Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

01 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 20 березня 2015 року між [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною, зареєстрований в реєстрі за № 905. Обґрунтовано позов тим, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька позивача мала відкритися спадщина на належне йому майно, а саме: 1/2 частку квартири [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора О.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у зв`язку з чим була заведена спадкова справа № 73/2020. Проте, під час збирання необхідних документів для оформлення спадщини позивач дізналася, що існує договір дарування вказаної квартири, укладений 20 березня 2015 року між [PERSON] (матір`ю позивача), яка діяла від свого імені та від імені батька позивача [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою Ольгою Степанівною, зареєстрований в реєстрі за № 905. Позивач ставить під сумнів дійсність даного договору та вважає його недійсним, виходячи з такого. Мати позивача - [PERSON] останні 7-8 років хворіє на психічне захворювання. У 2014 році стан здоров`я матері позивача став стрімко погіршуватися, вона почала втрачати слух, постійно скаржилася на головний біль, втікала з квартири, стукала до сусідів та жалілася, а потім перебувала в депресивному стані, у неї були постійні прояви агресії. Також, мати позивача вела розмови про смерть, іноді не впізнавала близьких, могла плакати без поважних причин, або сміятися, втратила контроль над мисленням, справляла нужду в кімнаті, забувала події та губила речі, вимикала плиту, якщо там готували їжу, могла гріти на плиті пустий посуд, вигадувала якісь події та через час забувала. З 2014 року [PERSON] вже не могла самостійно за собою доглядати, потребувала постійної сторонньої допомоги. У неї постійно підвищувався тиск, боліла голова, також вона відчувала шуми, мала запаморочення, втрату пам`яті, часто втрачала свідомість і не мала реального сприйняття подій (потребувала додаткового роз`яснення), у зв`язку з чим позивач була вимушена найняти доглядальницю. Психічний стан матері позивача залишається стабільно поганим, вона перебуває на обліку в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні. Через незадовільний психічний стан здоров`я мати позивача тривалий час не може правильно орієнтуватися та оцінювати прості життєві ситуації, не має можливості особисто реалізовувати свої права та усвідомлювати ступінь відповідальності своїх дій, потребує сторонньої допомоги та догляду, а також встановлення опіки. Зазначені обставини позбавляли [PERSON] можливості діяти цілеспрямовано, у своїх інтересах та інтересах своєї сім`ї, вести справи, розпоряджатися грошовими коштами і майном. Таким чином, у позивача є підстави вважати, що в момент посвідчення договору дарування квартири [PERSON] була у вкрай тяжкому фізичному та психічному стані, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач [PERSON] подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач зазначила, що позов є безпідставним та необґрунтованим, а факти, викладені в ньому, не відповідають дійсності і не підтверджені належними та допустимими доказами. Дійсно, 20 березня 2015 року було укладено оспорюваний договір дарування квартири, але відповідач [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , яка проживала разом зі своїм чоловіком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Дочка останніх - [PERSON] проживає в м. Черкаси, а син - [PERSON] з 1997 року - в Брукліні. За домовленістю з дочкою та сином [PERSON] відповідач разом зі своїм сином здійснювали необхідний догляд за батьками позивача. [PERSON] не хворіла на психічне захворювання з 2014 року, як на це вказує позивач, а стан її здоров`я дійсно погіршився, але після смерті чоловіка - [PERSON] ( [INFO] ). До цього часу [PERSON] все розуміла, постійно спілкувалася по скайпу зі своїм сином [PERSON] , завжди його впізнавала та раділа від таких зустрічей і розмов, розповідала йому про своє та батькове життя. Позивач не вказує, що вона дуже рідко приїжджала до батьків і її зовсім не цікавив стан їх здоров`я. Саме син [PERSON] надавав значну матеріальну допомогу на придбання для батьків ліків, їх медичне обстеження та оплату комунальних послуг. [PERSON] постійно цікавився їх станом здоров`я та був вдячний відповідачу, що його мати знаходиться під наглядом рідної їй людини, а не найнятої доглядальниці. Відповідач ніколи не отримувала ніякої матеріальної оплати та винагороди від позивача за догляд [PERSON] та її чоловіка. Лише після відкриття спадкової справи (04 серпня 2020 року) позивач звернула увагу на стан здоров`я своєї матері та подала заяву до суду про визнання її недієздатною та встановлення над нею опіки і для того, аби отримувати пенсію, а не здійснювати за нею догляд. Зараз [PERSON] знаходиться в медичному закладі - хоспісі, і за час її перебування в ньому позивач лише один раз відвідала свою матір. Саме відповідач з матеріальної допомоги [PERSON] сплачує за перебування [PERSON] у медичному закладі, купує необхідні ліки, памперси, постійно її відвідує. Тобто, саме відповідач, на її погляд, більше здійснює опіку над [PERSON] , ніж позивач, яка призначена опікуном за рішенням суду. Відповідач ніколи не вимагала за своє людське відношення та допомогу в здійсненні догляду за сестрою будь-яких матеріальних благ і вважала, що це її обов`язок перед Богом . Рішення сестри та її чоловіка подарувати відповідачу квартиру - це їх волевиявлення і подяка за всю турботу за ними. Після отримання в дар квартири відношення відповідача до сестри та її чоловіка ніяк не змінилося. Позивач подала відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначила, що [PERSON] чомусь замовчує той факт, що приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Белова Ольга Степанівна є її близькою подругою та колегою по колишній роботі в банківській установі. Правочини, пов`язані з вказаною квартирою, посвідчувались одним нотаріусом - Беловою Ольгою Степанівною . Відповідач стверджує, що позивач приїздила до м. Чернігова вкрай рідко і здоров`ям власних батьків не цікавилась, чим вводить суд в оману. Батьки позивача неодноразово приїздили на лікування до м. Черкаси. Якщо одного з них позивач оформляла в лікарню, то за другим доглядала вдома за адресою свого проживання. Так було до реформи сімейної медицини, а після - позивач оформляла їх в лікарні м. Чернігова. Позивач також ініціювала лікування, внаслідок якого батько в 2011 році залишився живий після сухої гангрени, перевезла та домовилася за оперування в м. Черкаси, в 2012 році оформляла батькові інвалідність. [PERSON] без згоди та відома помістила [PERSON] в хоспіс, щоб старенька не заважала. Як тільки позивач довідалася, що скориставшись її відсутністю, [PERSON] з [PERSON] вивезли матір позивача з квартири, в якій вона зареєстрована, до хоспісу КНП «Чернігівська міська лікарня № 4» Чернігівської міської ради, де її здоров`я та стан значно погіршилися, позивач вжила заходів, щоб їй все ж таки повернули матір. Після перебування в хоспісі, мати позивача, окрім існуючих психічних розладів, ще й тепер не ходить сама. Крім того, до хоспісної установи позивачу вдалося потрапити лише тому, що її переплутали з [PERSON] . Позивач поспілкувалася там з психологом, який розповів, що мати постійно кусається і кричить, що хоче до себе додому, що її віддала сюди сестра і, що вони змушені давати більше ліків, щоб вона не створювала дискомфорт. 23 липня 2020 року відповідач отримала від позивача 9330 грн., однак є велика ймовірність того, що кошти були витрачені не на матір позивача, а на переоформлення квартири, оскільки 07 серпня 2020 року спірна квартира була ще раз подарована. Також, відповідач запевняє, що стан здоров`я [PERSON] до 2020 року був без змін, чим вводить суд в оману. У кінці листопада 2014 року матері позивача була проведена в м. Черкаси операція на правому оці, а в грудні 2014 року вона виписана з лікарні з гостротою зору 0,6 на опероване око та 0,3 на ліве око. Вже в березні 2015 року, виходить, що на пів сліпа мати, яка мала поганий психічний стан, діяла і від імені свого чоловіка, та подарувала відповідачу квартиру. У 2017 році вже в м. Чернігові [PERSON] була зроблена операція, адже ліве око мало гостроту 0,005. У день пенсії відповідач була в батьків позивача частим гостем, постійно плакалася на складні соціальні обставини для того, щоб [PERSON] її пожаліла та видурити в неї кошти. Батько позивача - [PERSON] , який хоча і був без ноги, однак завжди при своєму розумі, мав з [PERSON] неприязні стосунки та завжди сварився на [PERSON] , що та дає гроші їй і її дітям. Саме за ініціативою позивача було оформлено батькам банківські картки, які знаходилися до кінця березня 2021 року в [PERSON] на випадок відсутності позивача для купівлі продуктів та оплату послуг доглядальниці. Відповідач витрачала кошти в супермаркетах міста Києва та Чернігова через кожні 3-5 днів. Позивач допомагала батькам платити за комунальні послуги за їх, як вважала, квартиру, тоді як відповідачі, будучи її власниками їх не сплачували. Останні роки батько позивача ще будучи живим постійно контролював [PERSON] через її стан, дзвонив позивачу, коли мати пішла з квартири сама і щось не виключила на плиті, коли щось не може зробити або робить збитки, бо не розуміє (батько завжди хвилювався з цього приводу), як її ловили по під`їзду, щоб повернути додому, як вона впала на вулиці. У батьків позивача була гарна пенсія, а тому їх потреби, догляд за ними і квартира оплачувалися коштом самих батьків. Свої поїздки до батьків, харчування та потреби, домовленість за лікарні, якщо не вистачало на ліки, транспортування батьків до м. Черкаси, здійснювалися та здійснюються позивачем за власні кошти. Ні від кого коштів на ліки та лікарні, потреби батьків за усі ці роки, окрім власних дітей, позивач не отримувала. Поховання батька і викуп поруч місця для матері позивач здійснювала власним коштом. Також, відповідач зазначає, що після дарування квартири її відношення до батьків позивача не змінилося, однак згадуючи події 7-8 річної давнини, та те, що вона запевняла по телефону усі ці роки позивача, що приходила до батьків, приносила їм їсти, прибирала, а коли позивач, її друзі чи родичі, діти без попередження навідували стареньких, стан квартири, вміст холодильника та вигляд батьків, свідчили про інше. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 березня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 69-71 том 1). Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 травня 2021 року заяву [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. [INFO] [PERSON] померла. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 січня 2022 року за клопотанням позивача призначено в справі посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 жовтня 2022 року за клопотанням представника відповідачів призначено повторну посмертну комісійну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Після проведення повторної посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення повідомлені завчасно та належним чином, представник позивача 09 травня 2023 року на електронну адресу суду надіслала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з віддаленістю суду та оголошенням воєнного стану в Україні, в якому також просить провести наступне судове засідання в режимі відеоконференції. Однак, суд,

Outcome: approved