Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що [INFO] у с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з житлового будинку [ADDRESS] , з належними до нього господарськими будівлями та спорудами. За життя покійна заповіту не залишила, проте вона прийняла спадщину за такою, оскільки постійно проживала разом з матір`ю за вищевказаною адресою (до зміни адреси та зміни районів Закарпатської області [ADDRESS] ). Інших спадкоємців матері першої черги за законом немає, заяв про прийняття спадщини за нею ніхто з можливих спадкоємців не подавав. Зазначає, що будинок, який є спадковим майном, був побудований у 1935 році її бабою (матір`ю матері) [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Ворочево Перечинського району Закарпатської області. Саме остання була забудовником та до смерті головою цього домогосподарства. За життя, а саме 04 квітня 1973 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений нотаріусом Великоберезнянської нотаріальної контори, реєстровий № 521, яким все належне їй майно, в тому числі будинок [ADDRESS] , заповіла своїй дочці (матері позивачки) [PERSON] та своєму зятю (батькові позивачки) [PERSON] , кожному з них в рівній долі. Мати позивачки прийняла спадщину за своєю матір`ю, вступивши протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини в управління та володіння спадковим майном належним матері будинком, її речами, що знаходилися у будинку, так як постійно на день смерті матері та протягом шести місяців після її смерті проживала з нею за адресою: [ADDRESS] (до зміни адреси та зміни районів Закарпатської області [ADDRESS] та [ADDRESS] ). Крім її матері спадкоємців [PERSON] першої черги за законом немає. Батько матері та її чоловік [PERSON] померли ще задовго до неї. Заяв про прийняття спадщини за [PERSON] ніхто з можливих спадкоємців не подавав. Таким чином її покійна мати [PERSON] успадкувала за своєю матір`ю [PERSON] за заповітом та за законом всю спадщину, зокрема і вказаний житловий будинок. Для оформлення спадкування за матір`ю та отримання свідоцтва про право на спадщину вона звернулася до нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаша В.І., який у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на вказаний будинок, а також враховуючи, що право власності на такий не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, повідомив про неможливість оформлення спадкування будинку та видачі свідоцтва про право на спадщину, одночасно роз`яснивши необхідність звернення до суду. З огляду на вищевикладене просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити; одночасно не вирішувати питання щодо процесуальних витрат (а. с. 53). Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у підготовче судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та не заперечив проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] з місцем реєстрації виконком Ворочівської сільської Ради народних депутатів 28 грудня 1995 року (а. с. 7, 10, 11, 15, 20, 32, 33, 34-36). [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалася, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на яке законом вона матиме право, в тому числі і житловий будинок, розташований у [ADDRESS] , заповіла своїй дочці [PERSON] та своєму зятю [PERSON] , кожному з них в рівній долі, про що свідчить заповіт від 04 квітня 1973 року, посвідчений нотаріусом Великоберезнянської державної нотаріальної контори Пастеляк М.В., за реєстром № 521 (а. с. 16).\~ Як вбачається з довідок, наданих відділом «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області 03 лютого 2023 року за № 30 та 07 лютого 2023 року за № 03, згідно із записом у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок № [NUMBER] , [PERSON] , яка померла [INFO] , була забудовником та головою домогосподарства будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (до присвоєння нової поштової адреси: [ADDRESS] ), де на день її смерті та протягом шести місяців до 28 червня 1996 року були зареєстровані та проживали постійно: донька [PERSON] , [INFO] ; внучка [PERSON] , [INFO] ; чоловік внучки [PERSON] , [INFO] ; правнучка [PERSON] , [INFO] (а. с. 14, 17). Згідно витягу зі Спадкового реєстру № 71670199 (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02 березня 2023 року спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] не заведена (а. с. 18). Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим\~ громадським організаціям. Однак, відповідно до ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. [PERSON] як спадкоємець за заповітом протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступила в управління спадковим майном, так як була зареєстрована та проживала у останньому, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовилася, тому вважається такою, що її прийняла одноособово, оскільки [PERSON] як інший спадкоємець за заповітом помер ще [INFO] (а. с. 19). Однак, [INFO] мати [PERSON] [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 28 травня 2012 року (а. с. 7, 9, 10, 11). Враховуючи те, що спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] , тому відносини спадкування регулюються правилами ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1-2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно довідки, наданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області 03 лютого 2023 року за № 31, [PERSON] була зареєстрована та проживала у [ADDRESS] (до присвоєння нової поштової адреси: [ADDRESS] ) разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] (а. с. 12). Згідно повідомлення завідувача Перечинської державної нотаріальної контори від 20 квітня 2023 року № 41/01-16, виданого на підставі інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за №72205506 від 20 квітня 2023 року спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] не заведена (а. с. 52). Разом з цим, відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Маріаш В.І. від 07 березня 2023 року № 08/02-14 позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на житловий будинок [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно та відсутністю відомостей про реєстрацію права власності на таке в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а. с. 21). Згідно архівної довідки, наданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області № 30/14-11 від 08 лютого 2023 року, в архіві РКП «Бюро технічної інвентаризації» відсутня інвентаризаційна справа щодо реєстрації житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (до перейменування [ADDRESS] ) (а. с. 22). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №322735444 від 14 лютого 2023 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо майна по [ADDRESS] також відсутні (а. с. 23). Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, враховуючи те, що [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а наявність інших спадкоємців першої черги, які прийняли спадщину після смерті її матері [PERSON] , не встановлено (а. с. 12, 52), тому позивач прийняла таку одноосібно. Оскільки у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції № 1 від 07 березня 2023 року позивачем [PERSON] сплачено 1 073,60 грн судового збору (а. с. 37). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вбачається з поданої позивачем заяви, остання, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених нею судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке її волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved