Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав зазначивши, що з 2015 року по 2018 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем у справі, [PERSON] [INFO] у них народилась дитини, [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалось і в 2018 році вони розійшлись, дитина залишилась проживати з нею. 11.07.2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] , від шлюбу вони мають сина, [PERSON] , [INFO] . ЇЇ донька, [PERSON] зростає в повній щасливій сім`ї, в атмосфері любові, поваги та розуміння, дитина забезпечена всім небхідним, відвідує дошкільний заклад освіти, займається у різних гуртках. Батько дитини стосунки з донькою не підтримує, не піклується про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі, жодного разу її не відвідав, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про підготовку дитини до самостійного життя, не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не надає дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей, не створює умов для отримання нею освіти, не сплачує аліменти, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язкам, проживає окремо від дитини, чим ухиляється від своїх обов`язків. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник в судове засідання не прибули, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса Коростенського міськрайонного суду Житомирської області krm.zt.court.gov.ua, Е-mail inbox@krm.zt.court.gov.ua), відзив на позов та інших заяв не подав. Представник третьої особи Орган опіки і піклування Виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Малолітня [PERSON] постійно проживає з матір`ю. Відповідач стосунки з донькою не підтримує, не піклується про фізичний і духовний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною взагалі, жодного разу її не відвідав, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про підготовку дитини до самостійного життя, не забезпечує доньку необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не надає дитині доступу до культурних, інших духовних цінностей, не створює умов для отримання нею освіти, не сплачує аліменти, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язкам, проживає окремо від дитини, чим ухиляється від своїх обов`язків. Вищевказані обставини стверджуються характеристикою вихованки дошкільної групи [PERSON] , актом обстеження умов проживання дитини, висновком комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради №2/2 від 27.02.2023 року, з якого вбачається доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] ; рішенням виконавчого комітету Кам`янка-Бузької міської ради від 28.02.2023 року №21, яким затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Кам`янка-Бузької міської ради №2/2 від 27.02.2023 року з питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст.164 СК України та враховуючи інтереси малолітніх мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Цей захід впливу є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України), тому він підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дітьми, не виховує їх, не цікавиться їх життям та здоров`ям, та яка, знаючи про наявність в суді позову про позбавлення її батьківських прав, в судове зсідання не з`явилась, натомість подала заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, свідчить про її байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніьої доньки [PERSON] , а тому відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України її слід позбавити батьківських прав відносно дітей. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved