Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін позиція позивача Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 17918,20 грн пені за прострочення грошового зобов`язання: 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 444,02 грн; 21903,66 грн інфляційних втрат, а всього 45265,88 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 28 серпня 2012 року між ПСП «Перемога» та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно п. 2.1 сума позики складала 80000 гривень, що було еквівалентом суми 8000 євро на дату укладення договору. На виконання п. 3.1 даного договору позивач передав, а відповідач отримав вказану суму позики, що підтверджується видатковими касовими ордерами № 55 від 28.08.2012, № 56 від 29.08.2012, № 57 від 30.08.2012, № 58 від 31.08.2012, № 59 від 03.09.2012, № 60 від 04.09.2012, № 61 від 05.09.2012, № 62 від 06.09.2012. Відповідно до п. 4.1. договору термін надання позики становить 5 років і починає свій відлік з моменту підписання договору, тобто з 28.08 2012. Пунктом 5.1. договору визначено, що після закінчення терміну, зазначеного в п. 4.1 договору. Позичальник зобов`язується протягом одного місяця повернути суму позики. Отже 28 вересня 2017 року сплив строк для добровільного погашення позики відповідачем. Зважаючи на те. що відповідачем не повернуто суму позики, та ним порушено взяті на себе зобов`язання за договором, ПСП «Перемога» було змушене 15 лютого 2018 року звернутися з позовом до Гайворонського районного суду Кіровоградської області. 03.04.2019 Гайворонським районним судом Кіровоградської області, у справі № 385/188/18 ухвалено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь приватного сільськогосподарського підприємства «Перемога» 80000 грн. основного боргу та 1199 грн 92 коп. судових витрат. У зв`язку з тим, що відповідач не виконував рішення суду підприємство було змушене звернутися з виконавчим листом до приватного виконавця Кіровоградської області. 16.06.2020 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання рішення суду. Приватним виконавцем примусово стягнуто з боржника та перераховано ПСП «Перемога»: 28.12.2020 - 3708.81 грн; 05.01.2020 - 22876.38 грн; 28.12.2021 - 8078.91 грн; 13.01.2023- 49535.82 грн. Після примусового стягнення боргу з [PERSON] сума боргу склала 45265.88 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного сільськогосподарського товариства «Перемога» 17918,20 грн. пені за прострочення грошового зобов`язання (за період з 13.01.2022 по 13.01.2023); 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 444.02 грн (за період з 13.01.2020 по 13.01.2023); 21903.66 грн інфляційних втрат (за період з 13.01.2020 по 13.01.2023), а всього 45265,88 грн; стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача. позиція відповідача Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі 14.02.2023 суддею Панасюком І. В. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 32-35). 15.03.2023 відповідачем подано заяву про відвід судді Панасюка І. В. (а.с. 41-42). Ухвалою суду від 15.03.2023 заяву відповідача про відвід судді Панасюка І. В. задоволено (а.с. 46-47). 15.03.2023 протоколом повторного автоматичного розподілу справ справу для розгляду передано судді Венгрину М. В. 17.03.2023 суддею Венгрином М. В. постановлено ухвалу про прийняття справи до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копія ухвали від 17.03.2023 отримана позивачем 30.03.2023, відповідачем 28.03.2023. Клопотань про розгляд справи про проведення розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За положенням ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову 03.04.2019 Гайворонським районним судом Кіровоградської області, у справі № 385/188/18 винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь приватного сільськогосподарського підприємства «Перемога» 80000 грн основного боргу та 1199 грн 92 коп. судових витрат, всього 81199,92 грн (а.с. 20). Рішення набрало законної сили та виконавчий лист, що виданий на його виконання, пред`являвся до примусового виконання, про що свідчить інформація про виконавче провадження № 70204680 від 01.11.2022 (а.с. 21-23). Приватним виконавцем примусово стягнуто з боржника та перераховано ПСП «Перемога»: 28.12.2020 - 3708.81 грн; 05.01.2020 - 22876.38 грн; 28.12.2021 - 8078.91 грн; 13.01.2023 - 49535.82 грн (а.с. 24-28). Як вбачається з наведених вище письмових доказів 13.01.2023 рішення суду в справі № 385/188/18 виконано, заборгованість відсутня. Позивач в позовній заяві просить стягнути з [PERSON] 17918,20 грн. пені за прострочення грошового зобов`язання (за період з 13.01.2022 по 13.01.2023); 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 444.02 грн (за період з 13.01.2020 по 13.01.2023); 21903.66 грн інфляційних втрат (за період з 13.01.2020 по 13.01.2023), а всього 45265,88 грн, при цьому, як на підставу позову покликається на ч. 2 ст. 625 ЦК України. Справді ст. 625 ЦК України в ч. 2 передбачає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак позивач помилково покликається на те, що положення даної статті передбачають обов`язок сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також не покликається та не надає доказів договірного встановлення пені. Тому в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення пені слід відмовити за недоведеністю. Що стосується стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд вважає такі вимоги підставними та задовольняє частково виходячи з норми п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким обмежується у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування відповідальність позичальника застосування відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу. Суд враховує, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та такий, продовжувався і триває досі. Отже позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню за період з 13.01.2020 по 23.02.2022. При розрахунку суд враховує такі дані: Сума боргу з 13/01/2020 до 27/12/2020 81 199,92 грн (1 період); з 28/12/2020 до 04/01/2021 77 491,11 грн (2 період); з 05/01/2021 до 27/12/2021 54 614,73 грн (3 період); з 28/12/2021 до 23/02/2022 46 535,82 грн (4 період). індекси інфляції: січень 2020 - 100,20; лютий 2020 - 99,70; березень 2020 - 100,80; квітень 2020 - 100,80; травень 2020 - 100,30; червень 2020 - 100,20; липень 2020 - 99,40; серпень 2020 - 99,80; вересень 2020 - 100,50; жовтень 2020 - 101,00; листопад 2020 - 101,30; грудень 2020 - 100,90; січень 2021 - 101,30; лютий 2021 - 101,00; березень 2021 - 101,70; квітень 2021 - 100,70; травень 2021 - 101,30; червень 2021 - 100,20; липень 2021 - 100,10; серпень 2021 - 99,80; вересень 2021 - 101,20; жовтень 2021 - 100,90; листопад 2021 - 100,80; грудень 2021 - 100,60; січень 2022 - 101,30; лютий 2022 - 101,60 Інфляційні витрати: Період 1 IIc (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x = 1.04992329 Інфляційне збільшення: 81 199,92 x 1.04992329 - 81 199,92 = 4 053,77 грн. Період 2 IIc = 1.00000000 Інфляційне збільшення: 77 491,11 x 1.00000000 - 77 491,11 = 0,00 грн. Період 3 IIc (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x = 1.10015334 Інфляційне збільшення: 54 614,73 x 1.10015334 - 54 614,73 = 5 469,85 грн. Період 4 IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) x = 1.02920800 Інфляційне збільшення: 46 535,82 x 1.02920800 - 46 535,82 = 1 359,22 грн. В сумі - 10 882,84 грн 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 1 період: 81 199,92 x 3 % x 350 : 366 : 100 2 329,51 грн 2 період: 77 491,11 x 3 % x 8 : 366 : 100 50,95 грн 3 період: 54 614,73 x 3 % x 357 : 365 : 100 1 602,53 грн 4 період: 46 535,82 x 3 % x 58 : 365 : 100 221,84 грн Загальна сума - 4204,83 грн Таким чином, стягненню з відповідача за період з 13.01.2020 по 23.02.2022 підлягає 15087,67 грн, з яких: три відсотки річних становить 4204,83 грн; інфляційні втрати - 10 882,84 грн. Розподіл між сторонами судових витрат Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 894,58 грн (15087,67 х 100 : 45265,88 = 33,33%; 2684,00 : 100 х 33,33 = 894,58 грн). На підставі статтями 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial