Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Уквітні 2023 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою відповідно до якої просила стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною 23 років. Мотивувала позовні вимоги тим, що сторони є батьками повнолітньої доньки, яка є студенткою другого курсу ВНТУ. Кошти необхідні для оплати за навчання. Донька перебуває на повному забезпеченні позивачки, відповідач у добровільному порядку забезпечувати доньку відмовляється, це і стало причиною звернення з позовом до суду. Ухвалою суду від 11.04.2023 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити із підстав наведених у ньому. Третя особа на стороні позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, суду надав заяву згідно якої просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд дослідивши надані сторонами докази встановив, [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.с. 8-9). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2019 року шлюб між сторонами розірвано, позивачу відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 13-14). [PERSON] та [PERSON] проживають спільно за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] навчається на факультеті менеджменту та інформаційної безпеки Вінницького національного технічного університету, ІV го рівня акредитації, на другому курсі для здобуття ступеня «Бакалавр» денної контрактної форми навчання за спеціальністю 076-Підприємництво, торгівля та біржова діяльність, термін навчання на бакалавраті з 01.09.2021 по 30.06.2025. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України (далі Кодексу) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст. 200 Кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позовні вимоги про стягнення аліментів належить задовольнити проте частково оскільки закон не передбачає прожитковий мінімум для особи, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 1073,60 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: partial