Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

У жовтні 2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся з позовом представник [PERSON] до [PERSON] , у якому просив суд визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 59,4 кв.м, житловою площею 402,2 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що була придбана під час перебування у шлюбі з [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 26.12.2020р. до 12.09.2022р. [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , що вбачається з рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2022р. у справі № 521/8014/22. Під час перебування у шлюбі з відповідачем позивач придбав за власні кошти трикімнатну квартиру загальною площею 59,4 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивача на вищевказану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 09.06.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №737, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 260797285 від 09.06.2021 року. Вартість квартири становила 594 720 грн. Той факт, що квартира за адресою: [ADDRESS] , була придбана позивачем за власні кошти підтверджується наступними доказами. Так, на підставі договору купівлі продажу квартири від 09.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В.,, зареєстрованим в реєстрі за №4219, позивач продав квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за 1 024 100 грн. Вказана квартира належала Позивачу та була його особистою приватною власністю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною А.В. 21.07.2011р. за реєстровим №1273. Право власності зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «ОМБТІ та РОН» 01.08.2011р., номер запису: 961 в книзі: 749пр-101, реєстраційний номер:20658607. Отже, квартира позивача, розташована за адресою: [ADDRESS] , була його особистою приватною власністю, оскільки були придбана до шлюбу. Враховуючи, що квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , вартістю 594 720 грн була придбана позивачем за кошти, отримані від продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 024 100 грн, яка була на момент продажу його особистою приватною власністю, квартира за адресою: [ADDRESS] - є особистою приватною власністю позивача на підставі п.3 ч. 1 ст.57 СК України. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.01.2023 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 01.03.2023 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.04.2023 року. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на те, що дійсно, спірна квартира була придбана за його особисті кошти, які він отримав від продажу власної квартири, яка йому належала до шлюбу. Шлюб між сторонами був нетривалим, відповідачка була безробітна, грошові кошти на покупку майна не давала. Представник позивача адвокат Ніц А. С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялась належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток на адресу місця реєстрації, поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представник відповідача адвокат Білоус Н.П. у судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання, у якому просила суд повернути провадження до стадії підготовчого провадження. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2023 року (протокольною) відмолено у задоволенні клопотання. Суд, вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України визначено\~право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої\~статті 16 ЦК України, частини першої\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду Судом встановлено, що 26.12.2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06.09.2022 року шлюб між сторонами був розірваний. (а.с.12-14) 09 червня 2021 року [PERSON] було укладено з [PERSON] договір купівлі- продажу, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Груєвою О.В., відповідно до якого, [PERSON] продав, а [PERSON] придбав належну [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , продаж майна за домовленістю сторін було здійснено за 1024100 грн., з яких 307 230 гривень 00 копійок покупець ( [PERSON] ) сплатив [PERSON] до підписання цього Договору: а суму 716 870 гривень, 00 копійок покупець зобов`язався сплатити повністю за рахунок іпотечного кредиту і безготівковій формі шляхом перерахування на ім?я [PERSON] на картковий рахунок АТ КБ "ПРИВАТ БАНК" до 19 години 00 хвилини. (а.с.15-18) Вказане майно належало [PERSON] на праві приватної власності, на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Колодяжною А.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 21 липня 2011 року, за реєстровим № 1273, та право власності на яке було зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» 01 серпня 2011 року. Номер запису: 961 в книзі: 749пр- 101. Реєстраційний номер: 20658607. (а.с.15-18) Також, 09 червня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., відповідно до якого, [PERSON] було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка складається з трьох кімнат, житловою площею 40,2 кв.м, загальною площею 59,4 кв.м. Продаж квартири за домовленістю сторін було вчинено за ціною 594 721,00 грн., які [PERSON] безготівково перерахував на розрахунковий рахунок продавця. (а.с.51) Згідно абз. 2 п. 7 Договору купівлі продажу, цей договір вчиняється за письмовою заявою про згоду дружини покупця, справжність підпису на якій засвідчено [PERSON] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 04.06.2021 року за реєстровим номером № 713. (а.с.51 зв.) Так, відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., реєстровий № 713, [PERSON] , дала згоду своєму чоловіку - [PERSON] , на купівлю та укладення договору купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за спільні кошти, підтвердила, що грошові кошти, які витрачаються на придбання квартири, є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а придбана квартира також буде об`єктом права спільно сумісної власності, як така, що набувається сторонами за час шлюбу. У вказаній заяві відповідач з діями чоловіка, які відповідають інтересам сім`ї, повністю погодилась, зазначила, що сума та інші умови договору купівлі-продажу їй відомі, і вона не має заперечень проти оформлення договору купівлі-продажу зазначеної вище нерухомості. (а.с.72) Згідно змісту глав 7 та 8\~Сімейного кодексу України, власність сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Згідно із частиною 1\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2\~ст. 60 Сімейного кодексу України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1-3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Доводи позивача про те, що спірна квартира була придбана [PERSON] на власні кошти, які він отримав від продажу квартири за адресою [ADDRESS] , яка належала йому особисто, суд сприймає критично, оскільки відповідно до умов вказаного договору позивач отримав лише 307 230 гривень 00 копійок, в той час як спірну квартиру було придбано за 594\~721 гривень 00 копійок. Враховуючи викладене, а також те, що договір купівлі-продажу спірної квартири укладено позивачем за згодою відповідача, в якій зазначено, що спірна квартира купується за спільні кошти та буде об`єктом спільної власності, із змістом якої при підписанні договору він був обізнаний, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат, оскільки при відмові в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, покладаються на нього, доказів понесення відповідачем судових витрат суду не надано.

Outcome: dismissed