом. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це сере іншого шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У цій справі сторонами не оспорюється факт ДТП за їх участі, наявність вини відповідача та отримання позивачем від страхової компанії суми страхового відшкодування у розмірі 31\~560,07 грн /а.с. 78,16/. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Аналогічні по суті висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 09 листопада 2022 року у справі №497/470/2021 (провадження № 61-20047св21) та від 16 січня 2023 року у справі № 664/1499/17 (провадження № 61-6115св20). Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, суд приходить до висновку про те, що оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] , пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує стягнутий на користь позивача розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданих збитків та стягнутим страховим відшкодуванням в сумі 32 378,55 грн, яка складається з франшизи 1500 грн, та вартості фізичного зносу на запасні частини 30\~878,55 грн. Заперечення Відповідача проти позову, з посиланням на те, що рахунок С000081205 від 16.11.2022 року на суму 69 (шістдесят дев`ять) тисяч 372 гривні 66 копійок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Україна» наданий позивачем не може бути належним доказом та позивач не поніс реальних витрат на відновлю вальний ремонт свого автомобіля. Суд вважає безпідставними, оскільки Позивач не оскаржує вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» р/н [NUMBER] , який визначений Звітом №SOS-221125-251960 «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 07.12.2022 року складеного на замовлення ПрАТ «СК «ВУСО» та становить 69 001,03 грн з\~ПДВ /а.с.59/. Саме з цього розміру збитків Позивач розраховує свої позивні вимоги. Так, Верховний Суд у постанові від 16 січня 2018 року у справі № 758/11064/14-ц, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій і передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зробив висновок про те, що суди не звернули уваги на наданий позивачем рахунок-фактуру, який підтверджує розмір збитків, завданих позивачу, і такі витрати є необхідними для виконання робіт для відновлення автомобіля. У зв`язку з цим посилання судів, що на час пред`явлення позову чи ухвалення рішення суду позивач вже зобов`язаний надати акт виконаних робіт і квитанції та чеки про їх оплату, не відповідає вимогам закону, оскільки саме для відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля позивач і пред`явив позов з метою отримання коштів. В той же час в частині позовних вимог про стягнення з Відповідача 5062,41 грн - суми ПДВ на матеріали та запасні частини /а.с.80/, слід відмовити. Так, Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. Отже ПДВ в сумі 5062,41 грн входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто [PERSON] , страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту. Таким чином розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із [PERSON] , на користь [PERSON] , становить 32 378,55 грн, яка складається з франшизи 1500 грн, та вартості фізичного зносу на запасні частини 30 878,55 грн. Щодо вимог про стягнення з Відповідача - [PERSON] , на користь позивача моральної шкоди суд виходить до наступного. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Згідно вимог, ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, Позивач зазначив, що дорожньою пригодою з вини відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає у негативних наслідках немайнового характеру: [PERSON] стражданнями пережитими нею у зв`язку із самим фактом пошкодження належного їй майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК). Вона витратила чимало часу на поїздки до м. Дніпро, була вимушена витрачати свої кошти, бо за характером її ритму життя вона постійно пересуваюся на автомобілі в різний час та є багато незручностей доїжджати до місць роботи; емоційним дискомфортом, пов`язаним з тим, що володіння зовсім не старим автомобілем підкреслювало її статус самодостатньої і незалежної людини, який було понівечено і винна людини веде себе абсолютно відсторонено, окрім того на блокпостах дуже часто вимагають надати документ через пошкодження, що також є зайвою підставою для її зупинки та витрату часу. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням його майна. З огляду на викладене та враховуючи, що автомобіль належний позивачу було пошкоджено в результаті дій відповідача [PERSON] , а пошкодження майна особи у будь-якому разі призводить до душевних страждань, пов`язаних з необхідністю вчинення відповідних дій, спрямованих на відновлення майна або інших дій, спрямованих на відновлення своїх порушених прав, то суд вважає за можливе з урахуванням обставин справи та доводів Позивача про заподіяння йому моральної шкоди, стягнути з Відповідача - [PERSON] , на користь позивача враховуючи вимоги розумності та справедливості грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial