Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся 03 жовтня 2022 року до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] обгрунтовує, що між відповідачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 23 лютого 2011 року був укладений шлюб, який 20 грудня 2013 року був розірваний. Проте, як зазначає позивач [PERSON] , з 2011 року з відповідачкою [PERSON] вони почали проживати разом, після того, як [PERSON] завагітніла, сторони почали сваритися та припинили проживати разом. [INFO] у відповідачки [PERSON] народилась донька [PERSON] , оскільки на той час відповідачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , до актового запису про народження [PERSON] були внесені відомості про батька на підставі ст. 133 СК України. З 2019 року позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] почали знову проживати разом та 25 листопада 2020 року зареєстрували шлюб. Однак, станом на теперішній час позивач [PERSON] зазначає, що його права порушені через те, що саме він є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, однак надала на адресу суду заяву, згідно якої просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак надав на адресу суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву з огляду на наступне. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] з 2011 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилась донька [PERSON] , [INFO] . На той час відповідачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] .. Так, 23 лютого 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород - Дністровському Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №\~43. Відповідно до ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2013 року по справі №495/9235/13-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] народилась донька [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, актовий запис №32. Станом на теперішній час позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №353. Сторонами по справі не заперечувався факт того, що батьком [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] . Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 3\~статті 51 Конституції України\~передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно\~ст. 52 Конституції України\~діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі, чи поза ним. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 24.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі\~ст. 121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами\~СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до\~ст.121 СК України\~права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини. Згідно ст. 128 ч. 3 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved