Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

1. Стислий виклад позицій учасників справи В жовтні 2021року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом\~до\~Держави Україна, просить стягнути на його користь з відповідача 67\~000\~000\~000.00 грн. моральної шкоди, завданої йому порушенням його прав при зумисному невиконанні рішення суду від 12.12.2011 у справі № 2270/14181/11 з 19.10.2021 по 20.10.2021. На обґрунтування своїх вимог вказав, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях з приводу невиконання рішення, ухваленого у його справі, внаслідок чого порушено його права як споживача доброякісних послуг, приватної власності, правомірного очікування на справедливий суд і на судовий захист. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності. Представник відповідача про час і місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в судове засідання не з`явився, подав відзив, в якому вважає вимоги позову безпідставними і необґрунтованими, просить в позові відмовити в повному обсязі. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 26.10.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 02.02.2022 позовну заяву залишено без руху. Згідно протоколу повторно автоматичного розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023 справу передано судді Павловській А.А. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 08.03.2023 справу прийнято до провадження суддею Павловською А.А., призначео підготовче судове засідання на 23.03.2023. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 23.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 28.04.2023. 28.04.2023 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20.03.23 у цивільній справі № 686/18037/22 з приводу спору між тими ж сторонами та з приводу позовних вимог стосовно невиконання того ж судового рішення встановлено, що постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі №2270/14181/11 зобов`язано Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію у паспорт громадянина України [PERSON] , який видати йому на руки. На підставі цього рішення, 11.06.2012 судом видано виконавчий лист №2270/14181/11, що перебував у Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Хмельницькій області на виконанні (виконавче провадження №33223826). Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 05 жовтня 2012 року замінив у виконавчому проваджені №33223826 боржника Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області на Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області. Постановою державного виконавця від 28 грудня 2018 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2270/14181/11, виданого 11 червня 2012 року Хмельницьким окружним адміністративним судом, закінчено на підставі п. 11 ч. 1\~ст. 39 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження». Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 жовтня 2020 року, що набрало законної сили 19.01.2021, стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] 10510 грн моральної шкоди, завданої бездіяльністю Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області з виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року у справі №2270/14181/11. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав, застосовані норми права Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з таких мотивів. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою\~статті 16 ЦК України, частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України). Згіднозі\~статтею 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За положеннями\~статті 129-1 Конституції України\~обов`язковістьрішення суду віднесено до основних засад судочинства. Відповідно до частин першої, другої\~статті 18 ЦПК України\~судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно зі\~статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадовихосіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадовихосіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону\~та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Статтею 23 ЦК України\~передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чиблизьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно відмайнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами\~статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявностіїї вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174\~ЦК України\~відповідно. Згідно зі\~статтею 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дієючи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі\~статті 1174 ЦК України. Частиною першою\~статті 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з частиною першою\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюєдокази за своїмвнутрішнімпереконанням, щоґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньомудослідженнінаявних у справідоказів (частина перша\~статті 89 ЦПК України). Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 918/203/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 904/3667/19 дійшов висновку про те, що у справах про відшкодування шкоди доведення обґрунтованості вимог покладається на позивача, який має надати суду докази наявності шкоди, протиправності поведінки того, хто завдав шкоду, а також причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. При цьому, саме лише задоволення скарги щодо неправомірності дій органу Державної виконавчої служби не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями посадових осіб Державної виконавчої служби та завданою шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди, між протиправною поведінкою та шкодою виражається у тому, що шкода, повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. У постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2021 року у справі № 405/500/18 (провадження № 61-14498св20) зазначено, що лише факт тривалого невиконання рішення суду та дії/бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між невиконанням/несвоєчасним виконанням рішення суду та завданою шкодою. Встановлено, що заявляючи до відповідача вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 67 000 000 000 грн за невиконання з 19.10.21 року по 20.10.21 року судового рішення у справі № 2270/14181/11, позивачем не надано доказів на підтвердження такого розміру шкоди, доказів протиправності бездіяльності посадових осіб Управління ДМС у Хмельницькій області та доказів наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою. Суд вважає, що заявлені до відповідача вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 67 000 000 000 грн за два дні невиконання судового рішення у справі № 2270/14181/11 є відвертим зловживанням правом, що згідно зі\~статтею 13 ЦПК України\~свідчить про використання позивачем свого права не за призначенням, ця норма права відповідає вимогам чіткості, зрозумілості, однозначності, є передбачуваною щодо юридичних наслідків застосування. Крім того, як вбачається із відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, [PERSON] подав до суду велику кількість аналогічних позовів про відшкодування моральної шкоди за невиконання того самого судового рішення у справі № 2270/14181/11 протягом різних незначних періодів часу. Аналогічний за змістом висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 листопада 2022 року посправі 686/28945/21. Зогляду на викладене, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факту завданої йому моральної шкоди за вказаний ним в позовній заяві період часу внаслідок невиконання відповідачем судового рішення у справі № 2270/14181/11, що є його процесуальним обов`язком. Крім того, позивачем не доведено і заявлений ним розмір моральної шкоди, а також наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправним діянням заподіювача шкоди та завданою шкодою. У позовній заяві не зазначено будь-яких чітких аргументів що до фактичних підстав для відшкодування моральної шкоди, крім тверджень про її наявність. Позивач не обґрунтував вимогу про відшкодування державою моральної шкоди, не зазначив фактів (обставин), за яких можна було б стверджувати про порушення прав позивача та про порушення державою конкретних обов`язків. Разом з тим, посилання позивача на різну судову практику Верховного Суду у цій категорії справ є безпідставними, оскільки для доведення позову про відшкодування шкоди позивач має довести наявність складових цивільно-правової відповідальності і у кожній конкретній справі процесс доказування, а отже і правозастосування, буде різним. У зв`язку з цим відхиляються й доводи позивача що допосилання на статтю Конвенцію та практику ЄСПЛ. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed