Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

В грудні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 27.02.2018 року Фастівським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь позивача, аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження, у розмірі частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що розуміючи свій обов`язок щодо утримання сина, відповідач щомісячно добровільно перераховує на її картковий рахунок кошти на утримання сина в сумі 1900-2000 грн., що в два рази перебільшує законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів. Крім того, по можливості додатково під час зустрічей та побачень з сином, допомагав у фінансовій чи натуральній формі. 03.07.2018 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області змінено спосіб та розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2018 року на 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, стягнуті з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн. не відповідають потребам дитини. Добровільно збільшити розмір сплачуваний коштів на утримання дитини відповідач відмовляється, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. На підставі викладеного, позивач просила змінити спосіб стягнення аліментів визначений рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2018 року в твердій грошовій сумі 3000 гривень, та стягнути із [PERSON] на її користь, аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала письмову заяву в якій просила розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи. Як вбачається з довідки Державної прикордонної служби України №798 від 05.12.2022 року, яка міститься в матеріалах справи, [PERSON] проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині [NUMBER] з 28.10.2022 року по теперішній час. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 03.11.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві /а.с.10/. Відповідно до судового наказу, виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області 27.02.2018 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (08.02.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття. 03.07.2018 року рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області змінено спосіб та розмір аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2018 року у справі №381/420/18 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду (08.02.2018 року) і до досягнення дитиною повноліття, на 3000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, а саме, ст.ст. 182 - 184 СК України. Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Аналогічна правова позиція визначена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Частиною 4 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини в розмірі 3000 гривень, Щодо відомостей про зміну матеріального становища платника аліментів [PERSON] , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині [NUMBER] з 28.10.2022 року по теперішній час, то таких доказів позивачем суду надано не було. Проте, дійсно відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Аналізуючи зміст наведених вище норм законодавства суд зважує на те, що присуджуючи аліменти суд має чітко зазначити спосіб їх стягнення - у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів - законодавча гарантія, яка застосовуються незалежно від рішення суду. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15травня 2006року №3«Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначив способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу батька. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Проте, позивач, яка на даний час отримує аліменти в розмірі 3000 гривень щомісяця, на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду від 03.07.2018 року, не оскаржувала останнє, що свідчить про наявність її згоди на отримання аліментів в твердій грошовій сумі. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що у зв`язку з воєнним станом, позивач не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, з 31.10.2022 року, згідно довідки від 05.12.2022 (а.с.13), тому наявність цих обставин є підставою для зміни способу стягнення аліментів. При цьому, доказів про погіршення матеріальне становище позивача, про зміну сімейного стану чи стану її здоров`я або ж покращення матеріального становища чи сімейного стану чи стану здоров`я платника аліментів, суду надано не було. Крім цього, утримання дитини сторін - сина [PERSON] , 2006 року народження фактично здійснюється лише батьком, при цьому позивач зазначає, що батько не ухиляється і своєчасно сплачує аліменти у визначеному судом розмірі. Тому, той факт, що мати дитини не працює та у зв`язку з цим не має доходу, не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. При цьому при визначенні розміру аліментів суд виходить з наступного. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Тлумачення ст. 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача. Відповідно до частини першої та другої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 1 Закону України « Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Також необхідно зауважити, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років установлено: з 1 січня - 2833 гривень. Батько дитини щомісяця сплачує 3000 гривень, що на переконання суду забезпечує потреби дитини сторін. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також, на підтвердження своїх вимог щодо зміни способу стягнення аліментів з 3000 грн. на частинупозивач посилається на те, що відповідач має постійне місце роботи і отримує заробітну плату, стягнуті з відповідача аліменти в розмірі 3000 грн. не відповідають потребам дитини. З віком потреби дитини зростають, що тягне постійне зростання витрат на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку. Проте, доводи позивача щодо зростання витрат на утримання дитини, суд відхиляє, оскільки сама по собі ця обставина без доведення підстав, передбачених статтею 192 СК України, не є підставою для зміни способу стягнення аліментів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] , як необґрунтованого. Крім того, у разі наявності потреби та доказів позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину, в порядку статті 185 СК України.

Outcome: dismissed