Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

01.03.2023 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до повноліття дітей. Позов обґрунтовано тим, що влітку 2022 року позивач разом з дітьми вимушено виїхала з окупованого рф Херсону - спочатку у м. Київ, а потім у м. Житомир. Відповідач при цьому залишився у Херсоні. Тікаючи від війни, кількість речей, які можна було взяти із собою, була обмежена та не по всіх сезонах. Діти з моменту вимушеного виїзду з міста повністю знаходяться на утриманні позивача та на них витрачається більш ніж 10000 гривен на місяць, враховуючи сплату оренду квартири та покупку одягу. На прохання позивача надіслати речі дітей з Херсону, коли місто було деокуповане, відповідач надіслав декілька речей, які вважав за потрібне, але діти з них повиростали. На неодноразові прохання вислати гроші на утримання дітей, відповідач відповів відмовою, наголосив, що буде їх утримувати лише, якщо діти будуть проживати з ним в Херсоні. Наразі відповідач дочкам нічим не допомагає, хоча продовжує працювати у приватному стоматологічному кабінеті у м. Херсоні, отримуючи дохід. Позивач вказує, що вона працює, але її заробітної плати не вистачає на повне утримання та задоволення мінімальних потреб дітей. На двох дітей на місяць позивачем витрачається приблизно 10000 гривень: на засоби особистої гігієни близько 700 грн (дитяче мило, шампуні, туалетний папір, зубну пасту, серветки , прокладки тощо); на придбання одягу від 2000 грн на кожну дитину; на придбання канцелярії для школи та оплати Інтернету для з`єднання з Херсонською школою на онлайн-навчання від 500 гривень; на продукти харчування більше 5000 грн (крупи, молоко, печиво, овочі, м`ясо тощо); на оплату оренди та комунальних платежів у зв`язку з вимушеним переселенням в іншу область, де безпечно для дітей. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 06.03.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. Заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, відповідно до змісту якої позивач позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних матеріалів справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 07.02.2003 міським відділом реєстрації актів громадянського Херсонського обласного управління юстиції (а.с.30). Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 31, 32). Згідно з копіями довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 17.02.2023, [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39-41). У відповідності до\~ст.141 СК України,\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є батьком дітей та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати їх до досягнення повноліття. Домовленість між батьками щодо виконання даного обов`язку відсутня. За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо. При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст.182 СК України, бере до уваги, що діти проживають разом з матір`ю; враховуючи розмір витрат, необхідних для забезпечення дітей повноцінним харчуванням, сезонним одягом, приладдям для розвитку, речами особистої гігієни, тощо, суд, присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини щомісячно і до повноліття дітей. Що стосується вимоги позову про стягнення аліментів не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини щомісячно, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Будь-яких доказів, з яких було б можливо встановити, що розмір заробітку (доходу) відповідача є достатнім для стягнення аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, позивачем до суду не надано, отже зазначена вимога позову задоволенню не підлягає, у зв`язку з недоведеністю. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial