Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

04.03.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова звернулася [PERSON] з позовом до ТОВ «Українська ливарна компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку. В позовній заяві вказувала на те, що 25.11.2010 року вона була прийнята на роботу до ТОВ «Українська Ливарна компанія». 29.04.2020 року вона була звільнена за згодою сторін. Станом на день звільнення заборгованість по заробітній платі становила 49997,59 грн. Станом на день звернення з позовом заборгованість по заробітній платі не погашена. В зв`язку з чим просила суд стягнути з ТОВ «Українська Ливарна компанія» на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати в сумі 49997,59 грн. та середній заробіток за весь час затримки з 29.04.2020 року по день фактичного розрахунку. Ухвалою суду від 18.04.2023 року на підставі розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ» цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ «Українська ливарна компанія» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку прийнято до провадження та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, попередньо надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач ТОВ «Українська Ливарна компанія» в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися з постановленням заочного рішення по справі. Судом встановлено, що 25.11.2010 року [PERSON] було прийнято на роботу до ТОВ «Українська Ливарна компанія». Наказом №2904/01 від 29.04.2020 року [PERSON] було звільнено за п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. Зазначене підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні їй кошти не були виплачені. Відповідно до ч. 1 ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, доказів на спростування доводів позивача суду не надав. Згідно довідки ТОВ «Українська Ливарна компанія» від 23.02.2021 року заборгованість по заробітній платі станом на 29.04.2021 року становить 49997,59 грн. За таких обставин, станом на день звільнення заробітна плата позивачу виплачена не була. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 49997 гривні 59 копійок. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 49997 гривні 59 копійок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. Позивач також просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду. Частиною 1 ст.\~117\~КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів» №\~9\~від 06\~листопада 1992\~року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 розділу 4 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Повний розрахунок з позивачем ТОВ «Українська Ливарна компанія» не проведено. З матеріалів справи вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 318 гривень 09 копійок (19721,59 грн. заробітна плата за лютий,березень та квітень: 62 кількість відпрацьованих робочих днів). Затримка розрахунку при звільненні відбулась в період з 29.04.2020 року по 11 травня 2023 року (день ухвалення рішення в справі) та складає 768 робочих днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 244\~293 гривень 12 копійок (318,09 х 768 = 244293,12). Судові витрати у справі відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають покладенню на відповідача.

Outcome: approved