Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Голівський Вадим Валерійович, звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку (частку пай) розміром 2,75 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території села Чапаєвка, за межами населеного пункту, Вінницького (колишнього Погребищенського) району Вінницької області, із збереженням її цільового призначення, та, яка до моменту смерті [INFO] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0094442, виданого 26.12.1996 року Погребищенською РДА, належала [PERSON] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке, зокрема, складається із земельної частки (паю) розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і знаходиться на території села Чапаєвка, за межами населеного пункту, Вінницького (Погребищенського) району Вінницької області. Право на земельну частку належало спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0094442 від 26.12.1996 року. Після смерті [INFO] баби - [PERSON] спадкоємцем першої черги була його мати - [PERSON] , яка ще до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини також [INFO] померла, не прийнявши її. Тому в порядку спадкової трансмісії до позивача - сина [PERSON] та внука [PERSON] відповідно перейшло право на спадкування земельної частки (паю), що належала бабі позивача- [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті [INFO] [PERSON] , який прийняв спадкове майно, вступивши в фактичне володіння та управління ним. Проте, у позивача тривалий час не було достатніх коштів для оформлення спадщини, а тому до нотаріуса про видачу Свідоцтва про право на спадщину він не звертався. У 2022 році він виявив бажання оформити спадкові права на земельну частку (пай), що залишилася після смерті баби, та у січні 2023 року звернувся до нотаріуса із відповідним зверненням. Вивчивши наявні у позивача документи на спадкове майно, нотаріус повідомила, що видати Свідоцтво про право на спадщину за законом не вбачається за можливе з причин відсутності оригіналу правовстановлюючого документу, пославшись на п.п. 4.15 п. 4 глави 10 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, де зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Правовстановлюючі документи, а саме оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0094442 від 26.12.1996 року, виданого Погребищенською РДА [PERSON] про право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП імені Коцюбинського, розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах, був втрачений. У позивача збереглася лише фотокопія вказаного сертифікату. Окрім цього про належність [PERSON] права на земельну частку (пай) на підставі зазначеного Сертифікату свідчить довідка ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.10.2021 року. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, він змушений звернутися із цим позовом до суду. 13.02.2023 року суддею відкрито провадження в даній цивільній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 22). 12.01.2023 року судом ухвалено витребувати від державного нотаріуса Другої Жмеринської державної нотаріальної контори та від Державного нотаріального архіву Вінницької області інформацію про наявність спадкових справ щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , та щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 30, 31). Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, проте через канцелярію суду від його представника - адвоката Голівського В.В. надійшла заява, в якій він просить позовну заяву розглянути без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити (а.с. 45). Представник Погребищенської міської ради в судове засідання не з`явився. Проте, головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву, в якій вказала, що в судове засідання з`явитись не має можливості, позов визнає (а.с. 46-51). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає приписам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Так, за змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в селищі Браїлів Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.1987 року. Згідно цього свідоцтва його матір`ю є [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038154942 від 17.01.2023 року [PERSON] , [INFO] , до реєстрації шлюбу 20.10.1978 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 170 мала прізвище « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 9, 10). Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.06.1986 року (а.с. 11). Після укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] останній присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15.11.1986 року (а.с. 12). [PERSON] народилася [INFO] в с. Чапаєвка Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.09.1956 року. Згідно цього свідоцтва її матір`ю є [PERSON] (а.с. 13). Таким чином, судом достовірно встановлено та ніким не оспорюється, що матір`ю позивача [PERSON] є [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] , а остання є бабою позивача. [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.08.1999 року. Згідно копії Довідки № 01-50/1750 від 15.11.2022 року, виданої виконавчим комітетом Жмеринської міської ради Вінницької області, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На момент її смерті разом зі спадкодавицею [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований онук [PERSON] , [INFO] , який у шестимісячний строк прийняв усе належне спадкодавці майно, вступивши у володіння та управління спадковим майном (а.с. 16). Приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Свідерською О.В. від 27.01.2023 року № 11/01-16 позивачу роз`яснено, що останній є спадкоємцем за законом після смерті своєї баби [PERSON] у порядку спадкової трансмісії. Однак, у зв`язку з тим, що у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім`я померлої [PERSON] , а саме сертифікату на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Коцюбинського село Чапаєвка Погребищенського району Вінницької області, розміром 2,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) (а.с. 17). Згідно копії довідки про реєстрацію сертифікату на право на частку (пай), виданої відділом № 9 Управління у Вінницькій області Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 29.10.2021 року № 290/426-21, сертифікат серії ВН № 009442 на право на земельну частку (пай) розміром 2,75 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП ім. Коцюбинського села Чапаєвка Погребищенського району вартістю 10356 грн. 00 коп. виданий члену господарства [PERSON] , мешканці с. Чапаєвка Погребищенського району Вінницької області відповідно до розпорядження Погребищенської РДА від 12 листопада 1996 року № 259, зареєстровано в книзі реєстрації 27 грудня 1996 року № 442 (а.с. 14, 15). Згідно відповідей Другої Жмеринської державної нотаріальної контори від 06.04.2023 року № 158/01-16 та Державного нотаріального архіву Вінницької області від 10.04.2023 року № 566/01-18 спадкові справи щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводились (а.с. 41-44). Станом на час відкриття спадщини діяв ЦК УРСР 1963 року, положення якого слід застосувати при прийнятті рішення у справі. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Отже, єдиним спадкоємцем [PERSON] за законом є її дочка [PERSON] , яка, як встановлено судом, померла [INFO] до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, а тому не прийняла її (а.с. 8). У такому випадку для визначення наступного спадкоємця слід застосувати положення ст. 551 цього Кодексу, відповідно до яких якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Враховуючи положення наведеної статті та норми ст. 529 ЦК УРСР у їх сукупному взаємозв`язку, єдиним спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за правилами спадкової трансмісії є її внук [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, вступивши у володіння та управління спадковим майном (а.с. 16), однак не може оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спірне майно (а.с. 17). Згідно із п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із ч. 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 2 цього Закону документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Захист прав на земельну частку (пай) при втраті сертифікату на земельну частку (пай) за аналогією закону здійснюється в порядку ст. 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності - шляхом пред`явлення позову про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. За цим же листом найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Оскільки отримати дублікат виданого сертифікату в позасудовому порядку не можливо та враховуючи, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виготовляється лише в одному примірнику, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, та ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування підлягають задоволенню. У позовній заяві позивач зазначив, що не наполягає на стягненні з відповідача на його користь сплаченої ним суми судового збору, а тому, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved