Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

02.02.2023 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи тим, що вона є власницею домоволодіння [ADDRESS] . По сусідству з нею, в суміжному домоволодінні [ADDRESS] проживає [PERSON] , який пошкодив її майно, чим завдав матеріальної шкоди, а також своїми протиправними діями завдав їй моральної шкоди. Так, відповідач у своєму дворі займається ремонтом автомобілів і періодично по стічній трубі, вихід якої він облаштував на належну позивачці земельну ділянку, стікають невідомі хімічні речовини, які не являються водою. В січні 2022 року [PERSON] залив фарбою камеру відеоспостереження, встановлену на подвір`ї позивачки і через це вона не працює. Також [PERSON] зруйнував паркан, встановлений між їхніми домоволодіннями, в трьох місцях пошкодив фундамент, на якому встановлено цей металевий паркан і побив сам паркан в декількох місцях. На її зауваження [PERSON] не реагує, поводить себе агресивно, тому вона зверталася до Первомайського РВП ГУНП, який провів перевірку і підтвердив факт пошкодження майна, однак відповідач від відповідальності ухилився, тому що розміру завданої ним шкоди не вистачило для складу кримінального правопорушення. Також вона зверталася до виконкому Первомайської міської ради та до квартального комітету, щоб вирішити конфлікт мирно, однак результатів не було. 06.09.2022 року виконком склав акт обстеження домоволодінь [ADDRESS] та прилеглої до них території, однак це також не дало результатів. Відповідно до звіту про оцінку вартості ремонту пошкодженого паркану та камери відеоспостереження ринкова вартість об`єкту оцінки становить 16\~978 грн. 97 коп. і позивачка вважає, що така сума має бути відшкодована їй відповідачем, як особою, яка таку шкоду завдала, а тому просить стягнути її з відповідача на її користь на відшкодування завданої ним майнової шкоди. Ухвалою суду від 03.02.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; направлено відповідачу копію позову, додатків; роз`яснено відповідачу право і порядок подачі відзиву, заперечень проти відповіді на відзив, позивачці право і порядок подачі відповіді на відзив. Сторонам роз`яснено порядок подачі клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, а також порядок доказування і подачі доказів. 08.03.2023 року ухвалою суду від 08.03.2023 року за клопотанням представника відповідача адвоката Дорова А.О. відкладено судовий розгляд справи на 05.04.2023 року для надання можливості подати відзив на позовну заяву. 30.03.2023 року представник відповідача адвокат Доров А.О. подав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] позов не визнає і просить відмовити в його задоволенні, оскільки позивачка не довела свої позовні вимоги, зокрема, не надала жодного доказу на підтвердження викладених у позові обставин, зокрема про те, що його винними протиправними діями їй завдано майнової шкоди. 03.04.2023 року представник відповідача адвокат Доров А.О. повідомив суд про припинення своїх повноважень. 03.04.2023 року представник позивачки адвокат Бєлоущенко А.Ж. подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що всі викладені у позові обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, підтверджені доданими до позову доказами, про які також зазначено в позові, а твердження відповідача про недоведеність позовних вимог є хибним. До відповіді на відзив додав оригінал звіту № 1721 від 17.08.2023 року про оцінку ремонту пошкоджених профільних листів забору та відеокамери, а також додатки до такого звіту. 05.04.2023 року представник відповідача адвокат Піньковська О.М. повідомила суд про вступ у справу і просила відкласти судовий розгляд та надати їй можливість ознайомитись з матеріалами справи. Ухвалою суду від 05.04.2023 року судовий розгляд відкладено на 08.05.2023 року. Протягом наданого часу представник відповідача адвокат Піньковська О.М. для ознайомлення з матеріалами справи не з`являлася. Сторонами, їх представниками не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. \~ \~ \~ \~Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, наданих сторонами, з врахуванням позицій сторін, викладених у поданих ними заявах по суті справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 77-80 ЦПК України докази повинні бути належними, допустимими, достовірними і достатніми. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони є власниками сусідніх суміжних домоволодінь. Позивачці на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 16.01.2006 року, реєстровий номер №189, що підтверджується копією відповідного договору, витягами з державного реєстру правочинів та державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. \~ \~ \~ \~ Відповідачу на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 25.03.2004 року, реєстровий № 835, що підтверджується копією відповідного договору, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Достовірної інформації про належність земельних ділянок, на яких розташовані вказані суміжні домоволодіння, актуальної на час виникнення спірних правовідносин і на час розгляду справи в суді, сторонами не надано, але однозначно, сторони є користувачами таких земельних ділянок. Оскільки предметом позову є відшкодування майнової шкоди, в даному випадку мають застосовуватись норми, що регулюють правовідносини, які виникають з відшкодування шкоди, тобто норми Конституції України та цивільне законодавство. Відповідно до п.3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватись моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх зазначених прав вимог суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, згідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Статтею 1192 ЦК України визначені способи відшкодування майнової шкоди, завданої майну потерпілого. Так, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи наведені норми права, для правильного вирішення справи необхідно встановити наявність чи відсутність пошкоджень майна позивачки та в разі їх наявності особу, яка пошкодила майно, її вину та причинно-наслідковий зв`язок між умисними винними діями особи та наявними пошкодженнями. Саме такі обставини і є предметом доказування в наданій справі. При цьому наявність майнової шкоди та її розмір має доводити позивачка, а відсутність вини відповідач в разі, якщо не визнає позов. Позивачка обґрунтовує вимоги про відшкодування шкоди тим, що відповідач пошкодив її паркан та камеру відеоспостереження. Саме вартістю відновлення такого майна обґрунтований розмір завданої шкоди. За таких обставин посилання позивачки в позовній заяві на те, що відповідач по стічній трубі зливає якісь хімічні речовини і вони течуть на її земельну ділянку, суд визнає такими, що не мають відношення до наданої справи, виходять за межі позовних вимог, а тому не потребують доказування чи спростування. З наданих позивачкою документів вбачається, що вона неодноразово зверталася до різних інстанції зі скаргами на протиправні дії відповідача [PERSON] , якими завдано шкоду її майну. Так, 11.06.2022 року вона звернулася зі скаргою до голови квартального комітету №46 [PERSON] , в якій серед іншого повідомила, що її сусід [PERSON] після того, як вона встановила камери відеоспостереження, пошкодив камеру, замалював її з балончика фарбою; бив металевими предметами та цеглою її паркан з металопрофілю, чим його пошкодив. 15.07.2022 року на таку скаргу головою квартального комітету №46 [PERSON] було надано відповідь, в якій зазначено, що 18.06.2022 року вона разом з дільничним інспектором Доценком І.С. здійснили виїзд на місце проживання [PERSON] і виявили, що дійсно з жолоба [PERSON] тече вода з даху його будинку у двір [PERSON] . Про виявлення інших порушень, як то пошкодження камери відеоспостереження чи паркану, у такій відповіді не зазначено. За таких обставин зазначені вище надані позивачкою письмові докази: скарга голові квартального комітету від 11.06.2022 та відповідь на неї від 15.07.2022 року є неналежними доказами, оскільки не стосуються предмета доказування. 27.06.2022 року [PERSON] звернулась із заявою до голови Первомайської міської ради, в якій зазначила, що сусід по суміжному домоволодінню [PERSON] руйнує її паркан, що розташований на межі, а саме пошкодив фундамент, на якому встановлено металевий паркан, та побив сам паркан; в січні залив фарбою камеру відеоспостереження, внаслідок чого вона не працює. Просила призначити комісію, якій доручити встановлення пошкоджень. 15.07.2022 року міським головою надана відповідь на вказану заяву, в якій [PERSON] рекомендовано звернутися до експерта, тому що до повноважень міської ради не входить встановлення пошкоджень. За таких обставин зазначена в заяві [PERSON] від 27.06.2022 року та у відповіді міського голови на таку заяву інформація не містить відомостей про наявність чи відсутність пошкоджень майна [PERSON] , а тому відповідно до ст. 77 ЦПК України зазначені документи також є неналежними доказами в частині доведення наявності завданої майнової шкоди. Також неналежним доказом суд визнає лист-відповідь начальника Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області від 31.12.21 року, тому що в ньому відсутня інформація, що стосується предмета доказування в наданій справі. З листа начальника поліції від 12.01.2022 року вбачається, що розглядалося звернення [PERSON] про пошкодження камер відеоспостереження, однак у ньому не зазначено результатів перевірки такого звернення і чи був встановлений такий факт, чи ні, хто є винуватцем в разі заподіяння шкоди, тож вказаний доказ не доводить викладені в позові обставини спричинення відповідачем майнової шкоди позивачці. Аналогічно суд оцінює відповіді начальника поліції від 04.02.2022 та від 25.08.2022 року на звернення [PERSON] про пошкодження паркану, адже у цій відповіді не зазначено, чи було встановлено факт пошкодження паркану, якого саме і хто його пошкодив. Також, не можна визнати належними доказами відповіді міського голови від 21.07.2022, 16.02.2022 та від 28.04.2022 року, оскільки з їх змісту не ясно, про які саме порушення йде мова, а також в них відсутня інформація про фіксування фактів пошкодження майна та встановлення винних у такому пошкодженні осіб. Відповідь голови квартального комітету №46 від 03.08.2022 року на скаргу [PERSON] також не містить інформації щодо предмета доказування в наданій справі, тож є неналежним доказом. Крім того, позивачкою надано звіт № 1721 від 17.08.2022 року про оцінку ремонту пошкоджених профільних листів забору на границі 2-3 земельної ділянки кадастровий номер № 4810400000:01:081:0014 та ІР-відеокамери марки TD-9524S3L(D/PE/AR), що знаходяться у власності [PERSON] та розташовані по [ADDRESS] . Оцінку майна виконав та склав звіт оцінювач [PERSON] , свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 487 від 08.08.2003 року, кваліфікаційне свідоцтво МФ № 486 від 19.07.2003 року, сертифікат суб`єкта оціночної діяльності ФДМУ № 619/21 від 13.08.2021 року. Зазначений доказ суд визнає належним, оскільки він містить інформацію саме щодо предмета доказування, та допустимим і достовірним, оскільки він відповідає вимогам ст.ст. 77, 78, 79, 95, 102 ЦПК України. Під час проведення оцінки експерт-оцінювач, який має відповідні повноваження, належним чином встановив і зафіксував пошкодження майна позивачки, зокрема, встановив, що при огляді об`єкта оцінки встановлено, що пошкоджено 15 профільних листів забору (є деформація листів з гострими складками, а в деяких місцях розриви). Також ІР-відеокамера марки TD-9524S3L(D/PE/AR) має пошкодження фарбою. Наведені обставини належним чином зафіксовані і продемонстровані у доданій до звіту фототаблиці. Згідно результатів оцінки вартість ремонту пошкоджених профільних листів забору та відеокамери, про які зазначено вище, станом на 17.08.2022 року без урахування ПДВ складає 16\~978 грн. 97 коп. Зазначений звіт про оцінку майна відповідачем не оспорювався і наявна в ньому інформація не спростована. На підставі наданого звіту про оцінку суд дійшов висновку про те, що факт наявності пошкоджень майна [PERSON] , про які вона зазначила в позові, знайшов своє підтвердження під час судового розглялу. При цьому сам звіт про оцінку складений експертом-оцінювачем на підставі дослідження сукупності доказів. Щодо встановлення особи, винної у пошкодженні майна позивачки, суд зазначає наступне. З наведених вище доказів встановлено, що наявні пошкодження паркану та відеокамери позивачки знаходяться на межі з домоволодінням [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Майно [PERSON] очевидно, пошкоджено саме з території домоволодіння [PERSON] . Як заначено вище, власність зобов`язує і саме власник зобов`язаний слідкувати за тим, щоб його власність не використовувалась з метою порушення прав та інтересів інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Однак, відповідач такого не довів, а тому суд вважає, що саме він, як власник домоволодіння, з території якого завдано шкоди майну [PERSON] , має відшкодувати завдану їй майнову шкоду в розмірі, визначеному в наведеному вище висновку про оцінку майна. За таких обставин, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази з точки зору їх належності, достовірності, допустимості і взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги законні обґрунтовані і підлягають повному задоволенню на підставі наведених вище норм права. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі по сплаті судового збору, витрат на правову допомогу та витрат на залучення експерта для складання звіту про оцінку майна. Розмір таких витрат відповідачем не оспорювався і не ним не спростований. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved