Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняв батько позивачки [PERSON] . При житті 17 грудня 2008 року [PERSON] склав заповіт на усе своє майно в користь позивачки [PERSON] [INFO] спадкодавець помер. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2020 року позивачці визначено додатковий строк для прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Тому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Судові витрати позивачка залишає за собою. У підготовче засідання позивачка не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала. Просила його задовольнити, судові витрати залишити за нею. Представник відповідача Сереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області у підготовче засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнав. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Судом, з матеріалів справи та наданої в підготовче засідання нотаріусом копії спадкової справи №№ 22/2021, заведеної після смерті [PERSON] , встановлені наступні обставини. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] (а.с.12. 34 зворот). Постійно проживала в [ADDRESS] . Після її смерті спадщину прийняв батько позивачки [PERSON] шляхом постійного проживання (а.с.37). При житті спадкодавець [PERSON] склав заповіт на усе своє майно в користь своєї дочки - позивачки [PERSON] (а.с.11). Проте, не оформивши своїх спадкових прав, [PERSON] [INFO] помер (а.с.13). Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 18 листопада 2020 року позивачці визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.20-21). Позивачка [PERSON] спадщину прийняла. Про що подала заяву нотаріусу (а.с.30). Рідні брати позивачки [PERSON] [INFO] помер (а.с.9)., [PERSON] від прийняття спадщини відмовився в користь позивачки. Про що подав заяву нотаріусу (а.с.29 зворот) Доказів про існування інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку, які прийняли спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами після смерті [PERSON] судом не встановлено. Таким чином судом з`ясовано, що позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS] , через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів. Про що нотаріусом винесена відповідна постанова (а.с.40). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Витягом з погосподарської книги №1 по с.Солов"їСереховичівської сільської ради Ковельського району Волинської області (а.с. 4) підтверджується право [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] . Позивачкою виготовлено Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (а.с.16-19). Таким чином суд приходить до переконання, що зазначений житловий з господарськими будівлями та спорудами будинок входить до складу спадщини, на яку у позивачки виникло право після смерті спадкодавця [PERSON] . Із заяви, поданої до суду вбачається, що позовні вимоги визнаються в повному обсязі. Дані обставини, в силу вимог статті 206 ЦПК України, серед інших, є підставою для задоволення позову, оскільки визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Враховуючи зазначені вище обставини справи та правові норми, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність визнання за позивачкою [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Клопотання позивачаки про залишення за нею судових витрат задовольнити.

Outcome: approved