Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

В березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ПрАТ «Суха Балка»), про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що позивач з 17.06.2003 року по 12.03.2020 року працював прохідником (підземним), зайнятий повний робочий день в підземних умовах на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». Внаслідок праці у шкідливих умовах позивач отримав хронічні професійні захворювання, а саме: Радикулопатія \~попереково-крижова\~L5,\~S1\~ і\~шийна С6,\~С7\~ з\~вираженими статико-динамічними\~порушеннями хребта\~на фоні\~грижі диску\~L4-\~L5,\~ускладненої стенозом\~хребтового каналу,\~м`язово \~тонічним та\~стійким больовим\~синдромами,\~нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозу у\~поєднанні з\~періартрозом ліктьових\~та колінних\~суглобів (ПФ\~другого ступеня),\~фаза загострення. Хронічне обструктивне захворювання легень першої другої стадії (пиловий бронхіт першої другої стадії, емфізема легень першої другої стадії), група В, фаза н/ремісії. Легенева недостатність першого другого ступеня. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААА № 127072 від 28.02.2023 р. позивачу було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 50% - радикулопатія, 15% - ХОЗЛ з 28.02.2023 року безстроково. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ № 130751 від 28.02.2023 позивачу встановлено третю групу інвалідності з 28.02.2023 року безстроково у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка праця в умовах вібрації та виробничого пилу. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 335000 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 21 березня 2023 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження з копією позову та доданих до нього матеріалів, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву. Суд, відповідно до ч. 5ст. 279\~ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] з 17.06.2003 року по 12.03.2020 року працював на ПрАТ «Суха Балка» за професією прохідник (підземний). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 02.02.2023 р. підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: з 17.06.2003 року по 12.03.2020 року прохідником підземним з повним робочим днем на ш. «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». Комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було встановлено наявність у позивача хронічного професійного захворювання за таким діагнозом: Радикулопатія \~попереково-крижова\~L5,\~S1\~ і\~шийна С6,\~С7\~ з\~вираженими статико-динамічними\~порушеннями хребта\~на фоні\~грижі диску\~L4-\~L5,\~ускладненої стенозом\~хребтового каналу,\~м`язово \~тонічним та\~стійким больовим\~синдромами,\~нейродистрофією у\~вигляді двобічного\~плечолопаткового періартрозу\~(ПФ\~другого ступеня),\~остеоартрозу у\~поєднанні з\~періартрозом ліктьових\~та колінних\~суглобів (ПФ\~другого ступеня),\~фаза загострення.\~Хронічне обструктивне\~захворювання легень\~першої \~другої стадії\~(пиловий\~бронхіт першої\~ другої\~стадії,\~емфізема легень\~першої другої\~стадії),\~група В,\~фаза н/ремісії.\~Легенева недостатність\~першого \~другого ступеня. Крім того Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 зазначеного вище акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці [PERSON] №417/4.6-11 від 20.05.2020 року, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим\~Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці [PERSON] відносяться: -за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеню (шкідливі), за показниками мікроклімату до 3 класу 2 ступеню (шкідливі), за рівнем шуму до 3 класу 3 ступеню (шкідливі), за рівнем вібрації загальної до 3 класу 4 ступеню (шкідливі), за рівнем вібрації локальної до 2 класу (небезпечні),за показниками важкості праці - до 3 класу 2 ступеню (шкідливі), за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеню (шкідливі) Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). Згідно п.\~18\~зазначеного акту\~причиною виникнення\~у позивача\~професійного захворювання\~є:пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 3,35 рази згідно «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 №1596 і складала 6,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3, важкість праці, зовнішнє фізичне динамічне навантаження з переважною участю м`язів рук та плечового суглоба 46,5 Вт при гранично допустимому 45 Вт, маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну, становила 50 кг при нормі до 30 кг, робоча поза незручна 40,6% тривалості зміни при гранично допустимій до 25%, статичне навантаження за зміну при утриманні вантажу докладання зусиль двома руками 72413 кг/с при нормі до 70000 кг/с. Враховуючи вище вказане згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААА № 127072 від 28.02.2023 позивачу було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 50% - вібраційна хвороба, 15% - ХОЗЛ з 28.02.2023 року безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, показане санаторно-курортне лікування. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 28.02.2023 серії 12 ААВ №130751 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 28.02.2023. Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3\~Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153\~КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173\~КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1\~КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку\~з тим,\~що відповідно\~до положеньст.\~237-1\~КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі статями 23,1167ЦК України\~моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійні захворювання виникли у позивача під час його роботи на підприємстві відповідача, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.02.2022. За таких обставин суд вбачає, що ПрАТ «Суха Балка» повинно нести відповідальність за заподіяну [PERSON] моральну шкоду спричинену професійними захворюваннями. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності в розмірі 65% та встановлення третьої групи інвалідності, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, а також період праці на підприємстві відповідача на протязі 17 років в шкідливих умовах праці, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди дещо завищений, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 240 000 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року). Вказане узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») та Практичною інструкцією по зверненню в ЄСПЛ від 28.03.2007, затвердженою Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). З огляду\~на те,\~що позовні\~вимоги задоволено\~частково,\~враховуючи нормист. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2400 грн.

Outcome: partial