Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що він з відповідачем 28 квітня 2012 року зареєстрували шлюб. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призводило до сварок, внаслідок яких вони втратили почуття любові та поваги одне до одного, сім`я фактично розпалася, а шлюб носить формальни \~ \~ \~ \~й характер. Подружні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання в шлюбі неможливе, на примирення не згоден. Позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 28.04.2012 року, актовий запис №8; неповнолітню дитину залишити з матір`ю. Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.03.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви [PERSON] вручено особисто 30.03.2023 року. Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надала, що свідчить про відсутність заперечень проти позову. Згідно ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З урахуванням викладеного, за відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав. Відповідно до\~ст.51\~Конституції України та ч.1\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно ч.3\~\~ст.56 СК України\~\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Частина 3\~\~ст.105\~СК України передбачає, що\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~\~ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2012 року виконкомом Іршанської селищної ради Володарсько-Волинського району Житомирської області, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Із позовної заяви судом встановлено, що спільне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, подружжям припинено шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно зі\~статтею 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, а також те, що позивач не бажає зберегти сім`ю, шлюбні відносини припинені, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про залишення проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю (відповідачем), суд зазначає наступне. У постанові Верховного суду України від 15.01.2020 року у справі №200/952/18 зазначено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Зважаючи на те, що суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу лише за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, то враховуючи те, що відповідач відзиву на позовну заяву до суду не надала, що свідчить про відсутність у неї заперечень щодо позовних вимог, позивач у позовних вимогах просить залишити дитину з матір`ю (відповідачем), у зв`язку з чим вбачається, що у сторін відсутній спір щодо вирішення цього питання, суд вважає за можливе залишити неповнолітню дитину для подальшого проживання з матір`ю.

Outcome: approved