Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, які в подальшому уточнила. В обґрунтування своїх позовні вимоги зазначила, що шлюб між нею та відповідачем розірвано 10.09.2019 р. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей - синів [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , які проживають разом з нею. Згідно до рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області № 172/706/19 від 19.07.2019 [PERSON] , повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] ; [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/2 частини доходів зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.06.2019р. до досягнення дітьми повноліття. Проте всупереч вимогам закону Відповідач ухиляється від участі в утриманні дітей. Також, відповідач ухиляється від належного виконання рішення суду, а саме аліменти взагалі не сплачує. Внаслідок цього на 01 черня 2022 року за Відповідачем утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів, що підтверджується доданим до заяви розрахунком державного виконавця. За її розрахунками за період з 1 червня 2019 року по 1 червня 2022 року сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 913 514 грн. 47коп. Розрахунок неустойки проводиться за формулою: (сума заборгованості по аліментам х 1% х кількість днів прострочення = сума пені). Просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] який мешкає за адресою: [ADDRESS] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 913 514 грн. 47коп. Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляд справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, правом на надання відзиву не скористався. Згідно ч.1\~ст.280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов : відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступне. Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року, яке набрало законної сили 19 серпня 2019 року, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , ІПН невідомий, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини доходів зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.06.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ворона А.О. від 31 травня 2022 року (ВП №60721891) [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів за період з червня 2019 по травень 2022 в розмірі 215\~774, 20 грн. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства», визначена охорона дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Згідно частини другої\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Крім того, відповідно до\~Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У\~статті 179 СК України\~послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя\~статті 182 СК України\~у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Згідно з частиною першою\~статті 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Судом встановлено, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти, виникла заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 215\~774, 20 грн. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Пунктом 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року\~судам роз`яснено, що передбачена\~ст. 196 СК\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених\~ст. 197 СК\~умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4\~ст. 263 ЦПК України\~визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, якою визначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. У разі, якщо місячний платіж сплачено не в повному розмірі, пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується із урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помноженого на 1%. Позивачем до позовної заяви був долучений розрахунок суми пені з якого вбачається, що розмір пені за період з червня 2019 року по травень 2022 року становить 913\~514, 47 грн., з яким суд погоджується. При цьому згідно ч.1 ст.196\~СК України, сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, тобто не більше 215\~774, 20 грн., яка підлягає стягненню. Належних та допустимих доказів того, що розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів є іншим, відповідачем не надано. Відсутність вини відповідача в утворенні заборгованості зі сплати аліментів, підстав для зменшення розміру неустойки в судовому засіданні не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей в розмірі 215\~774, 20 грн. У відповідності до вимог ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у розмірі 992, 40 грн. оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial