Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою. В обґрунтування\~вимог вказує,\~що їй\~на підставі\~Державного акту\~на право\~приватної власності\~на землю серії Р2№111637 від 22.04.2002 року, виданого на підставі рішення міської Ради народних депутатів №20/1 від 29.03.2002 року, належить земельна ділянка площею 0,0537 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). При виготовлені технічної документації заявниці стало відомо про наявність розбіжностей у написанні її прізвища в Державному акті на право приватної власності на землю. У зв`язку із зазначеними розбіжностями у документах вона не може реалізувати своє право власності у повній мірі. Можливості виправити допущену помилку у позасудовому порядку на даний час немає, зважаючи на відсутність механізму внесення змін до документа. З огляду\~на наведене,\~ [PERSON] \~просить суд\~встановити факт\~належності їй\~вказаного Державного\~акту на\~право приватної\~власності на\~землю серіїР2№111637. Ухвалою судді від 20.04.2023 року у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання. До початку судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Представники заінтересованих осіб Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Виконавчого комітету Луцької міської ради в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, при вирішенні заяви поклались на розсуд суду. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу. З матеріалів справи вбачається, що 22 квітня 2002 року на підставі рішення міської Ради народних депутатів від 29.03.2002 року №20/1, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було видано Державним акт на право приватної власності на землю серії Р2 №111673, відповідно до якого їм передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0537 гектарів, що розташована на території [ADDRESS] (назва на момент розгляду справи: [ADDRESS] ) (а.с.5). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 01.08.2002 року, а також картки фізичної особи-платника податків від 05.05.1998 року прізвище заявниці вказано як « [PERSON] » (а.с.6). Наявність розбіжності в написанні прізвища особи у Державному акті на право приватної власності на землю та інших документах особи виникла внаслідок технічної помилки при видачі документу. Вказана невідповідність в зазначенні реквізитів прізвища особи, перешкоджають заявниці реалізувати належне їй право власності. Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315\~ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995\~передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12\~постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно із листом Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З матеріалів справи вбачається, що виправлення розбіжності написання прізвища заявниці у документі в позасудовому порядку не виявляється можливим, зважаючи на відсутність механізму внесення змін до державного акту на право приватної власності на землю (а.с.7,8). Досліджені судом докази вказують на належність Державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,0537 га, серії Р2 №111673 від 22 квітня 2002 року [PERSON] . Наявність допущених помилок у правовстановлюючих документах позбавляє заявника можливості реалізації права власності, а відтак суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, на підставі\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~та

Outcome: approved