Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

ТОВ «Вест Транс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року у цивільній справі №2-7842/11, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 2552956,92 грн. заборгованості за кредитним договором №486/07 від 07.08.2007 року та 1820 гривень судових витрат. Вказує, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 08 листопада 2017 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №36454602 стосовно примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 10.11.2011 року у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: АТ «Брокбізнесбанк» на ТОВ «Вест Транс». Зазначає, що відповідач належним чином не виконує рішення суду, у зв`язку з чим, на підставі положень ст.625 ЦК України, позивач за період з 22 серпня 2019 року по 31 серпня 2022 року має право на 3% річних у розмірі 232239,72 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 978479,56 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на свою користь 978479,56 грн. інфляційних втрат, 232239,72 грн. 3% річних на загальну суму 1210719,28 грн. та судові витрати по справі. Представник відповідача у письмовому відзиві позов заперечила з тих підстав, що позивач втратив право вимоги за основним зобов`язанням, оскільки в нього відсутній оригінал виконавчого листа, а тому не вправі вимагати сплату 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст.625 ЦК України. Крім того зазначає, що позивач безпідставно нараховує суми, передбачені ст.625 ЦК України у період дії воєнного стану, що заборонено п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також вважає, що 3% річних та інфляційні втрати не можуть нараховуватися на суми пені, які стягнути рішенням суду. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справ. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила та просила суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року у цивільній справі №2-7842/11, стягнуто з [PERSON] в користь ПАТ "Брокбізнесбанк" 2552956,92 грн. заборгованості за кредитним договором №486/07 від 07.08.2007 року, з яких: 1124649,36 грн. - несплачена основна сума кредиту, 455625,97 грн. прострочений основний борг, 588470,94 грн. - прострочена заборгованість за відсотками, 384210,65 грн. неустойка згідно ст.7 договору та 1820 гривень судових витрат (а.с. 88-89). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2017 року замінено стягувача у виконавчому провадженні №36454602 стосовно примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду від 10.11.2011 року у справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: АТ «Брокбізнесбанк» на ТОВ «Вест Транс» (а.с. 14). В матеріалах справи відсутні і під час розгляду справи сторонами не надано будь-яких доказів виконання вищезазначеного рішення суду відповідачем. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно вимог ст.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Статтею 625\~ЦК України передбачені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання які поширюються на всі види грошових зобов`язань. Відповідно до статті 509\~Цивільного кодексу\~України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. За вимогами ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Виходячи із положень\~ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями, що спростовує доводи позивача про зворотне. Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду № 914/712/16 від 12.03.2018 року. Таким чином, оскільки, відповідач не виконує рішення суду, з нього на користь позивача слід стягнути 3% річних та інфляційні втрати. При цьому, за основну при розрахунку суд бере заборгованість, яка стягнута судом саме за тілом кредиту у розмірі 1580275,33 грн. (1124649,36 грн. несплачена основна сума кредиту + 455625,97 грн. прострочений основний борг), оскільки, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на договірні відсотки та пеню, які також були стягнуті рішенням суду, чинним законодавством не передбачено. Разом з тим, договірні відсотки за користування кредитними коштами, не є грошовим зобов`язанням, в розумінні ст. 625 ЦК України, а є винагородою кредитора за правомірне користування боржником позикою (кредитом), згідно приписів ст.ст. 536, 1048 ЦК України. Крім того, неустойка у формі пені є одним із способів забезпечення виконання зобов`язання (ст. 549 ЦК України), тобто, також не входить до складу основного зобов`язання, і на неї не можуть нараховуватися 3% та інфляційні втрати згідно правил ст.625 ЦК України. Що стосується періоду розрахунку, суд погоджується з доводами відповідача, що відсутні правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат починаючи із дня введення на території України воєнного стану (24 лютого 2022 року), оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Враховуючи використання позивачем періоду нарахування штрафних санкцій, а саме з 22 серпня 2019 року по 31 серпня 2022 року для розрахунку, тому суд здійснює самостійний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат починаючи з 22 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року (день, якому передує запровадження воєнного стану в Україні), беручи за основу для нарахування заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1580275,33 грн. Показники індексу інфляції: Останній період (22/08/2019 - 23/02/2022)Індекс інфляції вересень 2019100,70 жовтень 2019100,70 листопад 2019100,10 грудень 201999,80 січень 2020100,20 лютий 202099,70 березень 2020100,80 квітень 2020100,80 травень 2020100,30 червень 2020100,20 липень 202099,40 серпень 202099,80 вересень 2020100,50 жовтень 2020101,00 листопад 2020101,30 грудень 2020100,90 січень 2021101,30 лютий 2021101,00 березень 2021101,70 квітень 2021100,70 травень 2021101,30 червень 2021100,20 липень 2021100,10 серпень 202199,80 вересень 2021101,20 жовтень 2021100,90 листопад 2021100,80 грудень 2021100,60 січень 2022101,30 лютий 2022101,60 Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Розрахунок інфляційних втрат: IIc\~(100,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,70 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,60 : 100)\~= 1.20430781 Інфляційне збільшення: 1580275,33 x 1.20430781 - 1580\~275,33 =\~322862,60 грн. 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума з 22/08/2019 до 31/12/2019 1\~580\~275,33 x 3 % x 132 : 365 : 10013217144,90 грн. з 01/01/2020 до 31/12/2020 1\~580\~275,33 x 3 % x 366 : 366 : 10036647408,26 грн. з 01/01/2021 до 23/02/2022 1\~580\~275,33 x 3 % x 419 : 365 : 10041954422,08 грн. Всього 3% річних 118975,25 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~підлягають до\~часткового задоволення,\~а саме\~за період\~з22 серпня 2019 року по 23 лютого 2022 року, що становить 118975,25 грн. 3% річних та 322862,60 грн. - інфляційних втрат, що слід стягнути з відповідача. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 6626,87 грн. (18160,78 х (441837,85/1210719,28)) сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial