Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 25.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 2388713. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України). Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з веденням коду підтвердженням, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» було перераховано кошти у розмірі 7100,00 грн., що підтверджується квитанцією та довідкою. Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику грошові кошти на загальну суму 7100,00 грн. Строк надання грошових коштів за договором позики наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, позику не повертає та не сплачує проценти за користування коштами. 13.10.2021 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 13/10-2021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права грошової вимоги від боржників за договорами позики, у тому числі за договором позики № 2388713 від 25.05.2021 року, що укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] , сума заборгованості за яким, станом на 17.11.2022 року становить 60080,20 грн., з яких: 7100,00 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11303,20 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; 38127,00 грн. - заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості); 3550,00 грн. - інфляційні втрати. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.01.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін не надійшло. 09.03.2023 року відповідачем через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якій вона вказала, що вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» безпідставними, такими, що грунтуються на вимогах закону, недоведеними та не підтвердженими жодними доказами, а тому у їх задоволенні потрібно відмовити у повному обсязі. Вказувала, що факт надання кредитних коштів Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» не підтверджений. Про зміну кредитора відповідач не був повідомлений. Крім того вказувала, що згідно наданих розрахунків нарахування процентів здійснювалось за період з 25.05.2021 року по 10.04.2022 року. Водночас, згідно п. 2.3 Договору позики, строк позики 15 днів до 09.06.2021 року. Тому на думку позивача заборгованість за відсотками нараховувалась поза межами строку дії договору. Штрафи та пені стягуються за період з 25.05.2021 року по 09.06.2021 року не підлягають стягненню, оскільки позов поданий 09.12.2022 року з пропуском річного строку позовної давності. На підставі вище наведеного, просила суд відмовити в повному обсязі у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та застосувати до вимог позивача позовну давність. 10.04.2023 року представником позивача через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заяви про надання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим індетифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації реквізитів своєї банківської картки на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у сумі 7100,00 грн. Вказував, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Вказував, що відповідачка посилається на неповідомлення її про укладення договору факторингу і відповідно відступлення вимоги за кредитним договором на користь позивача, але не надає до суду жодних підтверджень про сплату грошових коштів на користь первісного кредитора. Крім того, зауважив, що відповідно до п. 3.10 договору,

Outcome: approved