Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач пред`явила через суд зазначений позов до відповідача на предмет визнання за нею право власності в порядку спадкування за законом на нерухоме майно - житловий будинок з належними до нього побудовами подвір`я на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що залишилося після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначається, що позивач та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] та на день смерті останньої були зареєстровані та фактично проживали всі разом у спадковому будинку. Після смерті матері позивач та відповідач 09 вересня 2015 року звернулися до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті матері, де було заведено спадкову справу у спадковому реєстрі 57902262 (номер нотаріуса 549/2015). На даний час відповідач не бажає приймати спадщину після смерті матері та не претендує на неї. В той же час отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не встигла через збройну агресію з боку російської федерації та вимушеним переселенням разом із відповідачем з м. Маріуполя на підконтрольну територію України, з огляду на те, що спадкову справу заведено в 2015 році у м. Маріуполь, що наразі перебуває на тимчасово окупованій території України, а також те, що матеріали спадкової справи на підконтрольну територію України нотаріусом не передавалися. Так, 17 жовтня 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, що залився після смерті матері, проте отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у спадковому реєстрі інформації щодо заяви, на підставі якої заведено спадкову справу, а також відсутності інформації щодо особи заявника та змісту його заяви. З відкриттям загального позовного провадження за ухвалою суду від 19 січня 2023 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, проте з потребою у витребуванні доказів та сприянні в поданні доказів позивачу, а саме з витребуванням у приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної О.С. належним чином завіреної копії спадкової справи № 549/2015, заведеної після [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 36-37). Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с. 58). Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, засобами поштового зв`язку на адресу суду надіслала заяву, в якій просила суд розглядати справи за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорна О.С., будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилася. Будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Маріуполь Донецької області, та [PERSON] , [INFO] , уродженка Новоселовського Волноваського району Донецької області, доводяться доньками [PERSON] (а.с. 13-14, 17, 18, 19, 22). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 серпня 2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [INFO] у м. Маріуполь Донецької області померла [PERSON] у віці 84 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 1203 (а.с. 23). Так, на після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААВ № 411535 від 13 грудня 1996 року, зареєстрованого в реєстрі № 3/3938 державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С. (а.с. 26). Згідно технічного паспорту, що виготовлений 05 березня 2012 року, вбачається, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на земельній ділянці та складається з наступного: житловий будинок літ. А-1, житлова прибудова літ. А-1, літня кухня літ. Б-1, сараї літ. Е-1, Д-1, Г-1, вбиральня літ. В-1, огородження № 1, замощення літ. І (а.с. 9-10). Також, під час розгляду справи позивачем до матеріалів справи долучено світлину домоволодіння, зроблену перед евакуації з м. Маріуполя, що врешті був повністю окупований загарбницькими військами рф (а.с. 56). Відповідно до вимог ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи (ч. 1 ст.1269, ч. 1 ст.1270, ч. 2 ст.1220 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] прийняли спадщину, оскільки на момент смерті були зареєстровані та проживали із нею за однією адресою, що підтверджується домовою книгою (а.с. 6-8). Інші спадкоємці за законом чи заповітом відсутні. Зазначені обставини підтверджуються дослідженою в судовому засіданні інформацією приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Чорної О.С. № 76/01-16 від 14 лютого 2023 року (а.с. 46). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. На підтвердження заведеної спадкової справи після смерті [PERSON] позивачем надано суду Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41424832 від 08 вересня 2015 року, з якого вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 08 вересня 2015 року відкрито спадкову справу № 549/2015 (номер у спадковому реєстрі 57902262) (а.с. 24). Окрім цього, на підтвердження вищевказаної спадкової справи позивачем під час розгляду справи долучалися запити №№ 1800, 1801 від 08 вересня 2015 року здійснені Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою в період заведення спадкової справи після смерті [PERSON] (а.с. 55). В той же час, із листа приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області № 514/01-16 від 17 жовтня 2022 року вбачається, що під час розгляду заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що залишився після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , встановлено, що в Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заяви, на підставі якої заведено спадкову справу, а також відсутня інформація щодо особи заявника та змісту його заяви. Одержати інформацію з Третьої маріупольської державної нотаріальної контори неможливо, оскільки станом на момент розгляду заяви [PERSON] м. Маріуполь знаходиться на території, що тимчасово окупована військами рф. Отже, видати на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не є можливим у зв`язку із неможливістю визначення кола спадкоємців та відсутністю можливості перевірки наявності підстави для закликання до спадкування, з огляду на що позивачу [PERSON] нотаріусом рекомендовано звернутися до суду (а.с. 25). Так, Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» було внесено зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п.7 ст.1(1) Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 30 листопада 2022 року №280 внесено зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 та затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 листопада 2022 року. Так, зокрема, до вказаного переліку належить Маріупольська міська територіальна громада. У зв`язку із проведенням бойових дій на території м. Маріуполь, припиненням діяльності Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, нотаріус не має можливості встановити коло спадкоємців, час подання заяв, претензій кредиторів, інше лише за даними зі спадкового реєстру. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що позивачем вірно обрано спосіб захисту свого права. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з правлюдини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. У рішенні від 30 листопада 2004 року у справі «Case of Oneryildis v. Turkey» (справа відкрита за заявою №48939/99 та розглянута Великою палатою) Європейський суд визнав, що поняття «майно» охоплює не лише річ, яка реально існує (матеріальна складова), але також стосується засобів праводомагання (юридична складова), включаючи право вимоги, відповідно до якого особа може стверджувати, що вона має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Згідно зі ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Виходячи з передбаченого ст. 8 Конституції України принципу верховенства права, наведені норми Конституції України надають людині можливість будь-якими незабороненими законом засобами самому захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи наведене, слід дійти до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем після [PERSON] , яка померла [INFO] , за законом, при цьому інша спадкоємиця - [PERSON] не претендує на спадщину, стосовно її оформлення не зверталася, але в зв`язку з тимчасовою окупацією м. Маріуполь Донецької області та знищенням матеріалів спадкової справи № 549/2015 позивач позбавлена права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з того, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд, враховуючиі ту обставину, що наразі фактично невідомо чи зберігся внаслідок військових дій рф вказаний позивачкою житловий будинок, вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права на спадщину за законом, яка відкрилася 01 серпня 2015 року після [PERSON] у складі права власності на житловий будинок з належними прибудовами літ. А-1, житлова побудова літ. А?-1, літня кухня літ. Б-1, сараї літ. Е-1, Д-1, Г-1, вбиральня літ. В-1, огородження № 1, замощення літ. І, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки ухвалою суду від 19 січня 2023 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, враховуючи задоволення позову, а також визнання позову відповідачем, 50 відсотків відстроченої суми судового збору у розмірі 496,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved