Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачкою 12.10.2007 року було укладено шлюб. У шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За останній період часу у нього із відповідачкою з`явились розбіжності у розумінні спільного подальшого сумісного життя. У них часто виникають суперечки і сварки, тому вони припинили спільне проживання як сім`я і вже більше шести місяців не проживають разом, не провадять спільного господарства. Вважає, що його з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Враховуючи наведене просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати із позивачем [PERSON] . Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 12.10.2007 року сторони зареєстрували шлюб 12.10.2007 року в Остринській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис за № 3. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 11.01.2008 року. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 28.09.2010 року. З довідки №556 від 13.03.2023 про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за даними Муніципального реєстру Івано-Франківської міської територіальної громади, вбачається, що [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також у зазначеному житлі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з довідки директора «Католицького ліцею святого Василія Великого» від 13.03.2023 року №01-46/40 [PERSON] навчається у 6-В класі Івано-Франківського «Католицького ліцею святого Василія Великого». Відповідно до довідки директора «Католицького ліцею святого Василія Великого» від 13.03.2023 року №01-46/39 [PERSON] навчається у 8-Б класі Івано-Франківського «Католицького ліцею святого Василія Великого». Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя.Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог в частині розірвання шлюбу між сторонами. Що стосується вимог позивача про залишення дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , з позивачем, слід зазначити наступне. Згідно ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Так, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з батком, що підтвердили в судовому засіданні сторони. Частиною 2 статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Станом на день звернення до суду неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилось 15 років, а тому не підлягає до задоволення вимога про залишення [PERSON] на проживання з позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. На підставі наведеного, суд вважає можливим залишити [PERSON] , [INFO] , проживати разом з батьком. Зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення на проживання дітей з одним з батьків не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки у такому разі суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання. На підставі пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved