Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

23 грудня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування зазначила, що рішенням Приморським районним судом м. Одеси від 05 вересня 2017 року вирішено стягувати з Відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1\~000, 00 на кожну з 12 травня 2017 року до набуття дітьми повноліття. Як зазначає Позивач, у зв`язку зі зміною сімейного стану отримувача аліментів, а саме народження третьої дитини, покращення майнового стану платника аліментів, а саме працевлаштування, Позивач вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір. З огляду на вищевикладене, Позивач просив змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ухваливши рішення про стягнення частини заробітку (доходу) платника, але не менше прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Також просила стягнути додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 2\~384, 00 гривень. Ухвалою суду від 10 січня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 11 квітня 2023 року від представника Позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності. 03 травня 2023 року від представника [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, у відповідності до яких зазначив, що з позовними вимогами він не згоден, оскільки Відповідач не працевлаштований та постійний заробіток відсутній, у зв`язку з чим зазначив про можливість сплачувати аліменти в розмірі 2\~000, 00 гривень на місяць у твердій грошовій сумі. Щодо додаткових витрат просив відмовити у задоволенні, оскільки у Відповідача є сумніви чи потрібні дитині окуляри, а відтак є сумніви щодо необхідності купувати зазначені окуляри. В судове засідання 04 травня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Представник Відповідача надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2017 року по справі № 522/8608/17 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Вирішено стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно з 12.05.2017 року до набуття [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] та стягувати зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно з 13.05.2017 року до набуття [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . В задоволенні іншої частини позову відмовлено. 16 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] . [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Вирішуючи спір, суд виходив з наступного. Одним з головних принципів сімейного права є паритетність у побудові сімейних відносин. Цей принцип навіть знайшов своє відображення в Основному Законі України Конституції, у статті 51 якої зазначено, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини третьої\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень статті 81 ЦПК згідно частини першої якої законодавець визначив в якості обов`язку сторін доведення обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, Позивач звертаючись до суду з відповідним позовом, як на підставу зміни способу стягнення аліментів в порядку ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України зазначив, що у зв`язку зі зміною сімейного стану отримувача аліментів, а саме народження третьої дитини, покращення майнового стану платника аліментів, а саме працевлаштування, Позивач вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити їх розмір. Заперечуючи, щодо зазначених тверджень, Відповідач надав до суду копію Трудової книжки виданої на ім`я [PERSON] , у відповідності до якої 09 липня 2022 року Відповідача було звільнено з посади «Електрика» в об`єднанні садоводів «Степове». Слід зазначити, суд не приймає до уваги посилання Відповідача щодо утримання свої батьків, які є пенсіонерами, оскільки наявність пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON] не дають підстави вважати, що останні перебувають на утриманні [PERSON] . При ухваленні рішення суд враховує правову позицію, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц, а саме:«…Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до процесуальних кодексів законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства». Згідно вимог\~ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. При визначенні розміру аліментів суд враховує що спосіб та розмір утримання неповнолітньої дитини має бути достатнім для її повноцінного життя та приймаючи до уваги що рекомендований законодавцем розмір аліментів дорівнює прожитковому мінімуму дитини відповідного віку, та з урахуванням принципу розумності і справедливості утримання дитини, визначає змінити розмір стягнення аліментів буз зміни способу стягнення аліментів, оскільки Позивачем не доведено зміну матеріального стану Відповідача, та матеріалами справи зазначене твердження спростовується. При цьому, суд зазначає, що наявність у отримувача аліментів іншої дитини від іншого шлюбу, не є підставою для збільшення чи зміни способу стягнення аліментів. При цьому суд враховує положення\~ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно якої об`єктом індексації є також розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Статтею 5 даного Закону встановляється, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Частиною 1\~статті 191 СК України\~встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тобто, в даному випадку, законодавець визначив, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів, присуджені за рішенням суду аліменти стягуються від дня пред`явлення позову. В той же час, чинний\~Сімейний кодекс України\~не визначає день пред`явлення позову про зміну способу стягнення аліментів до суду як початок стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення. Системний аналіз зазначених норм права дає підстави зробити висновок, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення можливе лише починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про зміну способу стягнення аліментів. Також суд враховує, що згідно з абз.4 п.23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням викладеного, стягнення аліментів після зміни розміру їх стягнення повинно розпочатися з дня набрання законної сили рішенням у справі, а не з моменту звернення до суду. З огляду на викладене вище, з врахування того, що Відповідач, який є не працевлаштований, визнає та має змогу сплачувати аліменти в сумі 2\~000,00 гривень на кожну дитину, відсутності належних та допустимих доказів, що матеріальний стан Відповідача покращився, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині зміни способу стягнення аліментів. Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (ч. 1 ст. 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у цій статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 183/1679/17, від 12.12.2019 у справі № 756/4947/17-ц, від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18, від 08.12.2021 у справі №607/12170/20 викладено правові висновки про те, що особливі обставини, яких стосується\~ст.185 СК України, можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Згідно з ч. 2 ст.185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось учасниками справи, малолітній [PERSON] 06.02.2015 року проживає разом з матір`ю [PERSON] . На підтвердження понесених витрат надано Консультативні висновки щодо [PERSON] від 24.08.2021 року та 13.11.2021 року, у відповідності до яких рекомендовано [PERSON] постійна корекція окулярами, чек на суму 2\~384, 00 гривень щодо купівлі оптичних лінз та окулярів. Надавши належну правову оцінку зазначеним доказам, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд погоджується з доводами позивача про понесення нею додаткових витрат на дитину, які стосуються лікування зниження зору дитини в загальній сумі 2\~384,00 грн та підлягають розподілу між батьками порівну по 1\~192,00 грн з кожного, а відтак позовні вимоги про стягнення додаткових витрат підлягають частковому задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК ). В даному випадку, враховуючи, що позивачка при поданні заяви була звільнена від оплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору розміром 1073,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180-182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial