Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Представник позивача за довіреністю від 01 вересня 2022 року Порчинського О.І. звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 18 березня 2018 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит № 2018321932. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору банк взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, випуску кредитної картки, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки, її реквізитів або без використання кредитної картки. На картковий рахунок відповідача було встановлено кредитний ліміт. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку. Відповідно до п. 2.4 розділу 2 договору про споживчий кредит, за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі 5,00 % на місяць. На виконання умов договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з Звітом по рахунку відповідачем використано кредит у загальному розмірі 57\~200,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 09 січня 2023 року позивач направив відповідачеві вимогу про погашення заборгованості. Однак, відповідач всі звернення проігнорував, вимогу не задовольнив, погашення заборгованості не здійснив. Станом на 03 березня 2023 року у відповідача рахується заборгованість у розмірі 76\~612,87 грн., яка складається з наступного: -заборгованість по відсотках у розмірі 20\~420,83 грн.; - заборгованість по тілу у розмірі 56\~192,04 грн. Представником позивача подано до суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності та співставленні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Правилами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18 березня 2018 року між сторонами було укладено договір про споживчий кредит № 2018321932. Згідно з п. 2.1 розділу 2 договору банк взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, випуску кредитної картки, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки, її реквізитів або без використання кредитної картки. На картковий рахунок відповідача було встановлено кредитний ліміт. Згідно умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами банку. Відповідно до п. 2.4 розділу 2 договору про споживчий кредит, за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі 5,00 % на місяць. На виконання умов договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно з Звітом по рахунку відповідачем використано кредит у загальному розмірі 57\~200,00 грн. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 09 січня 2023 року позивач направив відповідачеві вимогу про погашення заборгованості. Однак, відповідач всі звернення проігнорував, вимогу не задовольнив, погашення заборгованості не здійснив. Станом на 03 березня 2023 року у відповідача рахується заборгованість у розмірі 76\~612,87 грн., яка складається з наступного: -заборгованість по відсотках у розмірі 20\~420,83 грн.; - заборгованість по тілу у розмірі 56\~192,04 грн. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1\~ст.15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ст.1049 ЦК України). За приписами\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до статті 509\~ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, в тому числі, з договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2\~ст.625 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За приписами ч. 1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.\~526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Аналіз досліджених та оцінених судом доказів, що надано позивачем свідчить про те, що між відповідачем та Банком склалися кредитні правовідносини, в яких банк є кредитором, а відповідач боржником. Позивач умови договору виконав, відповідач взятих на себе зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує, в результаті чого у нього утворилась заборгованість по кредиту, яка станом на 03 березня 2023 року становить 76\~612,87 грн. та складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотками. За наведених обставин, суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 76\~612,87 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачений ним судовий збір при зверненні до суду із даним позовом в розмірі 2\~684,00 грн., про що свідчить платіжне доручення від 28 лютого 2023 року № 2901553392 .

Outcome: approved