Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач, яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 2600,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.. В обґрунтування позову зазначено, що 12.11.2020 року о 07.50 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Хюндай» реєстраційний номер [NUMBER] по пр. Незалежності в м.Южноукраїнську Миколаївської області, не надав перевагу у русі пішоходу малолітньому [PERSON] , [INFO] , який рухався по нерегульованому пішохідному переходу та здійснив наїзд на нього. В результаті чого малолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження та було пошкоджено його майно. Після вказаної пригоди останнього було доставлено до відділення швидкої допомоги м.Южноукраїнська. В результаті наїзду [PERSON] на [PERSON] , він отримав легкі тілесні ушкодження, окрім цього, були пошкоджені його речі: куртка, вартість якої становить 1500 грн., штани вартістю 350 грн., захисний екран телефону вартістю 400 грн., портфель вартістю близько 300 грн., канцелярія 50 грн., що разом становить 2600,00 грн.. З того часу та по сьогоднішній день [PERSON] має проблеми з ногою і час від часі потребує лікування на яке потрібно витрачати грошові кошти та час. Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.01.2021 року у справі №486/1916/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави. Зазначає, що витрати на медикаменти були відшкодовані страховою компанією ТАС у розмірі 1122,89 грн.. Крім того, в результаті даної ДТП, що сталася з вини відповідача, позивачу [PERSON] та її сину [PERSON] заподіяно моральну шкоду, оскільки для матері, яка виховує сина у любові та турботі і дізнається 12.11.2020 року про те, що її син потрапив у ДТП, це стає приголомшливою та шокуючою новиною, так як для матері це велике горе. Також, [PERSON] змушений був після скоєного ДТП пропустити тренування з плавання, уроки по ударним інструментам у музичній школі, а для дитини його віку це морально тяжко, так як вони є цілком його вибором та хобі, тобто це улюблені заняття хлопчика, де він навчається та спілкується з однолітками. Максиму тяжко усвідомлювати те, що замість того щоб перебувати на тренуванні чи уроках по ударним інструментам, він змушений сидіти вдома, бо в нього є біль у нозі, яку постійно потрібно тепер лікувати. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та її малолітнього сина із даним позовом. Ухвалою суду від 13.09.2021 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Згідно з ч. 1\~ст. 174 ЦПК України,\~при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. 12.10.2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого посилається на те, що дійсно 12.11.2020 року він, керуючи автомобілем «Хюндай» номерний знак [NUMBER] по пр. Незалежності в м. Южноукраїнську Миколаївської області, не надав перевагу у русі пішоходу, який рухався по нерегульованому пішохідному переходу, та здійснив наїзд на нього, в результаті чого [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження. Відповідачем на виконання вимог Законів України «Про дорожній рух» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з Акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9265682, строк дії Полісу з 21.10.2020 року до 20.10.2021 року включно. Відповідно до п. 4 Полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн.. Також, відповідачем укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків з ПрАТ «Страхова Група «ТАС» № FA-00108752, який також передбачає відшкодування заподіяння шкоди майну третіх осіб. В позові зазначено, що витрати на медикаменти були відшкодовані позивачу страховою компанією ПрАТ «СГ «ТАС» у розмірі 1122,89 грн.. Тому, для відшкодування матеріальних збитків у розмірі 2600,00 грн., завданих внаслідок ДТП, яке сталося 12.11.2020 року, позивач повинен звернутися до страхової компанії ПрАТ «СГ «ТАС» із наданням підтверджуючих документів завданої матеріальної шкоди, а страхова компанія повинна відшкодувати майнову шкоду в межах ліміту страхової відповідальності. Зазначає, що позивачем не було надано до позовної заяви належних та допустимих доказів на підтвердження факту спричинення матеріальної шкоди на суму 2600,00 грн.. Просить відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з нього матеріальної шкоди у розмірі 2600,00 грн. в повному обсязі. Позовні вимоги про стягнення з нього моральної шкоди визнає частково у розмірі 1000,00 грн., пояснюючи це тим, що у довідках без номеру та без дат, виданих лікарем-хірургом [PERSON] КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня», різняться терміни перебування на амбулаторному лікуванні [PERSON] , різняться також і діагнози, що викликає сумнів у їх правдивості. Крім того, судово-медична експертиза для встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, завданих [PERSON] внаслідок ДТП, не проводилась. Щодо невідвідування [PERSON] занять у музичній школі по ударним інструментам та тренувань з плавання, то у зв`язку з карантинними обмеженнями, спрямованими на запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, взимку та навесні 2021 року заняття проводились дистанційно. 29.10.2021\~року від\~представника позивачів\~ [PERSON] \~надійшла відповідь\~на відзив,в якій остання зазначає, що відповідач добровільно не відшкодував ані матеріальну, ані моральну шкоду у добровільному порядку, не приніс вибачення за свій вчинок, що свідчить про те, що він у цьому не розкаявся. Ухвалою суду від 07.12.2021 року задоволено клопотання [PERSON] та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». 20.12.2021 року представник ПрАТ «СГ «ТАС» надіслав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що вимога про стягнення неоціненої шкоди в розмірі 2600,00 грн. є безпідставною та необґрунтованою. ПрАТ «СГ «ТАС» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 1128,53 грн., з яких 1074,79 грн. витрати на лікування та 53,74 грн. моральна шкода, про що не заперечується в позовній заяві, а отже належним чином та в повному обсязі виконало своє зобов`язання за Полісом № АР/9265682. Крім того, позовна заява не містить жодних вимог до ПрАТ «СГ «ТАС». В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, при винесенні рішення просили врахувати правову позицію відповідача [PERSON] , що викладена у відзиві на позовну заяву у зв`язку з частковим визнанням позову. В матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлено, що 12.11.2020 року о 07.50 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Хюндай» реєстраційний номер [NUMBER] по пр. Незалежності в м.Южноукраїнську Миколаївської області, не надав перевагу у русі пішоходу, який рухався по нерегульованому пішохідному переходу та здійснив наїзд на нього, в результаті чого [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження та було пошкоджено майно останнього. Дана подія відображена на відеозаписі, наданому відповідачем [PERSON] (а.с.53). Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.01.2021 року у справі № 486/1916/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави (а.с. 6-7). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СГ «ТАС». Страхова сума на одного потерпілого складає: 260000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров`ю, 130000 грн. за шкоду заподіяну майну, що підтверджується відповідним Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/9265682 від 20.10.2020 (а.с. 36). Також, 20.10.2020 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] був укладений договір добровільного комплексного страхування транспортних засобів (а.с. 37). В матеріалах справи наявні довідки без номеру та без дат, видані лікарем-хірургом [PERSON] КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня», відповідно до яких [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: закрите пошкодження правого гомілковостопного та плечового суглобів, садна тулуба, спричинених внаслідок ДТП 12.11.2020 року (а.с. 10, 11, 12, 13). [PERSON] проходив певні процедури у лікаря-фізіотерапевта (а.с. 8). Також, наявна довідка лікаря-невропатолога [PERSON] КНП «Южноукраїнська міська багатопрофільна лікарня» від 20.11.2020 року, відповідно до яких [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: астеноневротичний синдром, пов`язаний з перенесенням ДТП, останній з 16.11.2020 року знаходиться на амбулаторному лікуванні у дитячого невропатолога (а.с. 14). Надана медична документація підтверджує заподіяння шкоди позивачу у дорожньо-транспортній пригоді. Будь-яких претензій за шкоду, заподіяну здоров`ю неповнолітньому [PERSON] , [INFO] (а.с. 5), в результаті дорожньо-транспортної пригоди, до відповідача [PERSON] [PERSON] не має, оскільки за умовами Полісу № АР/9265682 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.10.2020 року, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СГ «ТАС», строк дії якого тривав до 20.10.2021 року включно, ПрАТ «СГ «ТАС» взяло на себе обов`язок по відшкодуванню заподіяної здоров`ю потерпілому [PERSON] шкоди (а.с. 36). Так, згідно до відзиву ПрАТ «СГ «ТАС», дана страхова компанія виплатила позивачу [PERSON] страхове відшкодування в загальному розмірі 1128,53 грн., з яких 1074,79 грн. витрати на лікування та 53,74 грн. моральна шкода, що не заперечується позивачем. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно з частинами першою, другою, п`ятою\~статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У\~статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У п. 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. На підставі до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Судом встановлено, що позивач не зверталась до ПрАТ «СГ «ТАС» з приводу відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2600 грн. Доказів щодо дійсної вартості пошкодженого майна, а саме: куртки, вартістю 1500 грн., штанів вартістю 350 грн., захисного екрану телефону вартістю 400 грн., портфелю вартістю близько 300 грн., канцелярії 50 грн., що разом становить 2600,00 грн., позивачем та його представником суду не надано взагалі. Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди у розмірі 2600,00 грн., не підлягають задоволенню. Дані позовні вимоги до відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» позивачем та його представником не заявлено. Вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди у розмірі 30000 грн. підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.\~\~ Відповідно до частин 1 та 2\~ст. 23 Цивільного кодексу України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з частинами 1 та 2\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У пунктах 3, 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що внаслідок скоєної відповідачем [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди, неповнолітньому [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження, що змусило його пройти лікування, що підтверджується довідками лікаря-хірурга та невропатолога. Також, неповнолітньому [PERSON] були спричинені душевні страждання як у зв`язку із самим фактом дорожньо-транспортної пригоди, пошкодженням його здоров`я, так і тим, що останній змушений був пропустити тренування з плавання, уроки по ударним інструментам у музичній школі, що підтверджується довідкою № 07 від 22.04.2021 року Южноукраїнського міського центру культури та дозвілля Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (а.с. 15) та доповідною запискою керівника ансамбля духових інструментів від 22.04.2021 року (а.с. 16). Тому суд вважає доведеним, що позивачу та її неповнолітньому сину [PERSON] була спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях внаслідок перенесених ним травм, душевних стражданнях. Зазначене, на переконання суду, не могло не відобразитися на звичному способі та ритмі життя позивача та її неповнолітнього сина, що є достатньою підставою для відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. Однак, заявлений розмір моральної шкоди у розмірі 30000 грн. є явно завищеним, тому, враховуючи вину відповідача, виходячи з принципу розумності і справедливості, та враховуючи думку відповідача [PERSON] , який позов визнав частково, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача моральну шкоду - у розмірі 1500 грн. на користь [PERSON] . У відповідності до\~ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Однак, як встановлено судом, ПрАТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу [PERSON] страхове відшкодування у сумі 1128,53 грн., з яких 1074,79 грн. витрати на лікування та 53,74 грн. моральна шкода (1074,79 х 5% = 53,74), що не заперечується позивачем. Крім того, позивачем та її представником вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» не заявлено. У відповідності до положень\~ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, та врахуванням, що позивач при зверненні до суду із позовом\~\~звільнена від сплати судового збору на підставі положень п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial