Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач в позові вказує, що працюючи в 1996 році на AT «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» позивач познайомився з [PERSON] , яка також працювала на вказаному підприємстві секретарем-табельником. Між ними встановилися теплі стосунки і вони стали проживати разом за адресою: [ADDRESS] . Проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, турбувалися одне за одного, відпочивали разом. 22 лютого 2013 року придбали за 138 200 грн. квартиру [ADDRESS] . Квартира складається з однієї житлової кімнати пл. 16,6 кв. м., загальною площею 32,12 кв. м. Вказана квартира була оформлена на [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 22.02.2013 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. за р. №284. Квартира потребувала ремонту, а тому в ній за спільні кошти провели ремонт: придбали гіпсокартон та вирівняли ним стіни, пошпаклювали, протрушували та поклеїли шпалери; вирівняли підлогу самовирівнювальною сумішшю, протрушували її та поклали лінолеум, придбали та встановили плінтуса; придбали та встановили подвійне вікно з металопластику; придбали та встановили кімнатні двері. В кухню придбали та поклали кахляну плитку , поклеїли шпалери; вирівняли підлогу самовирівнювальною сумішшю та поклали лінолеум, встановили плінтус; придбали та встановили металопластикове вікно; придбали пластикову вагонку та облаштували стелю; придбали та встановили двері; , придбали та встановили 4-х комфорну газову плиту «Горєніє»; придбали та встановили газову установку «Терма». В санвузлі придбали та поклали кахляну плитку, придбали та встановили термопару, унітаз, змішувач води, двері, ванну, полотенце сушарку з нержавіючої сталі, світильник. В коридорі вирівняли стіни та підлогу, поклеїли шпалери, поклали лінолеум, придбали та вмонтували вбудовану шафу для одягу. Придбали та встановили меблі та побутову техніку. Після ремонтних робіт вартість квартири суттєво збільшилась. 13 жовтня 2021 року позивач захворів на полісегментарну пневмонію. Спочатку лікувався амбулаторно, а згодом - в умовах стаціонару. 19 жовтня 2021 року захворіла на пневмонію і [PERSON] . В період його перебування в стаціонарі [INFO] [PERSON] після нетривалої хвороби померла. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 07 вересня 2022 року встановлено факт проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу з [PERSON] , померлою [INFO] , з 1996 року по день її смерті. До сплину 6-ти місячного строку з дня смерті спадкодавиці [PERSON] , брат померлої, звернувся до Сумської міської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зазначивши спірну квартиру як спадкове майно. За його заявою було заведено спадкову справу. Позивач в свою чергу також подав заяву про прийняття спадщини. Постановою від 07.02.2023 року Сумською міською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що [PERSON] відноситься до другої черги спадкоємців відповідно до ст. 1262 ЦК України, а він відповідно до ст. 1264 ЦК України відношусь до 4-ї черги спадкоємців. Тобто відповідно до ст. 1258 ЦК України до спадкування призивається друга черга спадкоємців, яким є відповідач по справі, брат померлої. Постанова додається. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. 28.02.2023 ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 03.03.2023 ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого засідання. 18.04.2023 витребувано з Сумської міської державної нотаріальної контори спадкову справу №158/2022 відкритої відносно померлої [INFO] [PERSON] . Позивач у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Додатково надав письмову заяву про визнання позовних вимог. Третя особа у підготовче судове засідання не з`явилися. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1ст. 5 ЦПК). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст . 78 ЦПК України). На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Згідно Договору купівлі-продажу квартири від 22.02.2013, [PERSON] придбала квартиру за адресою [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді належної їй частини квартири. Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 07 вересня 2022 року встановлено факт проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , померлою [INFO] , з 1996 року по день її смерті. Тобто, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] разом з [PERSON] придбали квартиру за адресою [ADDRESS] за спільні кошти, робили ремонт, придбавали меблі та техніку. Відповідно ч. 2, 3, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно ст. 74 СК України якщо жінка і чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). За приписами ч.3 ст.368 ЦК України, ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Отже, зазначені норми права встановлюють існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі (презумпція права спільної сумісної власності), незалежно від того, хто є набувачем за договором, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно за ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Тому позовні вимоги в частині визнання квартири [ADDRESS] , яка придбана на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 22 лютого 2013 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Борох Л.В. за р. №284, об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду. Оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є доведеними, а тому позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved