Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.\~24\~липня 2020\~року [PERSON] \~(далі\~-\~позивач)\~звернувся з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~Головного управління\~Держгеокадастру в\~Одеській області\~(далі\~ відповідачі),\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмету спору\~на стороні\~відповідача: Нерубайська сільська рада Одеського району Одеської області (далі третя особа), про скасування державної реєстрації кадастрового номера 5121084200:02:002:0002 на земельну ділянку, яку було сформовано на підставі документації, розробленої ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». 2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 011350, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 133 від 12 вересня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 23 листопада 2001 року за № 1762, позивачу належить земельна ділянка площею 0,0534 гектарів, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва. На зазначеній земельній ділянці розташований садовий будинок, що належить позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 30 листопада 2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 665 від 19 листопада 2012 року, право власності за яким зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН», реєстраційний номер: 38447849. Позивач звернувся до ліцензійної організації та розробив землевпорядку документацію для внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. При визначенні кадастрового номера земельній ділянці позивач отримав в Центрі надання адміністративних послуг Біляївської районної державної адміністрації рішення державного кадастрового реєстратора № РВ-5100967352019 про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, знаходиться інша земельна ділянка з кадастровим номером 5121084200:02:002:0002. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та Державного реєстру речових прав, земельна ділянка площею 0,0560 гектарів, з кадастровим номером 5121084200:02:002:0002, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, та розташована за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Документацію із землеустрою, що стала підставою для формування кадастрового номеру 5121084200:02:002:0002 розроблено ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 11 лютого 2008 року. З Метою оформлення заяви про виправлення помилки в Державному земельному кадастрі позивач звернувся до власника земельної ділянки з кадастровим номером 5121084200:02:002:0002 [PERSON] , який надав позивачу належним чином завірені копії технічної документації з складання державного акту на право приватної власності на землю. Згідно зазначеної документації [PERSON] на підставі рішення сесії Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 94 від 11 жовтня 2002 року передано в особисту приватну власності земельну ділянку площею 0,056 гектарів, для індивідуального садівництва на території СТ «Глорія», ділянка № [NUMBER] , та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 052748. Окрім цього представник позивача зазначає, що площа, конфігурація та проміри зовнішніх меж земельної ділянки, що відведена у власність [PERSON] , на підставі рішення сесії Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 94 від 11 жовтня 2002 року співпадають з аналогічними параметрами земельної ділянки з кадастровим номером 5121084200:02:002:0002. В результаті реалізації заходів передбачених технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що стала підставою для формування земельної ділянки з кадастровим номером 5121084200:02:002:0002, повністю змінені координати поворотних точок земельної ділянки, суміжні власники та адреса ділянки, що належить [PERSON] . Кадастровим реєстратором відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області перенесено недостовірні відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру в результаті чого земельна ділянка з кадастровим номером 5121084200:02:002:0002, була внесена на місце земельної ділянки, що є особистою приватною власністю позивача. На думку представника позивача рішення державного кадастрового реєстратора відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № РВ-5100967352019 від 30.01.2019 року, яке було отримано представником позивача 30.07.2019 року, про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру та рекомендації про усунення перетину площ земельних ділянок не може бути виконання в зв`язку з тим, що: [PERSON] не розробляв на земельну ділянку, що є його особистою приватною власністю, землевпорядну документацію; в технічній документації зі складання державного акту на право приватної власності на землю для ведення індивідуального садівництва [PERSON] в СТ «Глорія» на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, розробленого Одеською філією Інституту землеустрою УААН у 2002 році координати поворотних точок земельної ділянки [PERSON] не відповідають місцю розташування земельної ділянки визначеної схемою розміщення СТ «Глорія»; технічною документацією із землеустрою щодо кадастрового встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробленою ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» 11.02.2008 року, що стала підставою для формування земельної ділянки з кадастровим номером 5121084200:02:002:0002, повністю змінені координати точок земельної ділянки, що були визначені технічною документацією зі складання державного акту на право приватної власності на землю для ведення індивідуального садівництва [PERSON] в СТ «Глорія» на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, розробленого Одеською філією Інституту землеустрою УААН у 2002 році. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаними позовними вимогами. 3. Відповідач [PERSON] відзив на позов не надав. 4. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру в Одеській області надав до суду відзив, в якому зазначив, що згідно з наявними у Відділу у Біляївському районі ГУ Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою договорів оренди землі, других примірників державних актів станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] зареєстрований державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД № 011350 від 23.11.2001 року для ведення індивідуального садівництва, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, СТ «Глорія», ділянка № [NUMBER] ; за [PERSON] зареєстрований державний акт на право приватної власності на право власності на земельну ділянку від 12.02.2003 року серії ІІІ-ОД № 052748, кадастровий номер 5121084200:02:002:0002, для ведення садівництва, яка розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, СТ «Глорія», ділянка № [NUMBER] . Відповідно до інформації з ДЗК земельна ділянка площею 0,0560 гектарів, цільове призначення для індивідуального садівництва, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5121084200:02:002:0002, знаходиться в особистій приватній власності [PERSON] , зареєстрована на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 11.02.2008 року ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». Розробку технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку здійснювали суб`єкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт або територіальні органи земельних ресурсів. Роботи зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку виконувались в такій послідовності: 1) підготовчі роботи; 2) встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; 3) складання кадастрового плану земельної ділянки; 4) заповнення бланка державного акту. Заповнення державних актів на право власності поклалась на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи і інші землевпорядні підприємства та організації. При підготовчих роботах розробником землевпорядної документації складалась документація, яка разом з обмінними файлами надходила до Центру Державного земельного кадастру. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складеної документації із землеустрою за місцем її розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором, який після перевірки відповідності поданих заявником документів вимогам законодавства та за відсутності підстав для відмови вносить відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Підстав для відмови в реєстрації спірних земельних ділянок, зокрема, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, державним кадастровим реєстратором не виявлено. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 5. Позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 68) 6. Представник позивача у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с. 177) 7. Відповідачі у судовому засіданні у судове засідання не з`явилися, про поважність причин неявки суд не повідомили. 8. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив. 9. 12 жовтня 2022 року через канцелярію суду надійшло від представника позивача клопотання про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог Нерубайську сільську раду Одеського району Одеської області. (а.с. 83-84) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 10. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 липня 2020 року, цивільну справу № 496/2923/20, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 25) 11. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 31 липня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Окрім цього відповідачам було надано строк для надання відзиву. (а.с. 26) 12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 12 жовтня 2022 року було задоволено клопотання представника позивача про було залучення третьої особи без самостійних вимог. (а.с. 86-87) 13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 03 березня 2023 року підготовче судове засідання було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 04 травня 2023 року на 10:00 годину з урахуванням навантаження судді. (а.с. 178) 14. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом надсилання рекомендованим поштовим відправленням судових повісток, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, а позивач та представник позивача не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 15. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 16. Судом встановлено, що 30 січня 2019 року рішенням № РВ-5100967352019 про відмову у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру [PERSON] , державним кадастровим реєстратором було відмовлено [PERSON] у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру в зв`язку з перетином ділянок з ділянкою, кадастровий номер якої 5121084200:02:002:0002. Площа співпадає на 98,5841%. (а.с. 10) 17. Відповідно до копії Протоколу № ПП-5100642452019 від 30.01.2019 року, заява про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру № ЗВ-9700316242019 разом з поданими до неї документами, подана [PERSON] не відповідала: наявним даним Державного земельного кадастру (геодезичній та картографічній основам, даним індексних кадастрових карт (планів), відомостям про інші об`єкти Державного земельного кадастру, їх кількісним, якісним характеристикам та відомостям про значення оцінки земельної ділянки); встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа; даним документації із землеустрою або оцінки земель. (а.с. 11) 18. З копії викопіювання з кадастрової карти (плану), наданого державним кадастровим реєстратором відділу у Біляївському районі Головного управління Держгекадастру в Одеській області Гриб І.М., вбачається перетин земельної ділянки, яка є власністю позивача та земельної ділянки, кадастровий номер 5121084200:02:002:0002. (зворотній а.с. 11) 19. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 20.05.2020 року, наявної у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру власником земельної ділянки площею 0,056 гектарів, наданної для індивідуального садівництва та розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . (а.с. 12) 20. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 011350, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 133 від 12 вересня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 23 листопада 2001 року за № 1762, власником земельної ділянки площею 0,0534 гектарів, наданої для ведення індивідуального садівництва та розташованої за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . (а.с. 15). 21. За адресою: [ADDRESS] , розташований садовий будинок, власником якого на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області 30.11.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 665 від 19.11.2012 року, є [PERSON] . (а.с. 16) 22. В 2002 році, на підставі договору № 1031 від 13.11.2002 року, де замовником є [PERSON] , Одеською філією Інституту землеустрою Української академії аграрних наук, була виготовлена Технічна документація зі складання державного акту на право приватної власності на землю для ведення садівництва [PERSON] в СТ «Глорія» на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області, в тому числі з актом від 15.11.2002 року встановлення (відновлення) в натурі меж земельної ділянки, наданої для ведення садівництва, що знаходиться в користуванні [PERSON] з погодженням з Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області та з власниками суміжних земельних ділянок, абрисом польових вимірів, відомостями вирахування координат точок зем.діл. № 300, каталогом координат точок зем.діл. № 300 та ситуаційною схемою. (а.с. 17-24, 92-108) 23. Відповідно до копії витягу з рішення № 94, 5-ХХІУ від 11.10.2022 року, земельну ділянку площею 0,056 гектарів, для індивідуального садівництва, розташовану на території Нерубайської сільської ради, СТ «Глорія», діл. № 300, згідно ст.ст. 12, 35, 81, 116, 121 Земельного кодексу України, передано в особисту приватну власність [PERSON] (а.с. 21) 24. Висновком Біляївського районного відділу архітектури було погоджено матеріали зі складання державного акту на право приватної власності на землю для ведення садівництва [PERSON] в СТ «Глорія», зем.діл. № 300, загальною площею 0,056 гектарів, що розташована на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області. (а.с. 22) 25. В 2018 році, на підставі договору № 54 від 02.11.2018 року, де замовником є [PERSON] , ТОВ «РАДА-ЦЕНТР», була виготовлена Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для індивідуального садівництва (КВЦПЗ 01.05), розташованої на території Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області за адресою: [ADDRESS] , в тому числі з ситуаційною схемою, каталогом координат зовнішніх меж земельної ділянки, каталогом координат точок зовнішніх меж угідь земельної ділянки, абрисом земельної ділянки, відомістю вирахування площ угідь в розрізі власників (користувачів), експлікацією складу угідь по класифікатору КВЗУ, випискою координат та висот пунктів ДГМ із Банку геодезичних даних, зведеним порівняльним планом земельної ділянки, планом меж земельної ділянки, кадастровим планом земельної ділянки, переліком обмежень у використанні земельної ділянки, актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання. (а.с. 109-163) 26. Згідно з витягом з рішення № 1005 «Про внесення змін до рішення виконкому Нерубайської сільської ради № 292 від 03 травня 2007 року» земельній ділянці, яка належить [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] ). (а.с. 119) V. Оцінка Суду. 27. Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. 28. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 29. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 30. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 31. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 32. Ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 33. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 34. Ч. 3 ст. 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним. 35. Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 36. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону. 37. Статтями 22-23 ЗК України 1990 року, чинного на час видачі позивачу державного акту, встановлено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акту. 38. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 39. Статтею 126 ЗК України передбачено, що державний акт є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, надану у власність відповідним рішенням. 40. Ч. 1 ст. 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. 41. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України). 42. Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. 43. Ст. 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо. 44. Згідно зі ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст. 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст. 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. 45. Відповідно до п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). 46. Згідно з ч. 3 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. 47. Ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (ч. 4), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (ч. 6) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (ч. 10). 48. Зокрема, ч. 6 цієї статті передбачено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених ч. 4 цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. 49. Ч.ч. 2, 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів). 50. Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (пп. 50 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру). 51. Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333 (яке було чинним на час виникнення спору), Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. 52. Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством. 53. Окрім цього, відповідно до висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 128/3751/14-а, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів. 54. За змістом ч. 1, абз. 1, 2 ч. 2, ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. 55. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. 56. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. 57. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України). 58.\~Державна ж\~реєстрація земельної\~ділянки шляхом\~внесення до\~Державного земельного\~кадастру передбачених\~законом відомостей\~про формування\~земельної ділянки\~та присвоєння\~їй кадастрового\~номера не\~є тотожним\~поняттю «державна\~реєстрація речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень»,\~вжитому у\~п.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~від 01.07.2004\~№ 1952-IV\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень».\~Отже,\~прийняття рішення\~щодо державної\~реєстрації земельної\~ділянки або\~відмови у\~здійсненні такої\~реєстрації саме\~собою не\~породжує виникнення\~жодних речових\~прав на\~цю земельну\~ділянку. Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 817/154/18 та від 27.07.2022 року у справі № 640/10412/21. 59. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Натомість роль суду зводиться до керування ходом судового процесу; роз`яснення у випадку необхідності учасникам судового процесу їхніх процесуальних прав та обов`язків, наслідків вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК (п.п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК). 60. Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Законодавцем визначено, а саме ч. 1 ст. 79 ЦП України, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 61. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. 62. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається в межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. 63. При дослідженні судом доказів, він має за мету одержання необхідного для вирішення справи висновку про їх реальне існування. 64. Якість доказування забезпечується визначеним ЦПК процесуальним порядком і способом їх дослідження. 65. Особливість по доказуванню полягає в тому, що воно виступає як право і обов`язок осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні і письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування. 66. Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов`язок по доказуванню. Обов`язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся до суду. 67. Право доказування виступає як можливість подання доказів, участь в їх дослідженні, попередній оцінці та гарантується сукупністю процесуальних засобів і реалізується по волі заінтересованих осіб особисто або за допомогою суду у відповідності з своїми інтересами та вибором способу поведінки. 68. Обов`язок по доказуванню полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, який гарантується настанням несприятливих правових наслідків у випадку їх невиконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по його доказуванню; якщо позивач не доведе підставу вимоги, то в позові належить відмовити. 69. За викладених обставин справи, норм законодавства та з огляду на наявні розбіжності між місцем розташування земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача, згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с. 12) та місцем розташування земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача, згідно з Технічною документацією зі складання Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 92-110), а також в зв`язку з відсутністю в матеріалах справи доказів, які б свідчили про набуття позивачем або його правонаступником права власності або права користування (оренди) спірною земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що сторона позивача довела обставини, на які вона посилалася, з вказаних підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved