Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

У грудні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Олександр Леонідович, Сьома Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно. Позивач посилається на те, що [INFO] помер його батько, [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] , машиномісце в автопаркінгу [ADDRESS] . 29.10.2021 позивач звернувся до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, за результатами розгляду якої заведено спадкову справу № 68559383. В подальшому позивачу стало відомо, що 03.12.2021, за заявою відповідача, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Склярем О.Л. заведено другу спадкову справу № 68776084 та видано 03.12.2021 [PERSON] свідоцтва про права власності на спадкове майно. Зважаючи на обставини, викладені у позові позивач вказує на пропуск відповідачем строків на подання заяви про прийняття спадщини та безпідставність заведення спадкової справи, за заявою відповідача зважаючи на існування спадкової справи, заведеної за заявою позивача. Відтак позивач просить: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.12.2021 у спадковій справі № 13/2021, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л., зареєстроване в реєстрі за № 2160 щодо квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2523580980000; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.12.2021 у спадковій справі № 13/2021, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л., зареєстроване в реєстрі за № 2162 щодо машиномісця в автопаркінгу [ADDRESS] ; визнати за позивачем право власності на спадкове майно. 21.12.2021 ухвалою суду, за заявою представника позивача, забезпечено позов шляхом накладення арешту на квартиру під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2523580980000, право власності зареєстровано за [PERSON] ; накладено арешт на машиномісце в автопаркінгу під номером [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2523610480000, право власності зареєстровано за [PERSON] . 28.12.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання на 09.02.2022. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр Олександра Леонідовича, Сьомої Київської державної нотаріальної контори завірені копії спадкової справи щодо померлого [INFO] [PERSON] . 20.01.2022 Сьомою Київською державною нотаріальною конторою надано до суду завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеною за заявою [PERSON] . 21.01.2022 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. надано до суду завірену копію спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеною за заявою [PERSON] . Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. в письмових поясненнях від 21.01.2022 вказав, що при видачі оспорюваних свідоцтв були проведені необхідні перевірки, зібрані документи, які наявні в архівній справі. Відтак свідоцтва про право на спадщину за законом видані з дотриманням вимог законодавства України. 18.02.2022 відповідачем в особі представника, адвоката Ковальчук Т.В., надано відзив у якому позовні вимоги не визнаються зважаючи на наступне. Відповідач зареєстрована та постійно проживала за адресою [ADDRESS] , відтак мала право звернутись з заявою про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку, оскільки в силу закону є такою, що прийняла її. Поряд із цим, відповідач звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка 17.09.2021, в межах шестимісячного строку. Сьомою Київською державною нотаріальною конторою та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. було грубо порушено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Правила ведення нотаріального діловодства. Представник відповідача вказує, що у спадковій справі, заведеної за заявою позивача № 872/2021 від 29.10.2021 міститься копія про смерть [PERSON] , оригінал свідоцтва про смерть знаходиться у відповідача. Відомості щодо отримання позивачем дубліката свідоцтва про смерть матеріали справи не містять. Копія свідоцтва про народження позивача видана органом Молдавської РСР, однак свідоцтво не легалізоване. Таким чином, за відсутністю оригіналу свідоцтва про смерть [PERSON] та свідоцтва про народження позивача, легалізованого в установленому законом порядку, нотаріус Сьомої Київської державної нотаріальної контори не мав права приймати документи від позивача та заводити спадкову справу. Крім того, в порушення вимог закону нотаріусом не було з`ясоване повне коло спадкоємців, не були направлені відповідні запити до державних органів України, хоча позивач у своїй заяві вказував, що окрім нього спадкоємцем є дружина померлого, [PERSON] . При цьому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. під час здійснення перевірки у спадковому реєстрі не було виявлено заведених спадкових справ на спадщину після померлого [PERSON] . На думку представника відповідача, нотаріусом було порушено порядок пошуку інформації щодо наявності заведеної спадкової справи. Окрім того, при видачі свідоцтва про право на спадщину не враховано, що машиномісце в автопаркінгу набуте відповідачем та її чоловіком у шлюбі, відтак нотаріус Скляр О.П. повинен був видати відповідачу свідоцтво про право власності на її частку у спільному майні подружжя, тобто 1/2. Як зазначає представник відповідача, дітей у померлого [PERSON] не було, відтак ставить під сумнів родинні відносини з позивачем. Свідоцтво про народження не містить апостилю, є не легалізованим на території України. Померлим на ім`я відповідача, як і відповідачем на ім`я померлого [INFO] було складено двосторонній заповіт. Згідно п. 6 заповіту все наявне у померлого майно останній заповідає своїй дружині, [PERSON] . Таким чином враховуючи що відповідач, яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається такою що її прийняла, а також враховуючи численні процедурні порушення з боку органів нотаріусу, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Відповідачем заявлено зустрічний позов у якому відповідач просить визнати за нею право власності на машиномісця в автопаркінгу [ADDRESS] , як частку набуту у спільному сумісному майні подружжя. Ухвалою суду від 06.06.2022, занесену до протоколу судового засідання судом прийнято до розгляду зустрічний позов. 12.04.2023 представником позивача надано відповідь на відзив у якому заперечуються обставини, на які посилається відповідач. Вказує, що дружина померлого не проживала з ним, оскільки спадкодавець був поміщений до лікарні 26.12.2018, а у звіті про поміщення до медичного закладу вказано, що пацієнт прийнятий до лікарні через неможливість дружини впоратись з ним. Відтак докази спільного проживання відповідача та померлого чоловіка матеріали справи не містять, відповідач безпідставно пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивачем було подане оригінальне свідоцтво про смерть батька, а його легалізація не вимагається. Дане свідоцтво є доказом родинних відносин з померлим. Крім того, частка спадщини безсумнівно належить спадкодавцю, а інші були подаровані відповідачем спадкодавцю за договором дарування від 06.07.2012, відтак спадкодавець є власником 100% спадкового майна. При пошуку в реєстрі при заведенні спадкової справи, Київською державною нотаріальною конторою не було допущено порушень Порядку вчинення нотаріальних дій. Порядок спадкування за законом відповідач обрала самостійно, оскільки наданий заповіт не відповідає вимогам законодавства України та не має жодного значення. 03.05.2022 представником відповідача надано заперечення на відповідь на відзив у якому вказано такі обставини. Відповідач постійно доглядала свого чоловіка та була завжди поруч з ним. До України відповідач прилетіла після смерті чоловіка для оформлення спадщини. Відтак строк для прийняття спадщини відповідачем не пропущено. Доказів, які б вказували на достовірність та легітимність походження свідоцтва про смерть суду не надано. Через стан здоров`я у спадкодавця за життя не могло бути дітей, відтак надану позивачем копію свідоцтва про смерть відповідач ставить під сумнів. Нотаріус не вніс повних даних до спадкового реєстру, порушив порядок пошуку визначений законом. 20.05.2022 представником приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. - адвокатом Пухальською Н.С. надано письмові пояснення в яких вказано на такі обставини. 03.12.2022 до нотаріуса Скляр О.Л. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину звернулась [PERSON] , що діяла в інтересах відповідача на підставі довіреності. З отриманого витягу третьою особою встановлено, що спадкодавець на час смерті зареєстрований з відповідачем за адресою: [ADDRESS] . Відтак, зважаючи на те, що відповідач проживала зі своїм чоловіком на час відкриття спадщини, вона вважається такою що її прийняла, тому мала право звернутись з заявою про отримання свідоцтва про прийняття спадщини протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. При цьому третьою особою не було порушено порядку пошуку в спадковому реєстрі, здійснено перевірку наявності спадкових справ, тому оскаржувані свідоцтва видані відповідачу правомірно. При винесенні рішення третя особа покладається на розсуд суду. 08.07.2022 та 13.07.2022 представником позивача надано відзив на зустрічну позовну заяву. За наданими доказами не можливо встановити правову природу майна набутого відповідачем та її чоловіком у шлюбі, оскільки суду надано свідоцтво про права власності, без надання правочину на підставі якого набуто майно. Відтак не доведено, що машиномісце є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідачем від нотаріуса приховано факт, що спадкодавець був резидентом держави Ізраїль, що призвело до заниження податків і зборів та за наданими доказами вбачається, що відповідач не проживала на території України із 2017 року. Приховано відповідачем і наявність заповіту померлого, щодо якого в Ізраїлі вирішується питання щодо визнання його недійсним. 13.07.2022 представником позивача надано пояснення щодо заперечень відповідача у яких вказано, що відповідач не надала доказів постійного проживання зі спадкодавцем, доказів українського резиденства та громадянства спадкодавця матеріали справи не містять. 06.08.2022 представником позивача надані пояснення щодо заперечень відповідача. Вказано, що відповідачем не надано доказів спільного проживання з померлим. Відповідач вказала, що до України прилетіла для оформлення документів щодо спадкового майна. Спадкова справа була заведена на підставі наявних у нотаріуса відомостей. Ухвалою суду від 11.07.2022 доручено компетентному органу республіки Молдова, Міністерству Юстиції Республіки Молдова (Республіка Молдова, м.Кишенів, вулиця 31 серпня 1989, будинок 82) судове доручення для проведення окремих процесуальних дій, а саме надання копії належним чином витягу з запису актів громадського стану щодо народження [PERSON] [INFO] м. Бельці Молдавська PCP, копії витягу з записів актів цивільного стану особи, яку зазначено в якості батька в наданому Позивачем копії свідоцтва про народження. 27.02.2023 на запит суду надано копію свідоцтва про народження позивача, з зазначенням батька [PERSON] , мати [PERSON] . 24.03.2023 представником позивача надано письмові пояснення в яких вказано, що відповідачу було відомо про наявність сина у померлого чоловіка. Судові спори між ними тривають не лише в Україні, але й в Ізраїлі. Відповідач самостійно скасувала заповіти 18.02.2020. Вказані дії спрямовані на усунення позивача від спадкування. В судовому засіданні представник позивача підтримав первісний позов, з підстав викладених у позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити на підставі наданих суду доказів. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені в установленому законом поряку. Треті особи надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Суд заслухавши пояснення предстанвика позивача, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у лікарні Сорока в Беер Шева (Держава Ізраїль) помер [PERSON] , [INFO] , про що Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль видано свідоцтво про смерть від 01.06.2021, зареєстровано в Книзі реєстрації смертей 2021. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на наступне майно: квартиру [ADDRESS] , машиномісце в автопаркінгу [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За витребуваною судом інформацією вбачається, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , дата запису 14.05.1968, запис № 615, інформацію внесено Відділом РАЦС м. Більці. [PERSON] є дружиною [PERSON] , шлюб зареєстровано 23.04.1988 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 535. Як вказував відповідач, копія свідоцтва про народження позивача нотаріусу надана не легалізована та викликає сумніви у достовірності. Вказані обставини судом перевірено шляхом витребування доказів за ухвалою суду. 27.02.2022 компетентними органами Республіки Молдова через Міністерство юстиції України суду надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , батьком якого вказано: [PERSON] , мати: [PERSON] . Зважаючи на те, що надані позивачем докази родинних відносин між ним та померлим витребувані на підставі ухвали суду, доводи відповідача щодо відсутності родинних зв`язків між позивачем та померлим, як сина і батька, спростовуються, тому судом до уваги не приймаються. Крім того, судом не враховуються викладені у відзиві заперечення, зокрема щодо порушення порядку надання нотаріусу документів, а саме копії свідоцтва про смерть батька та не надання легалізованого свідоцтва про народження позивача, оскільки їх чинність є беззаперечною. З матеріалів спадкової справи № 872/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 29.10.2021 до Сьомої Київської державної нотаріальної контори звернувся [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, вказавши про наявність спадкоємця, [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 13/21 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що 03.12.2021 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. звернулась [PERSON] , що діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності від 14.09.2021, посвідченої приватним нотаріусом Скляр О.Л., зареєстровано в реєстрі № 1674 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 03.12.2021 нотаріусом Скляр О.Л. видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на пропуск відповідачем строку на подання заяви про прийняття спадщини та безпідставність заведення спадкової справи, за заявою відповідача зважаючи на існування спадкової справи, заведеної за заявою позивача. Відповідач заперечує обставини на які посилається позивач, вважає, що отримання свідоцтв відбулось з дотриманням вимог закону. Суд вважає важливими обставини на які посилається позивач щодо пропуску відповідачем строку на подання заяви про прийняття спадщини, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Положеннями ст.ст. 1268,1269 ЦК України передбачено, що у разі коли спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для тих спадкоємців, які не проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до територіального органу, що передбачено ст. 1269 ЦК України. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 13/21, звертаючись з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом довірена особа відповідача у поданій заяві вказала, що [PERSON] , прийняла спадщину на майно, яке залишилося після смерті її чоловіка - [PERSON] та на день його смерті проживала та була зареєстрована з померлим за однією адресою, що узгоджується з вимогами ч.3 ст. 1268 ЦК України. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть [PERSON] , паспортом громадянина України [PERSON] , договором дарування квартири, свідоцтвом про право власності, витягом з Реєстру територіальної громади від 03.12.2021 № 74985847. Судом враховано, що 17.09.2021 Відповідачем до нотаріальних органів було подано заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після її померлого чоловіка [PERSON] , зареєстрована в реєстрі за № 1721. Перебування [PERSON] у лікарні не спростовують висновки суду щодо його постійного догляду та піклування відповідачем. Відтак зазначені обставини свідчать про те, що сім`я була пов`язана спільним побутом, з взаємними правами та обов`язками. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, що свідчать про реєстрацію сторін за однією адресою та їх спільного проживання. Відтак, суд приходить до висновку що відповідач прийняла спадщину після смерті чоловіка в силу закону, з дотриманням вимог ст. 1268 ЦК України, тому строк звернення з заявою до нотаріуса відповідачем не пропущено. При цьому заслуговують на увагу доводи позивача щодо порушення порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема відкриття спадкової справи приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. Положеннями глави 10 п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 передбачено, що спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору (п.п.2.2 глави 10 Порядку). При цьому, положеннями п. 2.4. цього ж порядку передбачено, що у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус зобов`язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. З матеріалів справи вбачається, що 29.10.2021 за заявою позивача, Сьомою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 872/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Відтак, зважаючи на наявність заведеної спадкової справи № 872/2021 від 29.10.2021, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. безпідставно завів другу спадкову справу № 68776084 та видав 03.12.2021 [PERSON] свідоцтва про права власності на спадкове майно. За викладених обставини були порушені вимоги Закону України "Про нотаріат", Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012. Порядок визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним врегульовано ст. 1301 ЦК України, згідно з якою свідоцтво визнається недійсним за рішенням суду з різних підстав, основною з яких є те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Серед іншого, причинами для визнання свідоцтва недійсним можуть бути визнання недійсними інших документів (заповіт, відмова від спадщини, свідоцтво про шлюб), а також порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Зважаючи на те, що при видачі оспорюваних свідоцтв порушено права позивача та порядок вчинення нотаріальних дій, первісний позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2021 у спадковій справі № 13/2021, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л., зареєстроване в реєстрі за № 2160 щодо квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2523580980000; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.12.2021 у спадковій справі № 13/2021, видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л., зареєстроване в реєстрі за № 2162 щодо машиномісця в автопаркінгу [ADDRESS] . Щодо позовних вимог первісного та зустрічного позовів про визнання права власності на майно слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 57 СК України закріплено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] належала квартира [ADDRESS] на підставі Договору дарування квартири, посвідченого Валігурою Г.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 06.07.2012 за реєстровим № 1258, зареєстрованого Комунальним підприємством Київського міського бюро технічної інвентаризації таа реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна 09.07.2012, номер запису: 45829 в книзі: 601-115, реєстраційний номер 37008411. Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України передбачено види спадкування за законом та заповітом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За наданими суду доказами вбачається, що спадкування щодо майна померлого [PERSON] здійснювалось за законом. Відтак, зважаючи на те, що квартира перебувала в особистій приватній власності померлого, позивач та відповідач мають право на спадкування її частки по 1/2 кожен, як спадкоємці першої черги. Відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 22.09.2010 на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 13.09.2010 за № 1230-С/НП, зареєстрованого Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 18.02.2011, номер запису: 66618 в книзі 414-113, реєстраційний номер: 32943623 [PERSON] належало на праві власності машиномісце в автопаркінгу [ADDRESS] . Відповідач вказує, що зазначене майно набуте у шлюбі, відтак підлягає поділу відповідно до вимог 60 СК України. Позивач заперечує проти такого порядку поділу, оскільки вважає що відповідачем не доведено вказаних обставин. Відповідно до ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч.1 ст. 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Положеннями ч.1,4 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Зважаючи на ті обставини, що машиномісце набуто відповідачем та її чоловіком за час шлюбу, то половина майна не є предметом спадщини, а належить відповідачу на праві власності, зважаючи на вимоги ст. 60 СК України. Відтак, зустрічний позов підлягає задоволенню шляхом визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину майна набутого за час шлюбу з [PERSON] , машиномісця в автопаркінгу [ADDRESS] . Суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки стороною відповідача суду надано докази, які свідчать про придбання машиномісця у шлюбі. При цьому, інша 1/2 частина майна підлягає розподілу в порядку спадкування по 1/4 частки за кожним спадкоємцем першої черги. При цьому суд зазначає, що інші доводи сторони позивача та відповідача не впливають на висновки суду та не портебують детального обгрунтування. Підсумовуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial