Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У квітні 2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог, із врахуванням змін позову, позивачі зазначали, що через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивачі позбавлені можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Відповідач декларує відсутність власного інтересу до кола спадкового майна, але підтвердити таку позицію документально відмовляється. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 30.08.2021 провадження у справі зупинено у зв`язку зі смертю позивачки [PERSON] . Згідно з Розпорядженням керівника апарату Печерського районного суду м. Києва Ліннік Н. В. № 48 від 01.02.2022 справу № 757/16768/20-ц призначено до проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку зі смертю судді [PERSON]., та з метою недопущення порушення строків розгляду справи. Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2022 справу передано для розгляду судді Головко Ю. Г. Ухвалою суду від 04.02.2022 цивільна справа № 757/16768/20-ц прийнята до провадження суддею Головко Ю.Г. 23.08.2022 провадження в цивільній справі № 757/16768/20-ц відновлено для подальшого вирішення питання про залучення правонаступника позивачки [PERSON] , яка померла - [PERSON] . Ухвалою суду від 23.08.2022 залучено до участі у справі № 757/16768/20-ц правонаступника позивачки [PERSON] - [PERSON] . Ухвалою суду від 27.09.2022 витребувано судом належним чином завірені копії спадкової справи № 873/2009, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; копію спадкової справи № 489/2021 (номер у спадковому реєстрі 68038226), заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; копію спадкової справи № 03/2018 (номер у спадковому реєстрі 61900520), заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.11.2022 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2023 в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Хомича Івана Олександровича про зупинення провадження у цивільній справі № 757/16768/20-ц до вирішення цивільної справи № 757/18319/21-ц - відмовлено. 15.02.2023 представник відповідача - адвокат Хомич І. О. подав клопотання до суду про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. До суду поданий відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивачі обрали не правильний спосіб своїх прав. Відповідач наголошує, що позивачі не мають правовстановлюючих документів на спірну квартиру, а відтак належним відповідачем у справі про визнання за позивачами право власності має бути територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач [PERSON] надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. В судовому засіданні 30.03.2023 позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник позивачів позовні вимоги підтримали та надали пояснення. Суд, заслухавши учасників, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.10.1995, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печорського району, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві власності в рівних долях належала [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У подальшому, 20.02.2001 [PERSON] , на підставі договору дарування 1/3 частини квартири, посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Чіріч О.Л. та зареєстрованого в реєстрі за № 5с-100, подарувала належну їй 1/3 частину вказаної квартири своїй дочці - [PERSON] . Таким чином, [PERSON] на праві власності належала 1/3 частини вказаної квартири, а [PERSON] - 2/3 частини вищевказаної квартири. Разом з тим, необхідно зазначити, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.07.1987, проте кожен із них мав дітей від попередніх шлюбів. Зокрема, [PERSON] мала наступних дітей від попереднього шлюбу: донька - [PERSON] , [INFO] ; донька [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] . У свою чергу [PERSON] мав сина від попереднього шлюбу, а саме: [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Київської міської ради від 07.07.2016 № 559/559 «Про перейменування вулиць, проспекту та провулку у місті Києві» [ADDRESS] перейменовано на « [ADDRESS] ». [INFO] [PERSON] померла внаслідок чого відкрилась спадщина до складу якої входить 2/3 частини вищевказаної квартири. Шостою Київською державною нотаріальною конторою на підставі заяв про прийняття спадщини [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заведено спадкову справу № 873/2009 щодо майна їх померлої матері, [PERSON] . Таким чином, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті їх матері [PERSON] . Разом з тим, [PERSON] на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON] проживав разом із останньою у спірній квартирі, а також 08.10.2010 подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а тому [PERSON] є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті його дружини, [PERSON] . Таким чином, спадкоємцями померлої [PERSON] які прийняли спадщину, є її діти, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також її чоловік - [PERSON] , кожному із яких у порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця належить частка у спадщині, що складається із 1/6 частки вищевказаної квартири. Протягом 2011-2019 років [PERSON] неодноразово намагався в судовому порядку оскаржити та визнати недійсними вищезазначені свідоцтво про право власності па житло та договір дарування частини квартири, проте останньому було відмовлено у задоволенні його позовних вимог. Зокрема, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2012 у справі № 2-3042/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Чіріч O.A. , треті особи [PERSON] , [PERSON] , державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіонової Л.І., відділу реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсними шлюбу, укладеного без наміру створити сім`ю, свідоцтва про право власності на житло, договору дарування частини квартири, яка є спільною власністю, та щодо зміни умов її приватизації, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2012, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Також рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20.11.2019 у справі № 757/69276/17-ц за позовом [PERSON] до Печерської районної у м. Києві державної адміністрації. [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , третя особа ГТУ юстиції у м. Києві про визнання недійсним розпорядження, свідоцтва про право власності та договору дарування, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2020, відмовлено у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. [INFO] помер [PERSON] внаслідок чого відкрилась спадщина до складу якої входить усі права та обов`язки, що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] хоча і прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , проте, за життя не встиг її оформити, отримати свідоцтво про спадщину та зареєструвати за собою право власності на 1/6 частки вищевказаної квартири, оскільки у нього були відсутні правовстановлюючі документи на дану квартиру. Таким чином, до складу спадщини (спадкової маси), що відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , входить право на частку у спадщині після померлої [PERSON] , яке набув [PERSON] під час свого життя. У свою чергу єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його син - позивач [PERSON] , [INFO] , а отже останній має право на частку у спадщині після померлої [PERSON] , яка складається із 1/6 частки вищевказаної квартири. Постановою Шостої Київською державної нотаріальної контори від 24.10.2019 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право власності на спадщину після померлої [PERSON] у зв`язку із відсутністю у спадковій справі документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно та неможливістю підтвердити належність нерухомого майна померлій. [INFO] померла [PERSON] , внаслідок чого відкрилась спадщина до складу якої входить усі права та обов`язки, що належали померлій на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Крім цього, хоча [PERSON] і прийняла спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , проте за життя не встигла її оформити, отримати свідоцтво про спадщину та зареєструвати за собою право власності на 1/6 частки вищевказаної квартири, оскільки у неї були відсутні правовстановлюючі документи на дану квартиру. Таким чином, до складу спадщини (спадкової маси), що відкрилась внаслідок смерті [PERSON] входить право на частку у спадщині після померлої [PERSON] , яке набула [PERSON] під час свого життя. Єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] є її чоловік - [PERSON] , а отже останній мас право на частку у спадщині після померлої [PERSON] , яка складається із 1 /6 частки вищевказаної квартири. Крім того, [INFO] помер [PERSON] внаслідок чого відкрилась спадщина до складу якої входить усі права та обов`язки, що належали померлому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Необхідно зазначити, що хоча [PERSON] і прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , проте за життя не встиг її оформити, отримати свідоцтво про спадщину та зареєструвати за собою право власності на 1/6 частки вищевказаної квартири. Таким чином, до складу спадщини (спадкової маси), що відкрилась внаслідок смерті [PERSON] , входить право на частку у спадщині після померлої [PERSON] , яке набув [PERSON] під час свого життя. Єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є його син - [PERSON] , а отже останній мас право на частку у спадщині після померлого [PERSON] . З метою захисту свого порушеного права позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання права власності на частину квартири яка розташована за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із угод. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Потреба у визначенні часток майна в судовому порядку виникає як за життя співвласників спільної сумісної власності, так і у разі смерті одного з них. Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року зазначено, що «… зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. В зв`язку зі смертю власника спільного майна потреба у визначенні часток майна та визнання права власності може виникнути з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому, якщо з`ясується, що в нотаріальному порядку одержати свідоцтво про право на спадщину на частку майна неможливо через смерть власника та не проведення такого розподілу за життя колишнього подружжя, то захистити своє право власності на частку майна можливо буде саме шляхом пред`явлення зазначеного позову. В судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину після померлої [PERSON] , оскільки нотаріусу не наданий правовстановлюючий документ, який би стверджував право власності у спадкодавців. Отже, позивачі були позбавлені права на спадкування після смерті [PERSON] . З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також її чоловік - [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. З врахуванням викладеного, суд приходить висновку, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; за [PERSON] (як правонаступник [PERSON] ) слід визнати право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; за [PERSON] (як правонаступник [PERSON] ) слід визнати право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Щодо вимоги позивачів про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у сумі 10090, 50 грн., та витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Проте, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу, а саме: квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, які підтверджують сплату відповідно до виставлених рахунків. Тому суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення із відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн., відсутні. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 10090,50 грн., який сплачений позивачами в рівних частинах при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved