Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Акціонерне товариство\~"Банк\~"Кліринговий\~Дім" (далі позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просив: - стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства"Банк\~"Кліринговий\~Дім" заборгованість за заявою-договором №4334 від 08.09.2020 у сумі 128630,90 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 70597,22 грн, заборгованості за комісіями - 58033,64 грн та заборгованості за процентами 0,04 грн. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 08.09.2020\~між сторонами\~було укладено\~заяву-договір\~№4334\~від 08.09.2020\~про надання\~споживчого кредиту.\~За кредитним\~договором,\~позивач надав\~відповідачу кредит\~в розмірі\~74750,00\~грн строком\~на 36\~місяців для\~задоволення потреб,\~не пов`язаних\~з підприємницькою,\~незалежною професійною\~діяльністю або\~виконанням обов`язків\~найманого працівника.\~Крім того,\~відповідно до\~п.\~1\~кредитного договору,\~розмір процентної\~ставки за\~користування кредитом\~складає 0,0001\~відсотків річних,\~щомісячна комісія\~за обслуговування\~кредитної заборгованості\~встановлена у\~розмірі 2,99%\~від суми\~кредиту.\~Відповідач зобов`язався\~здійснювати погашення\~кредиту,\~сплачувати проценти\~за користування\~кредитом,\~комісії банку\~та здійснити\~кінцеве погашення\~кредиту в\~строки і\~в сумах,\~згідно умов\~кредитного договору,\~в тому\~числі згідно\~Додатку №1\~«Графік платежів\~та розрахунок\~загальної вартості\~кредиту». Разом з\~тим, згідно кредитного договору та графіку дата остаточного повернення кредиту 08.09.2023. З усіма умовами надання кредиту відповідач був ознайомлений 08.09.2020, але в порушення умов кредитного договору, починаючи з грудня 2020 ним прострочено та не сплачено в повному обсязі платежі на погашення заборгованості, а тому станом на дату подання позовної заяви, відповідач має заборгованість у сумі 128630,90 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 70597,22 грн, заборгованості за комісіями - 58033,64 грн та заборгованості за процентами 0,04 грн. Ухвалою суду від 15.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії заяви-договору №4334 від 08.09.2020 між сторонами було укладено кредитний договір шляхом його підписання відповідачем. Згідно з п. 1 умов заяви-договору №4334 банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 74750,00 грн строком на 36 місяців, а дата остаточного повернення кредиту 08.09.2023. Крім того, згідно з п. 1 встановлено, що розмір процентної ставки за кредитом становить 0,0001% річних, комісія за перерахування від клієнта 9750,00 грн від суми кредиту, яка включається в суму кредиту, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 % від суми кредиту. Надання кредиту відповідачу підтверджується копіями меморіальних ордерів №ТR.363016.1680.1230 від 08.09.2020 в сумі 9750,00 грн та №ТR.4334 від 09.09.2020 в сумі 65000,00 грн. Також, 09.09.2020 відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту за продуктом «Комфорт для Вас», в якому зазначені умови кредитування аналогічні умовам, визначеним у заяві-договорі №4334 від 08.09.2020. Згідно розрахунку, наданого банком, відповідач має заборгованість у сумі 128630,90 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 70597,22 грн, заборгованості за комісіями - 58033,64 грн та заборгованості за процентами 0,04 грн. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як визначено в ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом було встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом його підписання відповідачем. Згідно з п. 1 умов заяви-договору №4334 банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 74750,00 грн строком на 36 місяців, а дата остаточного повернення кредиту 08.09.2023. Надання кредиту відповідачу підтверджується копіями меморіальних ордерів №ТR.363016.1680.1230 від 08.09.2020 в сумі 9750,00 грн та №ТR.4334 від 09.09.2020 в сумі 65000,00 грн. В силу вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ст. 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом було встановлено, що згідно розрахунку, наданого банком, відповідач має заборгованість у сумі 128630,90 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 70597,22 грн, заборгованості за комісіями - 58033,64 грн та заборгованості за процентами 0,04 грн. На час розгляду справи судом відповідачем не спростовано вищевказаний розрахунок позивача за кредитним договором №4334 від 08.09.2020, а також даних, що свідчать про повне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення у добровільному порядку. Суд зауважує, що в силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (визначені в ст. 82 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Докази мають бути належними, допустимими та достовірними, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст. 77-80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Таким чином, позивачем доведений факт наявності у відповідача, яка складається із заборгованості за кредитом - 70597,22 грн та заборгованості за процентами 0,04 грн. Однак, щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії за щомісячне обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 58033,64 грн, суд вважає, що така частина вимог не є обґрунтованою. Так, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» - 10.06.2017 щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11, ч.ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.33 постанови від 13.07.2022 у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Суд дійшов висновків, про те, що оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначені в п. 1 заяви-договору №4334 від 08.09.2020 умови щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,99% від суми кредиту, є нікчемними. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду позивачем і відповідачем не надано та в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за заявою-договором №4334 від 08.09.2020 у сумі 70597,26 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 70597,22 грн та заборгованості за процентами 0,04 грн, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. В іншій частині позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісіями - 58033,64 грн слід відмовити за необґрунтованості такої частини позовної вимоги. Суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 54,8% у розмірі 1470,83 грн.

Outcome: partial