Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

17 березня 2023 року позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 15 вересня 1979 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Феневицькою сільською радою Іванківського району Київської області, актовий запис №29. У шлюбі народились двоє дітей, які є повнолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя у сторін поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, оскільки у них з відповідачем діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, та з її ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких є дитина. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинення, спільного господарства сторони не ведуть, у кожного свій бюджет. Оскільки, подальше збереження шлюбу та примирення є не можливими, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Після отримання судом відповіді на запит у порядку частини шостої статті 187 ЦПК України щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, ухвалою суду від 3 квітня року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 2 травня 2023 року о 09:0 год. 2 травня 2023 року до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON] . 2 травня 2023 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги визнав. У судове засідання сторони не з`явились. При цьому, враховуючи раніше подані сторонами заяви про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу по суті. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] з 15 вересня 1979 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 вересня 1979 року Феневицькою сільською радою с.Феневичі, Іванківського району, Київської області, актовий запис № 29. Як зазначає позивач, шлюбне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, зазначив, що сторони мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть, у кожного свій бюджет. Примирення є неможливим, що не заперечується і відповідачем. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно частиною третьою статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме їхнім інтересам. Як убачається із заяви, судові витрати позивач залишає за собою.

Outcome: approved