Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Київський національний торговельно-економічний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з останньої на свою користь витрати за навчання в сумі 202963 гривні 69 копійок. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до наказу № 2931 від 31 жовтня 2014 року [PERSON] була зарахована з 01 листопада 2014 року до докторантури університету за спеціальністю 08.00.04 - економіка та управління підприємствами, за державним замовленням. 01 листопада 2014 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] було укладено угоду № 8/14 Д про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення. Термін навчання згідно з угодою складав з 01 листопада 2014 року по 01 листопада 2017 року. На засіданні Вченої ради КНТЕУ від 26 листопада 2015 року було затверджено звіт про виконання [PERSON] індивідуального плату роботи. Наказом КНТЕУ від 07 листопада 2016 року № 3461 [PERSON] було переведено на другий рік навчання докторантів з 01 листопада 2016 року. На засідання кафедри економіки та фінансів підприємства від 14 листопада 2016 року та Вченої ради КНТЕУ від 24 листопада 2016 року було затверджено звіт про виконання [PERSON] індивідуального плану роботи за другий рік перебування в докторантурі та передано на третій рік перебування в докторантурі. На засіданнях кафедри економіки та фінансів підприємства від 24 квітня 2017 року та Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ від 26 квітня 2017 року було затверджено звіт докторанта третього року навчання [PERSON] про виконання індивідуального плану за перше півріччя 2016-2017 років. Згідно з розширеним звітом про виконання індивідуального плану докторанта відповідач зазначила, що нею було підготовлено 3 розділи монографії, яка має складатися з 4 розділів. Плановий термін подання монографії до публікації - травень 2017 року. Також, відповідачем у звіті зазначено про те, що нею представлено на розгляд кафедри 3 розділи дисертації з п`яти. Плановий строк подання дисертації до Вченої Ради - жовтень 2017 року. Разом з тим, відповідачем не було подано монографію до публікації та дисертацію до спеціалізованої Вченої ради у термін, встановлений в індивідуальному плані. Звіт був розглянутий на засіданні кафедри економіки та фінансів підприємства 17 жовтня 2017 року, де було встановлено відставання у виконанні індивідуального плану відповідачем, а також було прийнято рішення про відрахування [PERSON] по закінченню докторантури з невиконанням індивідуального плану на засіданні Вченої Ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ від 18 жовтня 2017 року. Наказом КНТЕУ від 31 жовтня 2017 року № 3638 [PERSON] було відраховано. Листом від 08 листопада 2017 року [PERSON] було повідомлено про відрахування з докторантури та необхідність відшкодувати вартість перебування в докторантурі. Зазначений лист [PERSON] не отримала. На навчання [PERSON] за період з 01 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року університетом згідно розширеного розрахунку понесені наступні витати: оплата праці - 26558 гривень 61 копійка, нарахування на оплату праці - 7362 гривні 05 копійок, загальноуніверситетські витрати - 5521 гривня 97 копійок, стипендія - 163521 гривня 06 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 вересня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року заяву [PERSON] про продовження процесуального строку на подачу відзиву на позовну заяву задоволено. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року судом здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до Київського національного торговельно-економічного університету про визнання незаконним та скасування пункту постанови, визнання незаконним та скасування пункту наказу, визнання недійсним пункту угоди (т. 2, а.с. 1-21). Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати незаконним та скасувати п. 5 постанови вченої ради від 26 жовтня 2017 року (протокол № 3, п. 5) в частині, що стосується відшкодування вартості навчання [PERSON] ; - визнати незаконним та скасувати п. 1.2. наказу Київського національного торговельно-економічного університету від 31 жовтня 2017 року № 3638 «Про відрахування докторанта»; - визнати недійсною частину угоди № 8/14 Д про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення від 01 листопада 2014 року, а саме п. 4.1. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року до участі у справі залучено правонаступника Київського національного торговельно-економічного університету - Державний торговельно-економічний університет. У судове засідання представник позивача за первісним позовом не з`явилась, подала до суду заяву (т. 2, а.с. 62), в якій просить розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У матеріалах справи міститься відзив на зустрічну позовну заяву представника позивача за первісним позовом, в якому вона просить відмовити в задоволенні зустрічного позову (т. 2, а.с. 116-122). Зазначено, що твердження [PERSON] щодо права на безоплатне здобування вищої освіти не відповідає дійсності, оскільки аспіранти та докторанти не навчаються, а перебувають в аспірантурі та докторантурі, які є формами підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів вищої кваліфікації. Підготовка [PERSON] здійснювалась відповідно до угоди № 8/14 Д про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення від 01 листопада 2014 року. Постановою КМУ № 309 від 01 березня 1999 року «Про затвердження Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів» визначено, що аспірант або докторант може бути відрахований з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. На момент відрахування [PERSON] зазначена постанова була чинна. Постанова КМУ втратила чинність лише 01 січня 2019 року. Витрати на підготовку докторанта відносяться до поточних видатків (витрат) загального фонду державного бюджету. Університет в розумінні ст. 2 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів, а підготовка докторантів є витратами університету, що пов`язані з підготовкою. Угода, укладена зі [PERSON] , відповідає вимогам законодавства, відповідач за первісним позовом засвідчила, що всі умови договору їй зрозумілі та вона вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердила свою здатність їх виконувати, що засвідчено її підписом. Крім того, на момент підписання угоди вимога щодо обов`язковості скріплення правочинів печаткою вже не діяла. Крім того, [PERSON] , підписавши угоду, погодилась з тим, що вона мала у встановлений термін виконати календарний план роботи докторанта та захистити дисертацію. Проте, у встановлений угодою термін [PERSON] цього не виконала, а тому має місце факт порушення обов`язку відповідача за первісним позовом щодо невиконання календарного плану роботи докторанта. Доводи [PERSON] щодо того, що її не було запрошено на засідання Вченої ради, коли приймалось рішення про її відрахування, не відповідають дійсності. Жодним нормативно-правовим актом не передбачений обов`язок запрошувати докторанта на засідання Вченої ради при прийнятті рішення про відрахування. Відповідач за первісним позовом та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову, підтримали викладене у зустрічній позовній заяві та просили її задовольнити у повному обсязі. Зазначили, що вважають постанову Вченої ради університету про відрахування [PERSON] з докторантури та наказ про відрахування в частині покладення обов`язку відшкодувати вартість навчання в докторантурі незаконними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на наступне. Право на безоплатне здобуття вищої освіти гарантується Конституцією України. Чинне законодавство України передбачає необхідність відшкодування вартості навчання докторанта, здійсненого за рахунок державного замовлення, лише у випадку повторного здобуття вищої освіти за державним або регіональним замовленням у державних (комунальних) вищих навчальних закладах за тим самим ступенем освіти. [PERSON] здобувала вищу освіту в докторантурі університету вперше, її навчання не було завершене, оскільки її було відраховано без можливості захистити дисертацію. Таким чином, відсутні підстави для відшкодування нею вартості навчання у докторантурі, що здійснювалось за державним замовленням. Університет не має права самостійно визначати підстави, порядок та розрахунок відшкодування вартості навчання докторанта, здійснено за рахунок державного замовлення, в укладеній з докторантом угоді. Умова п. 4.1. угоди є недійсною, оскільки суперечить чинному на момент її укладення законодавству та умовам типової угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. Умова стосовно відшкодування докторантом вартості навчання відсутня в типовій угоді, затвердженій Кабінетом Міністрів України. Також, в угоді відсутній підпис ректора та печатка університету. Також, умова п. 4.1. угоди у будь-якому випадку є нікчемною. Зазначають, що у [PERSON] були поважні причини невиконання індивідуального плану роботи докторанта. Одночасно з навчанням у докторантурі університету та написанням дисертації, у [PERSON] був великий обсяг навчальної роботи в університеті, вона була завантажена науково-методичною роботою. Крім того, її син [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у Київській міській дитячій клінічній лікарні № 1 з 16 травня 2017 року по 25 травня 2017 року. У зв`язку з цим, [PERSON] об`єктивно не мала змоги повністю виконати індивідуальний план роботи докторанта та звершити написання дисертації. Заслухавши пояснення відповідача за первісним позовом та її представника, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 2931 від 31 жовтня 2014 року [PERSON] була зарахована з 01 листопада 2014 року до докторантури університету за спеціальністю 08.00.04 - економіка та управління підприємствами, за державним замовленням. 01 листопада 2014 року між Київським національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] було укладено угоду № 8/14 Д про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення. Термін навчання згідно з угодою складав з 01 листопада 2014 року по 01 листопада 2017 року. На засіданні Вченої ради КНТЕУ від 26 листопада 2015 року було затверджено звіт про виконання [PERSON] індивідуального плату роботи. Наказом КНТЕУ від 07 листопада 2016 року № 3461 [PERSON] було переведено на другий рік навчання докторантів з 01 листопада 2016 року. На засідання кафедри економіки та фінансів підприємства від 14 листопада 2016 року та Вченої ради КНТЕУ від 24 листопада 2016 року було затверджено звіт про виконання [PERSON] індивідуального плану роботи за другий рік перебування в докторантурі та передано на третій рік перебування в докторантурі. На засіданнях кафедри економіки та фінансів підприємства від 24 квітня 2017 року та Вченої ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ від 26 квітня 2017 року було затверджено звіт докторанта третього року навчання [PERSON] про виконання індивідуального плану за перше півріччя 2016-2017 років. Згідно з розширеним звітом про виконання індивідуального плану докторанта відповідач зазначила, що нею було підготовлено 3 розділи монографії, яка має складатися з 4 розділів. Плановий термін подання монографії до публікації - травень 2017 року. Також, відповідачем у звіті зазначено про те, що нею представлено на розгляд кафедри 3 розділи дисертації з п`яти. Плановий строк подання дисертації до Вченої Ради - жовтень 2017 року. З первісного позову вбачається, що [PERSON] не було подано монографію до публікації та дисертацію до спеціалізованої Вченої ради у термін, встановлений в індивідуальному плані. Звіт був розглянутий на засіданні кафедри економіки та фінансів підприємства 17 жовтня 2017 року, де було встановлено відставання у виконанні індивідуального плану відповідачем, а також було прийнято рішення про відрахування [PERSON] по закінченню докторантури з невиконанням індивідуального плану на засіданні Вченої Ради факультету економіки, менеджменту та психології КНТЕУ від 18 жовтня 2017 року. Наказом КНТЕУ від 31 жовтня 2017 року № 3638 [PERSON] було відраховано. Позивач за первісним позовом зазначає про те, що на навчання [PERSON] за період з 01 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року університетом згідно розширеного розрахунку понесені наступні витати: оплата праці - 26558 гривень 61 копійка, нарахування на оплату праці - 7362 гривні 05 копійок, загальноуніверситетські витрати - 5521 гривня 97 копійок, стипендія - 163521 гривня 06 копійок. Просить стягнути зі [PERSON] витрати за навчання в сумі 202963 гривні 69 копійок. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року до участі у справі залучено правонаступника Київського національного торговельно-економічного університету - Державний торговельно-економічний університет. [PERSON] за її згодою у судовому засіданні була допитана в якості свідка. [PERSON] показала, що вона підписала угоду, проте копію цієї угоди їй не надали. Вона викладала на цій же кафедрі та виконувала методичну роботу. Додаткове навантаження в університеті фактично впливало на час, який вона могла витрачати на написання своєї роботи. На засіданні вченої ради вона не була, оскільки її туди не запросили. Про необхідність відшкодування витрат на навчання вона дізналась лише з первісного позову. [PERSON] , заперечуючи доводи позивача за первісним позовом, подала до суду зустрічну позовну заяву. Відповідач за первісним позовом зазначає про те, що право на безоплатне здобуття вищої освіти гарантується Конституцією України. Чинне законодавство України передбачає необхідність відшкодування вартості навчання докторанта, здійсненого за рахунок державного замовлення, лише у випадку повторного здобуття вищої освіти за державним або регіональним замовленням у державних (комунальних) вищих навчальних закладах за тим самим ступенем освіти. [PERSON] здобувала вищу освіту в докторантурі університету вперше, її навчання не було завершене, оскільки її було відраховано без можливості захистити дисертацію. Таким чином, відсутні підстави для відшкодування нею вартості навчання у докторантурі, що здійснювалось за державним замовленням. [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати незаконним та скасувати п. 5 постанови вченої ради від 26 жовтня 2017 року (протокол № 3, п. 5) в частині, що стосується відшкодування вартості навчання [PERSON] ; - визнати незаконним та скасувати п. 1.2. наказу Київського національного торговельно-економічного університету від 31 жовтня 2017 року № 3638 «Про відрахування докторанта»; - визнати недійсною частину угоди № 8/14 Д про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення від 01 листопада 2014 року, а саме п. 4.1. Підготовка [PERSON] здійснювалась відповідно до угоди № 8/14 Д про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення від 01 листопада 2014 року, укладеної між Київським національним торговельно-економічним університетом та [PERSON] . Відповідно до п. 4.1. цієї угоди докторант відшкодовує КНТЕУ вартість навчання в докторантурі, згідно з наданим розрахунком витрат планово-економічного відділу, у разі: відрахування за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку КНТЕУ; вчинення протиправних дій; невиконання календарного плану роботи докторанта без поважних причин, що підтверджені у встановленому порядку. [PERSON] оспорює п. 4.1. угоди та зазначає про те, що цей пункт є недійсним, оскільки суперечить чинному на момент її укладення законодавству та умовам типової угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення. Пунктом 22 Постанови Кабінету Міністрів України № 309 від 01 березня 1999 року «Про затвердження Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів» визначено, що аспірант або докторант може бути відрахований з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Постанова Кабінету Міністрів України № 309 від 01 березня 1999 року втратила чинність 01 січня 2019 року. На момент відрахування [PERSON] (31 жовтня 2017 року) зазначена постанова була чинна. Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що між сторонами укладена угода про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення, яка підписана сторонами. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В силу ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зі змісту оспорюваної угоди вбачається, що в ній визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів. [PERSON] погодилась на укладення угоди саме такого змісту, про що свідчить її підпис на ній. Крім того, [PERSON] оспорює угоду лише в частині стягнення з неї вартості навчання. При цьому, остання не заперечує інші положення вказаної угоди. Статтею 230 ЦК України визначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Вбачається, що на момент укладення угоди від 01 листопада 2014 року чинним законодавством України було передбачено можливість відшкодування докторантом вартості навчання у разі відрахування за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин. [PERSON] також посилається на те, що угода від 01 листопада 2014 року підписала не ректором, а проректором, а також на угоді відсутня печатка університету. З відзиву на зустрічний позов вбачається, що пунктами 5.2., 5.5. Статут університету передбачено, що ректор делегує частину своїх повноважень президенту, обраному конференцією трудового колективу університету, першому проректору, проректорам, які провадять свою діяльність, підрисують договори, вчиняють правочини без довіреності. Таким чином, проректор мав право підписати угоду від 01 листопада 2014 року, укладену зі [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення угоди від 01 листопада 2014 року) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Вбачається, що чинним законодавством України не передбачено обов`язкової умови скріплювати правочини печаткою. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов оспорюваної угоди вимогам законодавства та про несправедливість умов п. 4.1. угоди. Таким чином, підстав для визнання недійсним п. 4.1. угоди № 8/14 Д про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення від 01 листопада 2014 року не вбачається. За таких обставин, відсутні й підстави для задоволення зустрічного позову в частині вимог про визнання незаконним та скасування п. 5 постанови вченої ради від 26 жовтня 2017 року (протокол № 3, п. 5) в частині, що стосується відшкодування вартості навчання [PERSON] та визнання незаконним і скасування п. 1.2. наказу Київського національного торговельно-економічного університету від 31 жовтня 2017 року № 3638 «Про відрахування докторанта». З огляду на наведене, в задоволені зустрічного позову слід відмовити. З первісного позову вбачається, що на навчання [PERSON] за період з 01 листопада 2014 року по 31 жовтня 2017 року університетом згідно розширеного розрахунку понесені наступні витати: оплата праці - 26558 гривень 61 копійка, нарахування на оплату праці - 7362 гривні 05 копійок, загальноуніверситетські витрати - 5521 гривня 97 копійок, стипендія - 163521 гривня 06 копійок. [PERSON] вказує на те, що університет не має права самостійно визначати підстави, порядок та розрахунок відшкодування вартості навчання докторанта, здійснено за рахунок державного замовлення, в укладеній з докторантом угоді. Відповідно до статуту Державного торговельно-економічного університету університет фінансується з державного бюджету. Підготовка у докторантурі здійснюється за рахунок, зокрема, коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у державному секторі народного господарства. Напрями використання бюджетних коштів, що спрямовуються на досягнення мети та забезпечують виконання завдань університету визначаються паспортом бюджетної програми, який щорічно затверджується у порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 29 грудня 2002 року № 1098 «Про паспорти бюджетних програм». Відповідно до п. 1 розділу 1 Правил складання паспортів бюджетних програм та звітів про їх виконання паспорт бюджетної програми - документ, що визначає мету, завдання, напрями використання бюджетних коштів, відповідальних виконавців, результативні показники та інші характеристики бюджетної програми відповідно до бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), та цілей державної політики у відповідній сфері діяльності, формування та/або реалізацію якої забезпечує головний розпорядник. Пунктом 47 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету. Державний торговельно-економічний університет у розумінні ст. 2 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів. Відповідно до п. 13 цієї статті видатки бюджету - кошти, спрямовані на виконання бюджетних програм, передбачених відповідним бюджетом. Відповідно до підпункту 4 пункту 16 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів аспіранти і докторанти зобов`язані виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією. Індивідуальний план роботи аспіранта передбачає складання кандидатських іспитів із спеціальності, іноземної мови та філософії, а у разі необхідності - додаткового іспиту, визначеного рішенням спеціалізованої вченої ради закладу, установи, де передбачається захист дисертації, і заліків з дисциплін, визначених рішенням вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи з урахуванням профілю підготовки, а також педагогічна практика. За змістом пункту 22 цього Положення аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Таким чином, встановлено, що відповідач за первісним позовом всупереч укладеній між сторонами угоді про підготовку докторанта за рахунок державного замовлення не виконала індивідуального плану без поважних причин, у результаті чого останню відраховано з докторантури університету. За таких обставин, з [PERSON] на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню вартість навчання згідно з умовами укладеної між сторонами угоди від 01 листопада 2014 року в розмірі 202963 гривні 69 копійок. З огляду на наведене, первісний позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення первісного позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь Державного торговельно-економічного університету також підлягає судовий збір у розмірі 3044 гривні 46 копійок.

Outcome: approved