Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Львівське комунальне підприємство «Старий Львів» звернулося до суду з позовом до\~ [PERSON] ,\~в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті житлово комунальних послуг в розмірі 10934,47 грн. та судові витрати в розмірі 2481 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідачу надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідно до п.1 ухвали Львівської міської ради №4035 від 11.10.2018 року. Окрім того, позивач зазначив, що згідно ухвали Львівської міської ради №5634 від 10.10.2019 ЛКП «Старий Львів» є правонаступником прав та обов`язків ЛКП «Центральне». Позивач стверджує, що відповідач не здійснює оплату за утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого за період з січня 2020 року по серпень 2022 року утворилась заборгованість у сумі 10934,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити. Ухвалою від 02 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання для розгляду справи. 09 січня 2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Усачуком А.В. було подано заяву про продовження строку подання відзиву на позовну заяву. 30 січня 2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Усачука А.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, котрі підтверджують надання та отримання послуг від ЛКП «Старий Львів» за адресою: м. Львів, вул. Академіка Люльки, 5, приміщення, 1 та застосування відповідних тарифів, цін та ставок на зазначені послуги. Вказав, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт існування будь-яких договірних правовідносин між ЛКП «Старий Львів» та [PERSON] . Крім цього, зазначив, що [PERSON] набув у власність приміщення за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору дарування лише 08.11.2021. На підставі наведеного просив відмовити в задоволенні позовних вимог. 09 лютого 2023 року представником позивача [PERSON] було подано заяву про надання позивачу достатнього строку для подання відповіді на відзив та додаткове обгрунтування позовних вимог, оскільки відзив на позовну заяву від відповідача позивач отримав лише 08 лютого 2023 року. 17 лютого 2023 року представник позивача [PERSON] подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що матеріалами справи спростовуються твердження відповідача про відсутність у нього зобов`язань щодо оплати послуг ЛКП «Старий Львів». Вказав, що відповідачем не складалось актів-претензій щодо ненадання чи неналежного надання житлово-комунальних послуг. Крім цього, до відповіді на відзив долучено додаткові докази на підтвердження позовних вимог. 08 березня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Усачук А.В. подав письмові заперечення, в яких вказує, що долучений до матеріалів справи розрахунок заборгованості не може бути належним доказом у справі, оскільки є обліковим документом, який не засвідчує та не встановлює факт надання відповідних комунальних послуг для відповідача. Наголосив, що комунальні послуги не надавались, не отримувались та не замовлялись позивачем. 15 березня 2023 року представником позивача [PERSON] було подано додаткові пояснення у справі, в яких ним наголошено, що ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості житлово-комунальних послуг, повинно бути підтверджено певними засобами доказування, чого відповідачем не зроблено. 24 березня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Усачук А.В. подав письмові пояснення, в яких додатково вказав, що матеріали справи не містять достатніх, достовірних, допустимих та належних доказів того, що саме [PERSON] надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в повному об`ємі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 1 у будинку [ADDRESS] . Відповідачу, як власнику вищевказаного приміщення позивачем ЛКП «Старий Львів» надаються послуги з утримання будинку. Вказані послуги надаються позивачем на підставі п. 1 ухвали Львівської міської ради №4035 від 11.10.2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості за адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за надані послуги ЛКП «Старий Львів» з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2020 року по серпень 2022 року у розмірі 10934,47 грн. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. В силу п. 5 ч.2 ст.7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, така оплата здійснюється щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний виконувати рішення зборів співвласників будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п. п. 5, 10 ч.1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Згідно з\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Зокрема, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги",споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 42 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної земельної документації. Відповідно до п. 11 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі» від 11 грудня 2013 pоку № 970, у разі надходження актів-претензій від споживачів за формою згідно з додатком 1 та прийняття виконавцем рішення про їх задоволення перерахунок проводиться протягом наступного місяця з дати отримання виконавцем акта-претензії. Жодних актів-претензій від відповідача протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило. Співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний виконувати рішення зборів співвласників будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (п. п. 5, 10 ч.1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду (справа № 210/5796/16-ц) від 18 березня 2019 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. До матеріалів долучено розрахунок заборгованості по особовому рахунку [NUMBER] , в якому зазначено, що у результаті невиконання [PERSON] своїх обов`язків, як співвласника житлового будинку, тобто систематичної несплати нарахованих сум за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, утворилась заборгованість за період з січня 2020 року по серпень 2022 року у розмірі 10934,47 грн. З інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 321343634 вбачається, що відповідач [PERSON] став власником приміщення [ADDRESS] на підставі договору дарування нежитлових приміщень № 1890 від 08.11.2021. Таким чином, [PERSON] є власником приміщення [ADDRESS] лише з 08.11.2021 року, що підтверджується вищевказаним витягом. Тому суд приходить до висновку, що вимога про сплату заборгованості за період з січня 2020 року по листопад 2021 року є необґрунтованою, адже момент набуття відповідачем права власності на нежитлове приміщення мав місце лише 08.11.2021 року з моменту нотаріального посвідчення договору дарування відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України. Згідно з ст.14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Відповідно до правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.01.2022 року у справі № 201/11406/20, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майно, тому за відсутності відповідної умови в договорі про відчуження нерухомого майна вимоги до нового власника про стягнення заборгованості за отриманими комунальними послугами попереднього власника є безпідставними. Чинним законодавством також не передбачено відповідного обов`язку сплачувати борги попереднього власника, якщо це прямо не передбачено в договорі, що вбачається з правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19. Отже, заборгованість за період з січня 2020 року по листопад 2021 року не могла виникнути у [PERSON] , оскільки на той період не існувало зобов`язання зі сплати послуг з утримання будинків і споруд в силу того, що відповідач ще не був власником нежитлового приміщення. Доказів того, що [PERSON] за договором дарування брав на себе обов`язок сплати боргів попереднього власника в ході розгляду не встановлено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки позивачем надано належні та достатні докази, які підтверджують невиконання відповідачем обов`язків щодо оплати наданих комунальних послуг, а саме: послуг з утримання будинку та прибудинкової території у період з грудня 2021 року по серпень 2022 року. Відтак, необхідно стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1400,24 грн. У задоволенні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2020 року по листопад 2021 року, оскільки дана заборгованість утворилась за вказаною адресою до набуття відповідачем права власності на нежитлове приміщення, а\~новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Таким чином [PERSON] є неналежним відповідачем\~стосовно вимоги про стягнення з нього заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з січня 2020 року по листопад 2021 року. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: 1400,24/10934,47х2481 = 317,70 грн.

Outcome: approved