Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє представник [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь позивача матеріальну шкоду внаслідок дорожньо- транспортної пригоди у розмірі 24357,73 грн; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 10000.00 грн. та понесені судові витрати, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що18.12.2021 року о 12 год. 30 хв. в с. Малинівка, вулиця Центральна, б.206 водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції. В результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем DAEWOO, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] \~\~у скоєнні ДТП доводиться постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2022 року. АвтомобільDAEWOO, номерний знак [NUMBER] , належить\~\~ [PERSON] ,\~а тому позивач вважає, що він,\~як власник на п. 2\~ст. 1187 ЦК України, має відшкодувати шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки. 20.12.2021 року на замовлення [PERSON] судовий експерт Дегтяр О.І. склав висновок експерта №64 за результатами авто-товарознавчого дослідження, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача (вартість матеріалів + вартість робіт) складає 24357,73 грн. За послуги експерта позивачем було сплачено 3500.00 грн. [PERSON] було завдано моральної шкоди, в обґрунтування розміру якої зазначено, що дана шкода виразилася у необхідності прикладення додаткових зусиль для підтримки налагодженого способу життя, необхідності займатися ремонтом автомобіля. У зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою позивач звертався за професійною правничою допомогою до адвоката. В подальшому було надано правничу допомогу, в тому числі складання позовної заяви та участь у судових засіданнях при розгляді цієї справи. У зв`язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у\~судове засідання\~не з`явився,\~представник позивача\~адвокат Сакун\~В.А.\~надав заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачі до судового засідання також не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки . Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України\~у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що18.12.2021 року о 12 год. 30 хв. в с. Малинівка, вулиця Центральна, 6.206 водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції. В результаті чого останній здійснив зіткнення з автомобілем DAEWOO, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1 та п. 13.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2022 року (справа №235/9162/21) [PERSON] , [INFO] , не працюючого, який проживає за адресою: [ADDRESS] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень (а.с.57-61). Постановою Донецького апеляційного суду від 07.02.2022 року було Апеляційну скаргу представника потерпілого залишено без задоволення. Постанову судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04.01.2022 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та призначене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 гривень, залишено без змін (а.с.62-63). Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковими для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій або бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Власником пошкодженого автомобіля DAEWOO, номерний знак [NUMBER] є [PERSON] (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника транспортного засобу DAEWOO, номерний знак [NUMBER] , застрахована ПрАТ СК «ВУСО», згідно із полісом №203521487 (а.с.13). Із матеріалів справи вбачається, що цивільна-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. Відповідно до п. 34.4\~ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. На замовлення позивача, експертом Дегтяр О.І. складений висновок з авто-товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу DAEWOO Lanos TF69Y, номерний знак [NUMBER] 20.12.2021, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 24357,73 грн (а.с. 14-39). Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно 1\~ст. 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Частиною 1\~статті 16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно вимог ч. 1\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно роз`яснень даних в п. 4 та 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правового висновку, який викладений у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 450/3002/17 власник автомобіля є зобов`язаною особою та несе відповідальність перед потерпілим за завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду у випадку, якщо в момент ДТП він керував транспортним засобом (тобто є заподіювачем шкоди). Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України\~якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За ч. 2, ч. 5\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що право особи на відшкодування заподіяної шкоди за рахунок особи з вини якої її завдано є безумовним й може бути обмежено лише у випадках прямо передбачених законом. Відповідно до преамбули\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Верховним Судом України у постанові від 29.06.2016 року у справі №6-192цс16 висловлено наступну правову позицію: за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). При вирішенні справи суд вважає необхідним взяти за основу висновок судової автотоварознавчої експертизи №64 року, який є об`єктивним та вмотивованим. Таким чином, суд зазначає, що вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню, а з [PERSON] , який є особою, яка правомірно керувала транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди та з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, та як наслідок заподіяння матеріальних збитків майну позивача- підлягають задоволенню в розмірі 24357,73 грн. Що стосується моральної шкоди, то суд зазначає, що відповідно до роз`яснень викладених в\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4\~„Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приписами\~статті 23 ЦК України\~встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При з`ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. В даному випадку, судом встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження майна, а саме транспортного засобу, що належить [PERSON] на праві власності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни способу життя та необхідності прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права. Суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. оцінені суб`єктивно і є завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідним задовольнити їх на суму\~2000,00грн.,\~виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. Крім того, враховуючи положення ч. 6 ст.\~139, п. 3 ч. 2 ст.\~141 ЦПК України, наявність в матеріалах справи висновку експерта Дегтяр О.І, який має кваліфікацію судового експерта з правом проведення транспортно-товарознавчих експертиз за спеціальністю визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу (висновок виготовлений на вимогу позивача), наявність квитанції про оплату проведення експертизи в розмірі\~3500,00грн.\~(а.с. 40), суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи в розмір\~3500,00 грн. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 4\~ст. 58 ЦК України\~повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Повноваження адвоката Сакуна В.А., як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством\~ордером від 25.07.2022 р. і договором про надання правничої допомоги від 04.01.2022 р. (а.с. 41 - 51). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі№ 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок,що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи,що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги,оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки,\~посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню\~незалежно\~від того,чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено\~(постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (ордером, укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних послуг), тому вони приймаються судом до уваги. Положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно із ч.3\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Згідно укладеного договору про надання професійної правничої допомоги і додаткових угод до договору від 04.01.2022 та 12.02.2022 між позивачем та адвокатом Сакуном В.А., вартість однієї години роботи становить 1000,00 грн. за надання адвокатом первинної консультації, вивчення та ознайомлення всіх документів, що стосується справи; вартість участі адвоката у кожне судове засідання становить 2000,00 грн.; складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у трьох годинному проміжку часу становить 3000,00 грн. Оплата здійснюється не пізніше наступного робочого дня після складання акту виконаних робіт (а.с.41-51). 04.01.2022 між позивачем та адвокатом Сакун В.А. підписані акти про виконані роботи, згідно із якими адвокатом надані такі послуги: надав клієнтові первинної консультації, вивчення та ознайомлення всіх документів, що стосується справи, пошук необхідної інформації, на що було витрачено 1 годину робочого часу, у зв`язку із чим підлягає сплаті 1000 грн.; 04.01.2022 року приймав участь у судовому засіданні в Красноармійському міськрайонному суді у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , на що було витрачено 1 годину робочого часу вартістю 2000 грн.; 12.02.20222 надав клієнтові первинної консультації, вивчив та ознайомився із всіма документами, що стосується справи, провів пошук необхідної інформації, на що було витрачено 1 годину робочого часу, у зв`язку із чим підлягає сплаті 1000 грн.; склав позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на що було потрачено 3 години, у зв`язку із чим підлягає сплаті 3000,00 грн. (а.с.52-53). Факт сплати гонорару 04.01.2022 та 12.02.2022 у розмірі 7000,00 грн. підтверджується розрахунковою квитанцією (а.с. 60). Суд виходить із того, що витрати на правову допомогу пов`язані з розглядом даної справи (в якій адвокат готував позовну заяву, інші процесуальні документи), враховуючи обґрунтованість та пропорційність їх розміру з урахуванням виконаної адвокатом роботи та предмету спору, підлягають стягненню у розмірі 4000,00 грн. Крім того, враховуючи положення\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1984 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial