Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач [PERSON] 07.05.2021 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом про виділ частки в праві спільної часткової власності. В подальшому змінював підстави позову. Подана до суду 11.05.2021 позовна заява обґрунтована тим, що квартира [ADDRESS] є комунальною, приватизована в 1996 році. Вказував, що [PERSON] , до якої пред`явив позовні вимоги, є власником 50/100 часток в праві власності на квартиру. В поданій до суду позовній заяві, пред`являючи вимоги до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи свої вимоги ст. 367 ЦК України, просив поділити в натурі квартиру [ADDRESS] . Просив виділити йому в натурі у власність частку квартири приватизованою площею 46,5 кв.м: приватизовані приміщення 3 площею 13,7 кв.м, 3а площею 1 кв.м, 4 площею 10,3 кв.м, 5 площею 6,8 кв.м, 6 площею 2,5 кв.м загальною площею 34,3 кв.м з відповідною частиною місць загального користування. Просив також виділити відповідачу в натурі у власність частину квартири приватизованою площею 45,8 кв.м: приватизовані приміщення 1, 2 площею 30,7 кв.м з відповідною частиною місць загального користування. Просив припинити право спільної часткової власності співвласників на квартиру. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13.05.2021 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] . Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 13.02.2023 матеріали за позовною заявою [PERSON] передані в провадження судді Київського районного суду м. Полтави Яковенко Н.Л. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави 13.02.2023 справу прийнято до провадження суду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву не подавався. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави 22.03.2023 закрито підготовче провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ квартири в натурі, припинення спільної часткової власності, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02.05.2023 в задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про повернення на стадію підготовчого судового засідання відмовлено, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна в натурі повернуто [PERSON] . Позивач подавав до суду заяву про розгляд справи без його участі. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник відповідача позовні вимоги визнавав частково. Просив суд поділити в натурі об`єкт нерухомого майна кв. [ADDRESS] , що є об`єктом права спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] відповідно до варіанту розподілу (виділення частки) об`єкта нерухомого майна квартири [ADDRESS] , зазначеного у висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 26.11.2020 № 12788, складеного старшим науковим співробітником лабораторії будівельно-технічних досліджень ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності зареєстрована за відповідачем [PERSON] , частка в праві власності складає 50/100. За даними державного реєстру квартира 4-х кімнатна, загальна площе 91,5 кв.м., житлова площу 54,9 кв.м. Також дослідженими справі доказами встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , 1941 року народження. Позивач [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись з відповідною заявою до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Корсун О.С. (том 1 а.с. 107-154), на його ім`я приватним нотаріусом 28.12.2018 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадщина, на яку видано свідоцтво квартира [ADDRESS] . Матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору міни від 24.05.2000 за життя [PERSON] належало 50/100 частин приміщення квартири спільного користування [ADDRESS] , яка в цілому складається з чотирьох жилих кімнат, житловою площею 55,7 кв.м., загальною площею 92,3 кв.м. (том 1 а.с. 15). [PERSON] , використовуючи на власний розсуд надані йому права та виконуючи покладені на нього обов`язки, свідоцтво про право на спадщину на частку в праві власності на спірну квартиру [ADDRESS] , не отримав, право власності в державному реєстрі не зареєстрував. Главою 87 ЦК України\~врегульовано питання щодо здійснення права на спадкування, а\~главою 89 ЦК України\~врегульовано питання щодо оформлення права на спадщину. З налізу даних норм закону вбачається, що законодавцем передбачено, що право на спадкування та реалізація такого права особою не свідчить про те, що спадщина оформлена в установленому законом порядку, а тому за відсутності такого оформлення (отримання Свідоцтва про право на спадщину) не виникає і саме право власності, оскільки, відповідно до\~статті 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі Свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 роз`яснено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Позивач [PERSON] у встановлений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , проте на час розгляду справи не отримав свідоцтво про право власності на належне йому спадкове майно, яке є предметом спору. Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач у передбаченому законом порядку не набув права власності (не зареєстрував) на належну йому частку в праві на спірну квартиру, тому до вирішення питання про державну реєстрацію свого права позбавлений можливості порушувати питання про поділ такого майна в порядку, визначеному ст. 367 ЦК України. Статтею 361\~ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 367\~ЦК,\~на яку\~посилається позивач,\~передбачено,\~що майно,\~що є\~у спільній\~частковій власності,\~може бути\~поділене в\~натурі між\~співвласниками за\~домовленістю між\~ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При поділі майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності (ст. 372 ЦК України), майно може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу право спільної сумісної власності на майно припиняється. При цьому частки співвласників є рівними, але можуть бути змінені за домовленістю співвласників, за законом або на підставі рішення суду. На самостійні об`єкти можуть бути поділені об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, в тому числі квартири. Не підлягають поділу об`єкти, до яких входять самочинно збудовані/реконструйовані/переплановані об`єкти. Поділ можливий лише після визнання права власності. У постанові Верховного\~Суду у\~складі колегії\~суддів Другої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду від\~19\~травня 2021\~року у\~справі N\~501/2148/17 зроблено висновок, що поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. При цьому слід ураховувати, що після поділу майна, що є у спільній частковій власності (в порядку статтею 367 ЦК України), так і після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України (у разі, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам) право спільної часткової власності припиняється, кожному із співвласників має бути визначена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, просить суд виділити йому в натурі у власність частку квартири, зокрема, приміщення 3 площею 13,7 кв.м, 3а площею 1 кв.м, 4 площею 10,3 кв.м, 5 площею 6,8 кв.м, 6 площею 2,5 кв.м загальною площею 34,3 кв.м з відповідною частиною місць загального користування. Разом з тим, відповідно до висновку № 321/1 будівельно-технічної експертизи від 16.09.2021 (том 1 а.с. 186-229) не є можливим відповідно до вимог нормативно правових актів у галузі будівництва та законодавчих актів розділити (поділити в натурі) з дотриманням чинних будівельних норм приватизовану квартиру [ADDRESS] відповідно до часток співвласників. Відповідач [PERSON] просить поділити квартиру відповідно до висновку експертного будівельного - технічного дослідження від 26.11.2020 № 12788, складеного старшим науковим співробітником лабораторії будівельно-технічних досліджень ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса, а саме, виділити [PERSON] житлову кімнату «1» площею 14,9 кв. м., житлову кімнату «2» площею 16,0 кв. м., коридор «7» площею 11,6 кв. м., частину кухні «8» площею 3,25 кв. м., усього 45,75 кв. м. Виділити [PERSON] тамбур «3а», житлову кімнату «3», житлову кімнату «4», коридор «5», коридор «6», частину кухні «8», коридор «9», вбиральню «10», ванну «11». При цьому для здійснення зазначеного варіанту поділу експертом пропонується провести відповідний перелік ремонтно-будівельних робіт та робіт по переобладнанню і переплануванню. Отже, запропонований відповідачем варіант розподілу вимагає проведення перепланувань та переобладнання, які необхідно здійснити сторонам по справі виходячи з норм ст. ст. 317, 358 ЦК України за їх спільною згодою. Матеріали справи не містять даних про наявність такої згоди. Крім того, для проведення такого перепланування на час розгляду справи судом жодною із сторін не було отримано дозволу на проведення таких робіт, затверджена проектна документація відсутня. Окрім того, матеріали цивільної справи не містять актуальних даних технічної інвентаризації квартири. Згідно з висновками наявних у справі експертиз, як експертного будівельного - технічного дослідження від 26.11.2020 № 12788, так і № 321/1 будівельно-технічної експертизи від 16.09.2021, вбачається, що площа приміщень квартири змінювалася, виконувалися будівельно-технічні роботи, які не зареєстровані у встановленому законом порядку. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд при здійсненні судочинства не може підміняти собою інші органи. Встановивши дані обставини, враховуючи, що позивачем на обґрунтування позовних вимог не надано документів, що підтверджують право власності на спірне нерухоме майно, відсутній висновок щодо можливості поділу квартири, що є спільною частковою власністю, відсутня згода співвласників на проведення необхідних робіт по переобладнанню та переплануванню, дозволи на проведення робіт, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed