Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представник позивача, адвокат Мельніченко А.С. звернулася до суду в інтересах позивача ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» та просить ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача [PERSON] на користь ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» збитки у розмірі 140 987,79 грн. та судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що у процесі здійснення [PERSON] (далі - відповідач, перевізник) перевезення вантажу за дорученням товариства з обмеженою відповідальністю «АЙКЬЮ ТЕРМ» (далі - позивач) вантаж, який перевозився, було втрачено. Внаслідок цього позивачу було завдано збитків у розмірі 140 987,79 грн., які у добровільному порядку відповідач не відшкодував. Представник позивача ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ», адвокат Бартош С.Б. в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] із позовом не погодилися, про що надавали пояснення в судових засіданнях. Зокрема відповідач [PERSON] пояснив, що дійсно погодився здійснювати перевезення вантажу для ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ», отримав від позивача певний товар (водонагрівачі, котел та інше), але не в тій кількості та не тої вартості, як зазначено в товарно-транспортній накладній. Крім того не за дорученням працівника ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» Максима товар було перевантажено в інший автомобіль, та цей працівник разом з документами поїхав супроводжувати товар з іншим водієм. Таким чином позивачем не доведено, що товар втрачено та оскільки накладну, яку надав позивач суду, він не підписував, просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання 10.05.2023 не прибули. Представник відповідача [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи на інший день у зв`язку із зайнятістю у іншій справі. При цьому на підтвердження клопотання ніяких доказів суду не надав. Враховуючи, що судовий розгляд справи неодноразово відкладався з причин неявки відповідача та його представника, суд вважав за можливе продовжувати розгляд справи без їх участі. Суд, заслухавши позицію представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Судом із позову та доданих до нього документів встановлено, що між позивачем ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» (замовник) та відповідачем [PERSON] (перевізник) було укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у місцевому та міжміському сполученні від 30.03.2021 (т1 а.с.10-12). Згідно з п.1.2. Договору перевезення перевізник виконує для замовника перевезення вантажів. Пунктом 2.1.4. Договору перевезення визначено, що перевізник зобов`язаний забезпечити збереження вантажу з моменту його прийняття для перевезення та до моменту видачі в пункті призначення уповноваженій на одержання вантажу особі. Відповідно до п.4.3. Договору перевезення перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної чи часткової втрати, ушкодження чи псування при перевезенні у розмірі фактичної шкоди. 30.03.2021 на виконання умов укладеного Договору перевезення замовник та перевізник погодили заявку на перевезення (т1 а.с.18.), відповідно до якої перевізник мав доставити вантаж цього ж дня (30.03.2021) за наступними адресами: [ADDRESS] , [ADDRESS] . Для перевезення вантажу була оформлена Товарно-транспортна накладна № Р399 від 30 березня 2021 року, яка була заповнена працівниками позивача, що підтвердив і представник позивача. Оригінал ТТН наданий позивачем та оглянутий в судовому засіданні. Оглянута товарно-транспортна накладна складається з двох аркушів, скріплених металевою скобою. З пошкоджень паперу вбачається, що місце скріплення аркушів неодноразово змінювалося. Зі змісту накладної вбачається, що на одному аркуші вказано реквізити автомобіля перевізника, реквізити посвідчення водія, номер телефону [NUMBER] , прізвище ім`я по-батькові водія - [PERSON] . Вантажовідправник ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ», пункт навантаження : Україна Київ вул. Сирецька, 25А, вказано п`ять пунктів розвантаження в Жашкові та Умані, які відповідають заявці. Кількість місць - тридцять один на суму 140 987 грн 79 коп. При цьому у графі - отримав водій експедитор підпис водія відсутній. На обороті цього аркуша мітяться відомості про вантаж, а саме 27 найменувань товару. На другому аркуші накладної є підпис посадової особи ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ» з печаткою та підпис [PERSON] . Як вбачається із пояснень позивача, відповідно до укладеного між сторонами договору перевезення, заявки на перевезення вантажів автомобільним транспортом відповідач прибув на автомобілі марки «Мерседес Спринтер», державний номерний знак [NUMBER] за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 25А, з метою завантаження вантажу до перевезення. За вказаною адресою позивач завантажив та передав відповідачу для перевезення вантаж загальною вартістю 140 987,79 грн. В подальшому цей вантаж вартістю 140 987,79 грн, який перевозився за вказаною вище заявкою, не був доставлений за жодною із вказаних вище адрес. Жодних вказівок щодо перевантаження вантажу в інший автомобіль позивач відповідачу не надавав. Крім того, договором перевезення не була передбачена можливість перезавантаження вантажу в інший автомобіль. У зв`язку з втратою вантажу представник позивача звернувся до органів Національної поліції з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яким ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» заподіяно матеріальний збиток. На цей час досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні не закінчене, вирок в справі не ухвалений. Допитаний в судовому засіданні за його згодою як свідок відповідач [PERSON] пояснив, що він має у власності автомобіль та інколи займається перевезеннями вантажів. Йому зателефонував працівник ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ», який представився [PERSON] та запропонував йому роботу, на яку [PERSON] погодився. По Вайберу він переслав [PERSON] фото свого посвідчення водія та на наступний день приїхав на вказану адресу до ТОВ«АЙКЮ ТЕРМ», де його зустріла дівчина на ім`я [PERSON] та вказала склад, де автомобіль [PERSON] почали завантажувати. Із заявки на перевезення вантажу [PERSON] з`ясував, що перевезення планується за межі м. Київ. Він передзвонив [PERSON] і повідомив інших працівників ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ», що він не може цього дня їхати за межі Києва, тому завантаження призупинили. Співробітники ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ» як він зрозумів поспілкуватися з [PERSON] та продовжили завантаження. Після того він поїхав за адресою, яку вказав [PERSON] та там вантаж перевантажили на автомобіль [PERSON] , якого він до цієї події не знав. При цьому [PERSON] забрав два екземпляри ТТН, які йому віддали працівники ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ» після завантаження, і яку [PERSON] підписав на кожній сторінці. ТТН складалася з двох аркушів, товару було зазначено 28 позицій на суму близько 62 тисячі грн. ТНТ заповнювали працівники ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ», у рядку перевізник зазначені реквізити його посвідчення водія та телефон [PERSON] . Це він з`ясував пізніше, оскільки спілкувався з [PERSON] по телефону і у Вайбері . [PERSON] передав обидва екземпляри ТТН [PERSON], той розрахувався з [PERSON] , сів до [PERSON] в автомобіль і вони поїхали. Наступного дня до нього передзвонили працівники поліції та запросили у відділ, де він довідався, що товар наче вкрадений. [PERSON] надав у поліції пояснення, надав копію ТТН, яку сфотографував, яка у нього не збереглася, пояснив у поліції, що за усіма адресами завантаження/розвантаження були наявні камери відеоспостереження і просив вилучити з них інформацію, оскільки не сумнівався у законності своїх дій та у тому, що [PERSON] співробітник ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ». Після того з ним зв`язався директор ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ» погрожував та вимагав відпрацювати втрачений товар. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він має у власності автомобіль Рено-Мастер та займається автомобільними перевезеннями, його телефон розміщений на сайті «ОЛХ». Йому зателефонував чоловік, який представився як [PERSON] , експедитор ТОВ «АЙКЮ ТЕРМ» та домовився з ним про перевезення вантажу на наступний день на дві адреси в м. Умань. На наступний день свідок підібрав [PERSON] біля станції метро та вони разом поїхали, за адресою яку свідок не пам`ятає, але може показати, і яку вказав [PERSON] . Там вже чекав раніше не знайомий йому [PERSON] з автомобілем Мерседес Спрінтер. З пояснень [PERSON] свідок зрозумів, що із автомобілем [PERSON] якісь проблеми. З території бази вийшли невідомі чоловіки, які перевантажили товар із автомобіля [PERSON] в автомобіль свідка, це було чи 20 чи 30 коробок. [PERSON] , якого свідок вважав експедитором з документами на товар, а саме ТНТ яка була складена на двох аркушах з підписами сторін, в якій була зазначена вартість товару (котли, водонагрівачі зі слів [PERSON] ) на суму трохи більше 60 тисяч грн та сів разом з свідком в машину і вони поїхали в напрямку м. Умань. [PERSON] постійно з кимось спілкувався по телефону, а потім повідомив, що замовники виїхали на зустріч їх автомобілю. Вони зустріли інший автомобіль, в який [PERSON] та інший водій перевантажили вантаж. [PERSON] заплатив йому за перевезення вантажів, і свідок повернувся додому. Наступного дня йому зателефонували з поліції та запросили приїхати надати пояснення з приводу перевезення вантажу, який було вкрадено. Він приїхав в відділення поліції, де був [PERSON] . Їх опитали з приводу втрати вантажу, свідок надав свідчення. Після цього більше його до поліції не викликали. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. За замістом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед іншого відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. За змістом ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Стаття 924 ЦК України визначає відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти. Так, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон) передбачено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є :для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; пункти завантаження і розвантаження. Відповідно до ст. 50 цього ж Закону договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо). Істотними умовами договору є: найменування та місцезнаходження сторін; найменування та кількість вантажу, його пакування; умови та термін перевезення; місце та час навантаження і розвантаження; вартість перевезення; інші умови, узгоджені сторонами. Ст. 51 Закону визначає основні права та обов`язки замовника за договором про перевезення вантажу автомобільним транспортом. Зокрема замовник за договором про перевезення вантажу автомобільним транспортом має право отримати компенсацію згідно із законодавством за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату або несвоєчасність доставки. Замовник за договором про перевезення вантажу зобов`язаний серед іншого: забезпечити своєчасне та повне оформлення документів на перевезення вантажу; Відповідно до ст. 51-1 Закону вантажовідправник має право на: відшкодування збитків, що виникли внаслідок втрати чи пошкодження вантажу. Вантажовідправник зобов`язаний: вносити до товарно-транспортної накладної або іншого визначеного законодавством документа на вантаж відомості про масу або габарити вантажу, а також повне найменування вантажоодержувача та автомобільного перевізника (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті або відмітку у відповідному полі в ID-картці), прізвище, ім`я, по батькові, номер посвідчення водія, а також інші відомості, визначені законодавством; надавати перевізнику необхідні документи на вантаж, що містять достовірну інформацію. За змістом ст. 52 Закону автомобільний перевізник має право: відмовитися від приймання вантажу для перевезення, якщо замовником не підготовлено вантаж чи необхідні документи або внесені без попереднього узгодження з ним зміни до реквізитів цих документів. Автомобільний перевізник зобов`язаний: забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, які затверджено Наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 (далі Правила), договори про перевезення вантажів автомобільним транспортом укладаються між фізичними та юридичними особами, які здійснюють автомобільні перевезення вантажів на комерційній основі (надалі - Перевізники), та вантажовідправниками або вантажоодержувачами (надалі - Замовники). Примірний договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міському та міжміському сполученні (надалі - Договір) наведений в додатку 1. Основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості зазначити всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної). У таких випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ у паперовій або електронній формі, без якого товарно-транспортна накладна вважається недійсною і не може використовуватись для розрахунків із Замовником. З додатку №7 до вказаних правил вбачається, що ТТН складається з одного аркуша. З наведених вище вимог до товарно-транспортної накладної можна прийти до висновку, що у випадку, якщо в ТТН не можливо вказати всю зазначену інформацію на одному аркуші, до неї має додаватися документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1-10 товарно-транспортної накладної) та в самій накладній має бути про це зазначено. Відповідно до ст. 3,8,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. З дослідженої в судовому засіданні ТТН №Р399 від 30.03.2021, щодо якої позивач стверджує, що вона є оригіналом, вбачається, що вона складається з двох аркушів, на першому з яких у відповідному рядку - кількість місць отримав водій /експедитор - підпис [PERSON] відсутній всупереч зазначеним вище нормам законодавства, а на обороті аркуша вказані відомості про вантаж та будь чиї підписи також відсутні. Підпис [PERSON] є лише на другому аркуші (автентичність свого підпису підтвердив сам відповідач), при цьому зі змісту цього аркуша не зрозуміло в якості кого і за що [PERSON] підписався. Крім того, в ТНТ в рядку автомобільний перевізник вказаний номер телефону [NUMBER] , прізвище ім`я по-батькові водія [PERSON] . Такий же номер телефону [NUMBER] вказано і в Заявці (т.1 а.с.18) поряд з персональними даними про водія [PERSON] . Із пояснень представника позивача вбачається, що і ТТН (т. 1 а.с.19-20) і заявку (т 1 а.с.18) оформлювали працівники ТОВ «Айкью Терм». Із досліджених судом копій протоколів допиту свідків (т. 1 а.с.30-36) вбачається що [PERSON] та [PERSON] , будучі попередженими про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, кожен окремо пояснили, що у зв`язку з спірним перевезенням контактували із особою на ім`я [PERSON] , та обидва вказали номер його телефону як [NUMBER] . Пояснення у протоколі допиту [PERSON] писав власноруч та вказав його проведення дату 31.03.2023. При цьому у позовній заяві номери телефону відповідача [PERSON] , які відомі позивачу зазначені інші [NUMBER] , [NUMBER] . Ці ж номери телефону [PERSON] вказані в протоколі про прийняття зави про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 31.03.2021 зі слів представника ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» Годуляк А.І., та в протоколі допиту свідка [PERSON] . Примітно, що у копіях протоколів допиту свідків [PERSON] та [PERSON] у відповідних графах не вказана дата допиту та не заначений № кримінального провадження, але в цілому їх пояснення відповідають тим поясненням, які вони надавали в суді під час розгляду цієї цивільної справи. Також із пояснення представника позивача встановлено, що факт зникнення вантажу в бухгалтерському обліку підприємства не відображався (інвентаризація, ревізія, тощо), замовники товару з претензіями до позивача не зверталися, тобто інших документів, які б підтверджували втрату вантажу та його вартість, ніж заява до правоохоронних органів у позивача не має. Відповідно до ст. 76-78 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України). Факт здійснення перевезення вантажу ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» відповідачем не заперечується, однак підтвердити його втрату, а також кількість і вартість належними допустимими доказами не можливо, оскільки ці обставини заперечує відповідач, а надана позивачем ТТН складена з порушеннями вимог чинного законодавства та не містить підпису водія [PERSON] у відповідних рядках. Таким чином, суд вважає, що належними і допустимими доказами не доведено, що [PERSON] спричинив ТОВ «АЙКЬЮ ТЕРМ» матеріальну шкоду та розмір такої шкоди. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню та покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed