Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті з 01.11.2017 року по 01.03.2023 року послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії квартири [ADDRESS] в сумі 44223,20 грн., вказавши, що вказана квартира, власником якої є відповідач, забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає позивач. Відповідач допустила заборгованість за надані їй позивачем послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії станом на 01.03.2023 року в розмірі 44223,20 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 28.03.2023 року у цивільній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Відповідач надала відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період з 01.11.2017 по 01.03.2020 року у зв`язку із спливом строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] , [INFO] . Вищевказана квартира забезпечується послугами централізованого опалення та постачання теплової енергії, які надає позивач та на вказану квартиру позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідач користувалася послугами позивача з централізованого опалення та постачання теплової енергії, від отримання послуг не відмовлялася. Таким чином, між сторонами існували зобов`язальні правовідносини, які зі свого боку відповідач не виконувала належним чином, своєчасно не вносила необхідні платежі, чим порушила права позивача і допустила заборгованість за період з 01.11.2017 року по 01.03.2023 року в сумі 44223,20 грн. Разом з тим, судом встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості, складений позивачем, не підтверджує визнання боржником боргу, поза межами строку загальної позовної давності. Тому у даному випадку\~\~положення\~\~ч. 1 ст. 264 ЦК України, як підстава переривання строку позовної давності, не можуть бути застосовані, оскільки із\~\~матеріалів справи не вбачається, що відповідач сплачуючи поточні\~\~платежі за комунальні послуги за весь період не у повному обсязі,\~при цьому сплачував і виставлені йому минулі борги. Також доказів про те, що відповідачем вчинялися будь-які дії, що свідчать про визнання ним заборгованості у розумінні ч.1 ст.264 ЦК України, як підстава переривання строку позовної давності, у матеріалах справи відсутні. Положеннями ст. 257 ЦК України\~визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526\~та ст. 530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачена\~\~обов`язковість договору для виконання його сторонами. Як встановлено судом, щодо заборгованості по оплаті платежів за спожиті комунальні послуги\~у межах строку загальної позовної давності\~з 01.03.2020 року по 01.03.2023 року [PERSON] була нарахована сума 40404,75 грн., а сплачено 16247,90 грн. Отже, розмір основного боргу у межах загального строку позовної давності, а саме з 01.03.2020 року по 01.03.2023 року складає 24156,85 грн., що є підставою для часткового задоволення позову та стягнення судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial