Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

в провадженні Голосіївського районного суду м.Києва перебувала справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести реструктуризацію кредитної заборгованості. 13.03.2023 р. у даній справі ухвалено рішення, відповідно до якого суд задовольнив позов, визнав відмову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк») у проведенні реструктуризації зобов`язань за договором № 1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р., що висловлена у листі від 30.08.2021 р., та бездіяльність Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (правонаступником якого є АТ «Сенс-Банк»), що виявилась у непроведенні реструктуризації зобов`язань за договором № 1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р. - незаконними, зобов`язав Акціонерне товариство «Сенс-Банк» провести реструктуризацію зобов`язань [PERSON] за договором № 1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р. шляхом здійснення всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації у відповідності до п.7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», та розрахувати сукупну суму усієї заборгованості, сукупну суму заборгованості із сплати процентів за користування кредитом, отриману за результатами проведення обчислень із застосуванням курсу гривні до долара США, що дорівнює середньому значенню між офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день проведення реструктуризації - 23.07.2021 р., та офіційним курсом гривні до такої іноземної валюти, встановленим Національним банком України на дату надання кредиту - 12.09.2008 р., та надіслати [PERSON] рекомендованим листом інформацію про зміну зобов`язань за результатами проведення реструктуризації (включаючи інформацію про всі наявні зобов`язання за результатами проведення реструктуризації станом на день проведення реструктуризації та новий графік платежів), зобов`язав Акціонерне товариство «Сенс-Банк» не враховувати при проведенні реструктуризації зобов`язань [PERSON] за договором № 1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р. та при здійсненні всіх обчислень, необхідних для проведення реструктуризації у відповідності до п.7 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», та виключити з сукупної суми заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом за договором № 1801/0908/71-147 від 12.09.2008 р. суму заборгованості зі сплати процентів, нараховану після 07.07.2015 р. до дня проведення реструктуризації.. Представником позивача подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, що складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, які не були вирішені судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу. Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При ухваленні судового рішення судом не вирішувалось питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених стороною позивача. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано: Договір про надання правничої допомоги від 25.06.2021 р., Додаткову угоду № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 15.09.2021 р., якою сторони визначили суму гонорару в розмірі 10000 гривень, Акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 17.03.2023 р., квитанцію до прибуткового касового ордеру. Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений розмір не відповідає реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності, з огляду на складність справи. Зі сторони позивача суду не надано доказів на підтвердження обсягу наданих послуг адвокатом, витраченого часу, виду послуг, з огляду на що суд позбавлений можливості оцінити співмірність розміру заявленого гонорару, що підлягає стягненню, витраченому адвокатом часу для надання послуг, реальності цих послуг. Враховуючи викладене, суд за клопотанням відповідача вважає за необхідне зменшити розмір витрат, що підлягають стягненню на користь позивача з врахуванням часу для участі в судових засіданнях, підготовку клопотань та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

Outcome: partial