Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У липні 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] до [PERSON] ( [PERSON] ) про стягнення заборгованості по оплаті частки співвласника. Позовні вимоги\~мотивовані тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Багатоквартирний будинок, у якому розташована квартира, є частиною житлового комплексу Об`єднання співвласників «СІМЕКС» багатоквартирних будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , створеного 20.08.2000 для забезпечення прав співвласників спільного майна, задоволення потреб в ефективному управлінні майном, підтриманні об`єкта в належному технічному стані, організації потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах. Отже, відповідач є співвласником багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на яку поширюються вимоги законодавства щодо утримання належного їй нерухомого майна та обов`язки як на співвласника у багатоквартирному будинку, відповідач зобов`язана сплачувати частку співвласника у загальному обсязі внесків на утримання житлового комплексу ОСББ «Сімекс», встановлену пропорційно до загальної площі квартири. Однак, [PERSON] ( [PERSON] ) відмовляється сплачувати частку співвласника у загальному обсязі внесків і платежів, розраховану пропорційно до загальної площі квартири 221,4 кв.м., зокрема за опалення, утримання будинку та прибудинкових територій, вивезення сміття. Загалом заборгованість відповідача за період з 01.01.2019 по 01.07.2021 складає 30\~883, 99 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відзив від відповідача на позовну до суду не надходив. Представник Об`єднання співвласників «Сімекс» багатоквартирних будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача - адвоката Сона К. Е. про розгляд справи за відсутності представника позивача. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] ( [PERSON] ) в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, оскільки відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 02.08.2021 № 2804 С/01-39 будь-яка інформація щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] ( [PERSON] ) відсутня. Відповідач була обізнана про перебування даної справи на розгляді у суді, її представники\~ адвокат Петрова А. М. та адвокат Бойко Н. І. були присутні у судовому засіданні 19.01.2022 та 10.11.2022 відповідно. Також у матеріалах справи наявний ордер на представництво інтересів відповідача адвокатом Коротняном П. В. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, які повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Співвласниками багатоквартирних будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] створено ОС «Сімекс» ББ, про що 05.09.2020 внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначені Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29 листопада 2001 року № 2866-III. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами, створюється об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно зі ст. 15 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Частка участі співвласника квартири та/або нежитлового приміщення визначається відповідно до його частки як співвласника квартири та/або нежитлового приміщення. За приписами частин другої, третьої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (набрав чинності 10.12.2017) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено перелік житлово-комунальних послуг. Так, до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Як слідує з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Орзіх В. М. 18.02.2009, та зареєстрованого в реєстрі за № 259. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як передбачено положеннями статей 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач в обгрунтування позову зазначає, що відповідач свої зобов`язання щодо сплати частки співвласника у загальному обсязі внесків і платежів, розраховану пропорційно до загальної площі квартири, зокрема за опалення, утримання будинку та прибудинкових територій, вивезення сміття, належним чином не виконує, унаслідок чого у неї утворилася заборгованість за період з 01.01.2019 по 01.07.2021, що в загальній сумі складає 30\~883,99 грн. При цьому, до позовної заяви позивачем не долучено розрахунку заборгованості, в тому числі по кожній із наданих послуг щомісячно, із застосуванням тарифів на відповідні послуги та відомостей щодо оплати відповідачем житлово-комунальних послуг. При цьому копія фінансово-оборотного рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2019 по 02.03.2020 не може вважатися розрахунком заборгованості, остання містить загальну суму боргу в розмірі 106\~121, 54 грн, при цьому борг станом на 01.01.2019 становив 8\~632, 05 грн, відомості про сплату коштів у розмірі 91\~466, 43 грн, станом на 02.03.2020 борг становить 23\~287, 16 грн. З доданих до позовної заяви карток нарахувань, квитанцій на оплату неможливо встановити порядок нарахування позивачем заборгованості в розмірі 30\~883,99 грн, крім того, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за опалення, утримання будинку та прибудинкових територій, а також вивезення сміття, тоді як у квитанціях містяться і нарахування коштів за інші види послуг. Отже, позивачем не надано доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували розмір заборгованості відповідача перед позивачем. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Отже подання доказу, яким сторона у справі обґрунтовує підставність та законність своїх вимог чи заперечення, є її правом. У зв`язку із неподанням доказу учасник справи приймає ризик доведеності та переконливості своїх вимог перед судом. Суд в свою чергу, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, розглядає справу на підставі наявних у ній доказів, за результатами дослідження яких у судовому засіданні приймає відповідне рішення. У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19 вказано, зокрема, на таке: Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Перевіривши матеріали справи судом встановлено, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у відповідача саме такої заборгованості, про яку зазначає позивач. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: dismissed