Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшов позов ТОВ "ФК"Профіт Капітал" до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 27.04.2017 між позичальником [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» була укладена Угода № С-13.227.72599 про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до п. 3 Договору банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на таких умовах, що максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних. Позивач вказує, що банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти у сумі 5000 гривень, строком до 27.04.2021, а відповідач відповідно зобов`язався повернути їх разом з іншими платежами згідно з умовами цього договору. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок № [NUMBER] , та надав кредитні кошти в розмірі 5000 гривень в межах кредитного ліміту визначеного в п.п. 3.1.Договору. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором та відповідно до розрахунку заборгованість [PERSON] становить 11 675, 81 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом 5000 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 6675, 81 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Пунктом 5.1 Договору факторингу права вимоги, строк платежів по котрим настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому вважаються такими, що перейшли від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК « Профіт Капітал» в день підписання відповідного реєстру боржників, за умови виконання ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язань передбачених договором факторингу, щодо розрахунків. Так, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язання за договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020 відповідно до договору факторингу № 12/90 перейшло право за Договором № С13.227.72599 від 27.04.2017, що укладено між АТ «Ідея Банком» та [PERSON] . У зв`язку із не виконанням [PERSON] зобов`язань за Договором № С13.227.72599 від 27.04.2017, станом на 08.12.2022 заборгованість становить 11 675,81 грн, що складається з заборгованості за основним боргом 5000 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 6675, 81 грн, заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 0,00 грн. Позивач вказує, що вправі здійснити нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають: заборгованість за 3 % річних за користування кредитом 1011, 61 грн, заборгованість за інфляційними втратами 5552, 54 грн. Отже загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 08.12.2022 включаючи тіло кредиту, проценти, 3 % річних та інфляційні втрати становить -18239, 96 грн. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивач очікує понести до закінчення розгляду справи, становить 2000 гривень. Враховуючи вищевказане, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 18239,96 грн та понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2481 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 09.03.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. У позовній заяві Банк просив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Також просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачу [PERSON] була направлена судова кореспонденція: ухвала про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками до неї, які повернулись на адресу суду не врученими із зазначенням причини повернення на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою». За таких обставин, судом виконано вимоги положень ст. 128 ЦПК України щодо належного повідомлення відповідача про день, час та місце судового розгляду. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27.04.2017 між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» була укладена угода С13.227.72599 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки відповідно до умов якої, банк відкрив клієнту поточний рахунок [NUMBER] у гривні, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 5000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24,00 % річних, що підтверджується її підписом в угоді. Також суду надано виписку по рахунках [PERSON] за період з 01.06.2016 по 03.12.2020, з якої вбачається, що відповідач користувався коштами банку протягом цього часу. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № С13.227.72599 станом на 08.12.2020, сума кредиту [PERSON] становить 11675,81 грн, що складається з заборгованості за кредитом 5000 грн, заборгованість по відсотках 6675, 81 грн, заборгованість по комісії 0,00 грн. Відповідно до розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат звязку з неповерненням [PERSON] кредитної заборговасті за кредитним договором С13.227.72599, за період з 03.12.2020 по 08.12.2022 становить 6564,15, що складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 1011,61 грн та суми заборгованості за інфляційними втратами 5 552,54 грн. ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за № 138/2022 від 19.12.2022 направив [PERSON] досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, в якій відповідачці було запропоновано достроково повернути прострочену суму заборгованості, прострочену заборгованість за відсотками, прострочену заборгованість за комісією та інші належні до сплати платежі за кредитним договором, у 30-ти денний термін з моменту отримання вимоги. У розмірі 11675,81 грн, у порядку передбаченому кредитним договором № С13.27.72599 від 27.04.2017. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 27.04.2017, в якій вона надала згоду на те, що у разі несвоєчасного погашення кредиту (або його частини) інформація, що вказана у такій заяві (персональні дані та відомості щодо місця роботи та заробітної плати) може бути доведена Банком до відома третіх осіб. Дана заява містить підпис відповідачки. АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» уклали договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1. Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. Відповідно до додатку № 1 до Договору Факторингу № 12/90 від 03.12.2020, зокрема з реєстру боржників вбачається, що [PERSON] зазначена під № 2300 та має заборгованість в сумі 16724, 52 гривень. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановленого договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до платіжного доручення від 03.12.2020, платник ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахував отримувачу АТ «Ідея Банк» 2100000 грн; призначення платежу: фінансування загальної вартості згідно договору факторингу № 12/90 від 03.12.2020. Отже, позивачем доведено, що ТОВ «ФК «Профіт Капітал» є належно заміненим кредитором внаслідок передання йому АТ «Ідея Банк» своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 75 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК) Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України). Підставою даного позову є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані із отриманням нею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку дії договору, а саме з 04.05.2017 [PERSON] здійснювалось використання кредитних коштів. Однак кошти Банку були повернуті не у повному обсязі, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість у повному обсязі не погашена, що і мало наслідком виникнення заборгованості, яку Банк просить стягнути. Користування [PERSON] кредитними коштами та нарахування заборгованості також підтверджується випискою по рахунку АТ «Ідея Банк», яка сформована за період з 04.05.2017 по 02.05.2019, щодо здійснених операцій. Суд вважає, що позивачем доведено на підставі наданих належних доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими вона користувалась, однак допустила неналежне виконання своїх обов`язків, внаслідок чого утворилась заборгованість. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню 3% річних за користування грошовими коштами та інфляційні втрати. Щодо розподілу судових витрат, зокрема в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн суд зазначає наступне. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України ). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду є підстави стягнути такі витрати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. В іншому ж випадку - такі підстави відсутні. Вказане узгоджується з правовим висновком, сформульованим у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. На підтвердження укладення угоди про надання правової допомоги позивачем надано Довіреність на адвоката Мартиненка В.В. та копію його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Однак доказів фактичної сплати будь-яких коштів за послуги такого адвоката у цій справі суду надано не було. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог в частині стягнення з [PERSON] понесених витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Враховуючи наведене, позовна заява ТОВ «ФК «Профіт Капітал» підлягає задоволенню, а саме: з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт капітал» слід стягнути суму кредитної заборгованості у розмірі 18239,96 грн; проте в решті вимог щодо стягнення правової допомоги слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2481, 00 грн.

Outcome: approved