Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Заявник звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - Державного акта на право приватної власності на землю, серії ВЛ № 04584 від 18.02.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 303, виданого на підставі рішення Поворської сільської ради № 21/6 від 26.10.2001 року про передачу у приватну власність ділянки загальною площею - 2,12 га, з яких ділянка «рілля» площею - 0.7549 га; ділянка «кормові угіддя» площею - 1.3644 га, розташованої на території Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області, виданого [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що в 2002 році заявник приватизував земельну ділянку для розширення особистого підсобного (селянського) господарства, яка складається із двох земельних ділянок, згідно рішення Поворської сільської ради № 21/6 від 26.10.2001 року, загальною площею - 2,12 га, з яких ділянка «рілля» площею - 0.7549 га; ділянка «кормові угіддя» площею - 1.3644 га, які розташовані на території Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області. 18 лютого 2002 року виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії ВЛ № 04584, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 303. В цьому році він мав наміри оформити договір оренди землі та виготовити технічні документи для присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів, але виявилось, що існують розбіжності в написанні відомостей прізвища власника: в Державному акті на право приватної власності на землю, зазначене прізвище -« [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », тобто відсутня літера - «ь». 16.12.2022 він звернувся до Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із завою про виправлення описки в Державному акті право приватної власності на землю, серії ВЛ № 04584 від 18.02.2002 року. Листом від 08.02.2023 року Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повідомили, що у них відсутні повноваження і не має можливості виправити описку в документі. Заявник зазначає, що допущена в вказаному документі описка унеможливлює вільно розпоряджатися майном, а саме: заявник не має можливості надавати земельні ділянки в користування отримувати орендну плату, адже орендарі відмовляються оформляти з ним договір оренди землі. Також йому відмовляють в оформленні технічної документації на земельні ділянки для присвоєння кадастрових номерів, що є обов`язковою умовою при складанні договору оренди землі. Встановлення даного факту максимально відповідає інтересам заявника, оскільки розбіжності в написанні прізвища в зазначеному документі позбавляють його можливості реалізовувати свої законні права зокрема - право надавати земельні ділянки в оренду та виготовити документи на землю згідно вимог чинного законодавства. Встановити цей юридичний факт у інший, передбачений законом спосіб, він не може, а тому змушений звертатися до суду з даною заявою. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10.04.2023. 10.04.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці. Заявник до судового засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи, Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі документів. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданим 27.09.2002 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, анкетні дані заявника зазначені українською мовою як « [PERSON] » та російською мовою як « [PERSON] ». Згідно картки фізичної особи - платника податків анкетні дані заявника зазначені як « [PERSON] ». В свідоцтві про народження серії [NUMBER] , яке видане 27.09.1955, заявник вказаний як « [PERSON] » (російська мова). Пенсійне посвідчення серії [NUMBER] від 12.10.2010 видане на ім`я « [PERSON] ». Державний акт на право приватної власності земельної ділянки серії ВЛ № 04584 від 18.02.2002 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 303, виданий на підставі рішення Поворської сільської ради № 21/6 від 26.10.2001 року про передачу у приватну власність ділянки загальною площею - 2,12 га, з яких ділянка «рілля» площею - 0.7549 га; ділянка «кормові угіддя» площею - 1.3644 га, розташованої на території Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області, виданий [PERSON] . З відповіді Головного управління держгеокадастру у Волинській області від 08.02.2023 № 58/0-0.333-78/355-23 вбачається, що усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Можливості видати новий державний акт немає. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 цієї постанови судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані документи переконують суд в тому, що саме заявнику належить Державний акт на право приватної власності земельної ділянки серії ВЛ № 04584 від 18.02.2002 року, та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права власності на земельну ділянку, а встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вона законна, обґрунтована, доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved