Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги теплопостачання за період з 01.07.2017 р. по 31.01.2022 р., в розмірі 17 634,67 грн., посилаючись на те, що відповідачі є споживачами КП «Харківські теплові мережі», отримують та користуються послугами, однак в порушення вимог ст.ст. 68, 162 ЖК України, «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 за № 572, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 за № 630, за надані послуги не сплачують в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Також позивач просить відшкодувати витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.01.2023 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами позовного спрощеного провадження. Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року позовні вимоги КТ « Харківські теплові мережі» задоволено. 27.03.2023 року відповідачами подано заяву про перегляд заочного рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.04.2023 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року скасовано справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» у судове засідання не з`явився, не заперечував про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала частково, просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись завчасно. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб Реєстру територіальної громади міста Харкова від 19.12.2022 року, відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідачі є споживачами послуг з теплопостачання шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] За даним особовим рахунком наявна заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 року в розмірі 17 634, 67 грн. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу боржниками не погашена. У відповідності зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24.06.2004 р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Але, відповідачі, отримують надані їм послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, вказані послуги своєчасно не оплачують, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість за дані послуги за період з 01.07.2017 року по 31.01.2022 року в розмірі 17 634,67 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідачів суму боргу у розмірі 17 634 грн. 67 коп.. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із сплином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України). Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання відповідачі за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2022 року мають заборгованість у розмірі 7 014,41 грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовна заява КП «Харківські теплові мережі» підлягає частковому задоволенню, за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2022 року у розмірі 7 014,41 грн. Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial