Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся [PERSON] з вказаним позовом в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після померлого [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . За життя його батько вступив до ЖБК №104 у м. Хмельницькому та сплатив усі пайові внески на придбання квартири [ADDRESS] . У 1992 році його батькові був виданий ордер на вселення разом із сім`єю до вказаної квартири. Після сплати внесків на придбання квартири батько право власності на неї у встановленому законом порядку не оформив. Спадщину після смерті батька прийняв лише він звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці батька першої черги (дружина [PERSON] та донька [PERSON] ) від прийняття спадщини відмовилися, подавши нотаріусу відповідні заяви. Звернувшись до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану кватиру він отримав відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії із посиланням на те, що право власності за спадкодавцем на спірну квартиру не було зареєстровано. Зазначив, що його батько, сплативши у повному обсязі пайові внески до ЖБК на придбання квартири, набув право власності на це майно, а отже вказана квартира входить до складу спадщини, яка відкрилася після його смерті. Ухвалою суду від 07.11.2022 року вказаний позов був прийнятий до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у загальному позовному провадженні. 03.03.2023 року [PERSON] був поданий зустрічний позов до [PERSON] , Хмельницької міської ради в якому вона просила визнати за нею право власності на частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За життя [PERSON] вступив у члени ЖБК №104 та сплатив всі пайові внески за придбання квартири [ADDRESS] . У 1992 році їх сім`я на підставі виданого ордеру вселилися у вказану квартиру та з того часу проживала у ній. Після сплати пайових внесків на квартиру у повному обсязі право власності на неї у встановленому порядку зареєстровано не було. Разом з цим сплата пайових внесків здійснювалася [PERSON] за їх спільні кошти як подружжя. Оскільки вказана квартира ними була придбана в період перебування шлюбу за спільні сімейні кошти, їй належить право власності на частку цієї квартири. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняв [PERSON] - їх син. З огляду на викладене зазначила, що до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входить лише частина квартири [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14.03.2023 року зустрічний позов [PERSON] був прийнятий до розгляду, відкрито провадження у справі та він об`єднаний в одне провадження разом із первісним позовом. У відзиві на первісний позов [PERSON] відповідач Хмельницька міська рада позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні. Зазначено, що позивачем не долучено до матеріалів справи належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт внесення [PERSON] до ЖЬК №104 пайових внесків за квартиру [ADDRESS] у повному обсязі, а отже і підстав вважати, що останній набув право власності на вказану квартиру не має. Відзив на зустрічний позов сторонами подано не було. Ухвалою суду від 12.04.2023 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Куркевич О.В. не з`явилися. Представником позивача подане клопотання в якому останній просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимог підтримав у повному обсязі, також не заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Просила справу розглядати за її відсутності. Поданий [PERSON] позов визнала частково, не заперечувала проти визнання за останнім в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на частику квартири [ADDRESS] . Відповідач Хмельницька міська рада в судове засідання не з`явилася. Просила розглядати справу за відсутності її представника на підставі поданого відзиву на позов. Фактичні обставини встановлені судом. 10 січня 1982 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладений шлюб, який був зареєстрований Москалівською сільською радою Ярмолинецького району Хмельницької області, про що видано свідоцтво про реєстрацію шлюбу серія [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено представленим свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видане 18.02.1984 року Хмельницьким Будинком урочистих подій. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , яке видане Відділом ДРАЦС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 20.06.2021 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. була заведена відповідна спадкова справа №56/2021. Згідно матеріалів спадкової справи спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син - [PERSON] , подавши нотаріусу у встановлені законом строки відповідну заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги, а саме [PERSON] (дружина померлого) та [PERSON] (донька померлого) від прийняття спадщини відмовилися, про що у встановлені законом строки подали нотаріусу відповідні заяви. Листом приватного нотаріуса Лучковської Т.М. №18/01-16 від 31.01.2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] із посиланням на відсутність правовстановлюючих документів на вказану квартиру. 19.06.1992 року виконкомом Хмельницької міської ради народних депутатів [PERSON] був виданий ордер серія ХМО №0338 на вселення його сім`ї у складі 4-х осіб (його, дружини [PERSON] , сина [PERSON] та доньки [PERSON] ) до квартири [ADDRESS] . Вказаний ордер був виданий на підставі рішення загальних зборів членів ЖБК №104 від 15.04.1992 року яке було затвердженого рішенням виконкому міської ради 21.05.1992 року №121-Б. Згідно довідки, яка видана головою ЖБК №104 встановлено, що згідно рішення Хмельницької міської ради №121-Б від 21.05.1992 року [PERSON] є членом ЖБК №104 з 15.04.1992 року; [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , повністю вніс пайовий внесок за квартиру 04.06.1992 року у розмірі 14 350 карбованців; квартира розташована на 2 поверсі 9-ти поверхового будинку і складається із трьох житлових кімнат, кухні, коридору, туалету, ванної кімнати та балкону; заборгованості по внескам на експлуатацію та ремонт будинку не має. Згідно представлених копій квитанції ощадного банку СРСР [PERSON] було внесено до ЖБК №104 пайові внески на суму 4350,00 карбованців (першочерговий внесок) та 10 000,00 карбованців. Рішенням виконкому Хмельницької міської ради №638 від 08.09.2022 року у зв`язку із смертю основного квартиронаймача [PERSON] , договір найму на квартиру [ADDRESS] переоформлено на сина померлого - [PERSON] . Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Щодо набуття права власності на спірну квартиру. Статтею 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991, який діяв на момент спірних правовідносин, передбачалося, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. На підставі ст.19-1 Закону України від 10 липня 2003 року № 1087-IV "Про кооперацію" член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Згідно ч.2 ст.384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він її не викупив. Частиною третьою статті 384 ЦК України передбачено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. При цьому, враховуючи положення Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30.04.1985 року №186 з наступними змінами, щодо обов`язку члена кооперативу внести пайовий внесок, повне внесення пайового внеску членом житлово-будівельного (житлового) кооперативу слід кваліфікувати як викуп квартири, що породжує відповідне право власності. Як встановлено із матеріалів справи 15.04.1992 року [PERSON] був прийнятий у члени ЖБК №104. На підставі виданого у встановленому законом порядку ордеру останній, разом із сім`єю у складі 4-х осіб (він, дружина, донька та син) вселилися до квартири [ADDRESS] . У 1992 році [PERSON] у повному обсязі вніс пайові внески у ЖБК №104, що слід кваліфікувати як викуп спірної квартири, у зв`язку із чим набув право власності на неї. Щодо визнання права власності на частку квартири за [PERSON] . Звертаючись до суду із відповідною вимогою, в якості її обґрунтування [PERSON] зазначила, що оскільки виплата пайових внесків була здійснена її чоловіком [PERSON] в період перебування шлюбу, вказана квартира набута ними у спільну власність, а отже їй належить право власності на частину цього майна. Відповідно до ст.16 Закону України «Про власність», який діяв на момент спірних правовідносин, визначено, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України Сімейні відносини, станом на час їх виникнення, регулювалися КпШС УРСР. Так, відповідно до ст.22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Статтею 28 КпШС УРСР визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Відповідно до роз`яснень, які були надані Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.1997 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст.146 ЖК України, ст.15 Закону "Про власність", п.43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім`ю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС України, враховуючи таке: - пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов`язаний повернути кредитору; - внесений одним з подружжя до вступу в шлюб пай є його особистим майном. Якщо паєнагромадження згодом збільшилися за рахунок коштів, одержаних одним з подружжя у дар або в порядку спадкування чи за рахунок дошлюбного майна, то ці кошти також є особистою власністю того з подружжя, який їх одержав. При поділі квартири на цю суму може бути збільшена його частка в паєнагромадженні; - до повної сплати пайового внеску за квартиру суд вирішує питання про право власності на частку в паєнагромадженні, а після завершення сплати - про право на частку в праві власності на квартиру залежно від належної особі частки у паєнагромадженні. Як встановлено із матеріалів справи, пайовий внесок на спірну квартиру був внесений [PERSON] під час перебування останнього у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] за рахунок коштів подружжя у повному обсязі. Доказів зворотного матеріали справи не містять і сторонами суду не представлені. За таких обставин, виходячи із рівності часток подружжя у спільному майні, слід констатувати, що після викупу (внесення повної вартості пайових внесків) спірна квартира перейшла у спільну власність подружжя [PERSON] . [PERSON] та останній належить частка цієї квартири. З огляду на викладене вимоги поданого [PERSON] зустрічного позову про визнання за нею права власності на частину квартири [ADDRESS] є обґрунтованим іта підлягають до задоволення. Щодо вимог [PERSON] про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Так, відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України слідує, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено з матеріалів справи кватира [ADDRESS] у 1992 році була набута [PERSON] та [PERSON] у спільну власність. Належна [PERSON] частка у праві власності у цій квартирі становить частину, яка і входить до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] (є його сином), та прийняв спадщину після померлого батька у встановленому законом порядку. Інших спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] не має. Оформити право власності на спірне майно у нотаріальному порядку позивач не має можливості, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірну квартиру, який би посвідчував право власності на це майно за спадкодавцем. Разом з цим суд звертає свою увагу, що дослідженими матеріалами справи було встановлено набуття [PERSON] права власності на спірне майно у встановленому законом порядку. З урахуванням вищевказаних норм права, вчасного звернення позивача до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, доведеністю набуття права власності на вказане майно [PERSON] відповідно до норм, які діяли станом на час його набуття, відмови нотаріуса в оформленні спадкових прав, зважаючи на належну спадкодавцю частку у праві власності на спірну квартиру, поданий [PERSON] позов підлягає частковому задоволенню та за останнім слід визнати право власності на частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: partial