Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

В січні 2023 року ТОВ «ЛАРО ПЕРСОНАЛ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, у якому просили суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЛАРО ПЕРСОНАЛ» заборгованість за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року в загальному розмірі 17836,98 грн., з яких: 12000,00 грн. основна заборгованість, 4800,00 грн. штраф, 187,39 грн. 3 % річних від простроченої суми, 849,59 грн. інфляційні втрати, а також понесений судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.04.2022 між сторонами було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, відповідно до якого ТОВ «ЛАРО ПЕРСОНАЛ» зобов`язалося за завданням [PERSON] надати інформаційно-консультаційні послуги щодо інформування замовника про наявні на момент укладення договору на ринку праці, у тому числі за кордоном, вакансії для працевлаштування, інформацією щодо яких володіє виконавець, а замовник зобов`язався оплатити виконавцеві зазначені послуги (п. 1.1. Договору). Відповідно до пункту 1.4 Договору зобов`язання виконавця за даним договором вважаються виконаними належним чином з моменту доведення до відома замовника інформації. Згідно пункту 2.3. Договору, сторони посвідчують надання виконавцем послуг замовнику шляхом підписання акту про надання інформаційно-консультаційних послуг. Відповідно до пункту 4.2 Договору факт надання послуг посвідчується Актом про надання інформаційно-консультаційних послуг, який є невід`ємним додатком до даного Договору. 28.04.2022 року сторони склали та підписали Акт про надання інформаційно-консультаційних послуг, яким засвідчили, що виконавець у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Договором, а у замовника немає претензій щодо якості та обсягу наданих послуг. ТОВ « ЛАРО ПЕРСОНАЛ» належним чином та у повному обсязі виконало свої зобов`язання за Договором. Згідно з пунктами 3.1., 3.2. Договору замовник зобов`язалася сплатити виконавцеві за даним договором 12 000 грн. з моменту підписання акту про надання інформаційно-консультаційних послуг до 17 липня 2022 року, але зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого, з урахуванням прострочення зобов`язання з оплати послуг за договором, у позивача виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати суми боргу у розмірі 12 000 грн., а також 3% річних у розмірі 187,39 грн. та інфляційних втрат в сумі 849,59 грн. Крім того, сторонами у Договорі була передбачена неустойка у вигляді штрафу у відповідності до частини 2 статті 549 ЦК України, сума якої складає 4 800 грн. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення заборгованості. До судового засідання представник позивача не з`явилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала. В судовому засіданні 16.03.2023 відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що дійсно, 28.04.2022 між позивачем і нею було укладено договір про надання інформаційно-консультаційних послуг, відповідно до якого ТОВ «ЛАРО ПЕРСОНАЛ» зобов`язалося надати інформацію та забезпечити її працевлаштування за кордоном. Послуги були неналежної якості, зокрема, їй обіцяли одне місце роботи, а влаштували на інше, розмір оплати був нижчий ніж обіцяли, погані умови проживання та праці. В подальшому, в судові засідання 13.04.2023, 04.05.2023 відповідач [PERSON] не з`явилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду була повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між ТОВ « ЛАРО ПЕРСОНАЛ» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір №б/н від 28 квітня 2022 року, згідно умов якого ТОВ « ЛАРО ПЕРСОНАЛ» зобов`язалося за завданням [PERSON] надати інформаційно-консультаційні послуги щодо інформування замовника про наявні, на момент укладення договору, на ринку праці, у тому числі за кордоном, вакансії працевлаштування, інформацією щодо яких володіє виконавець, а замовник зобов`язався оплатити виконавцеві зазначені послуги. Загальна вартість наданих послуг становить 12 000 грн. (а.с. 7-8). Позивач є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, має право на здійснення таких видів економічної діяльності, як, зокрема, 78.10 «діяльність агентств працевлаштування»; 78.20 «діяльність агентств тимчасового працевлаштування»; 78.30 « інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами» (а.с. 10). На час укладення Договору сторонами була досягнута у письмовій формі згода за всіма істотними умовами договору, вказано розміри штрафів у разі прострочення замовником виконання зобов`язань щодо оплати послуг та досягнута домовленість щодо їх виконання, про що свідчить підпис відповідачки із зазначенням про ознайомлення та згоду останньої з умовами договору. З Акту про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року встановлено, що виконавець передав, а замовник прийняв послуги, що були надані виконавцем. Цим актом сторони засвідчують, що виконавець у повному обсязі виконав свої зобов`язання за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг №б/н від 28 квітня 2022 року, а у замовника немає претензій щодо якості та обсягу наданих послуг (а.с.9). Встановлені обставини підтверджуються: Договором №б/н про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року, Актом про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року, Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ « ЛАРО ПЕРСОНАЛ». При розгляді справи встановлено, що відповідачем не виконані зобов`язання за Договором №б/н про надання інформаційно-консультаційних послуг від 28.04.2022 року щодо погашення суми заборгованості та не надано суду доказів її погашення, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 17836,98 грн., з яких: 12000,00 грн. основна заборгованість, 4800,00 грн. штраф, 187,39 грн. 3 % річних від простроченої суми, 849,59 грн. інфляційні втрати, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно з ч. 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах ( у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. У відповідності до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона ( виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони ( замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання). Згідно частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, ураховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним Договором, відповідачка порушила зазначені вище норми законодавства та умови Договору. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що зобов`язання за Договором про надання інформаційно-консультаційних послуг відповідач не виконала, доказів погашення заборгованості суду не надала. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідачки 12 000 грн. основної суми боргу ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне. У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виконаний позивачем розрахунок 3% річних в сумі 187,39 грн. та інфляційних втрат в сумі 849,59 грн., проведений у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України. У відповідності до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання ( частина 2 статті 549 ЦК України). Згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2020 року у справі №591/3176/17, неустойка це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2 глави 49\~ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка ( штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. В пункті 3.4. Договору №б/н від 28.04.2022 року зазначено, що у випадку прострочення замовником виконання зобов`язання щодо оплати послуг більш як на 15 днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві штраф у розмірі 10% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. В пункті 3.4.1. Договору №б/н від 28.04.2022 року зазначено, що у випадку прострочення замовником виконання зобов`язання щодо оплати послуг більш як на 30 днів, замовник зобов`язаний сплатити виконавцеві штраф в розмірі 40% від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Оскільки відповідачкою прострочено виконання зобов`язання щодо оплати послуг більше як на 30 днів, відтак позивачем нараховано 4 800,00 грн. штрафу. Враховуючи вище наведене, суд дійшов до висновку, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача нараховані ним: 3% річних у розмірі 187,39 грн., інфляційні втрати в сумі 849,59 грн., штраф у сумі 4 800 грн., а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved