Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

06.01.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - Позивач) звернулося до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит №3525000 від 03.08.2021 (далі - Договір-1) в розмірі 58205,91 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено Договір-1, відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти у тимчасове платне користування в сумі 10000 грн. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому кредитні кошти, в свою чергу відповідач свої зобов`язання перед позикодавцем не виконав. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та Позивачем було укладено Договір факторингу №29-11-102. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Мілоан» відступило Позивачу право грошової вимоги, в тому числі і за договором, укладеним з відповідачем. Відповідач належним чином не виконував договірні зобов`язання, внаслідок чого сума заборгованості станом на 19.12.2022 становить 58205 грн 91 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 9700 грн 00 коп.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 14070 грн 91 коп.; заборгованість за процентами (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 34435 грн 00 коп. 03 лютого 2023 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. 18 квітня 2023 року до суду повернуто поштове повідомлення від відповідача з відміткою АТ "Укрпошта" - "адресат відсутній за вказаною адресою".(а.с.93) Станом на 10 травня 2023 року відзив на позов від відповідача до суду не надійшов. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про часткове задоволення позову на підставі наступного. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, 03 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір-1. (а.с. 9-20) У відповідності з п. 1.5.2 Договору-1 проценти за користування кредитом становлять 3750 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.6 Договору-1 передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені у пунктах 2.2, 2.3 цього договору. Як вбачається з додатку №1, який є графіком розрахунків, сторони домовилися, що дата повернення кредиту 02 вересня 2021 року, кредит 10000 грн, проценти за користування кредитом 3750 грн, комісія 1100 грн, загальна вартість кредиту 14850 грн. Договір-1, паспорт споживчого кредиту №3525000, який є додатком №2 до вказаного договору, анкета-заява на кредит №3525000 від 03 серпня 2021 року містять інформацію про позичальника, в тому числі РНОКПП, дату народження, місце реєстрації та проживання, номер паспорту. В анкеті-заяві також зафіксовано процес оформлення та розгляду заяви 3525000. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 Цивідьного кодексу України (далі - ЦК України). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Як вбачається із матеріалів справи, Договір-1 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 №675-VIII (далі - Закон №675-VIII) зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року №851-IV (далі - Закон №851-IV), електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. Закону №851-IV для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №851-IV, оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» від 22 травня 2003 року за №852-IV. Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі - ч. 2 ст. 639 ЦК України. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Укладаючи кредитний договір, сторони вчинили дії, визначені ст. 11 Закону №675-VIII, хронологія (перелік) таких дій із точним часом їх вчинення міститься в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] пройшов реєстрацію в ІТС з метою отримання кредиту. Верифікація [PERSON] в системі свідчить про те, що він ознайомився з Правилами та іншою наданою на сайті ТОВ «Мілоан» інформацією. Про реєстрацію свідчить: надання відповідачем своїх особистих/персональних та інших, супутніх даних (номер телефону, розмір доходів; підтвердження свого номера мобільного телефону шляхом введення смс-коду, який відправлений на нього; надання згоди на обробку персональних даних, згідно із Законом України «Про захист персональних даних» від 1 червня 2010 року за №2297-VI; створення особистого кабінету; ознайомлення в особистому кабінеті з паспортом кредиту; подання в ІТС кредитної заявки (з зазначенням бажаної суми та строку кредитування). Судом встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що сторони Договору-1 досягли згоди з усіх істотних умов договору перед його укладанням (сума кредиту, строк кредиту, процентна ставка по кредиту, розмір процентів за користування кредитом в гривні, загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням процентної ставки та виходячи з обраних споживачем умов кредитування), тому в силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним. Відповідач [PERSON] підписав Договір-1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст. 12 Закону №675-VIII). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк встановлений договором або Законом (ст. 612 ЦК України). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по Договору-1, вбачається нарахування процентів у розмірі 14047 грн та заборгованість за тілом кредиту 9700 грн. (а.с. 24-25) Як вказує Позивач, станом на 19 грудня 2022 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ТОВ «Мілоан» за Договором-1 становила 58205 грн 91 коп., з яких: 9700 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 14070 грн 91 коп. - заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 34435 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та Позивачем укладено договір факторингу №29-11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило Позивачу вимогу до позичальників, в тому числі за Договором-1, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] на суму 23770 грн. (а.с. 56-62) Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, Позивач наділений правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Мілоан» втратило такі права. Однак, що стосується вимоги Позивача стосовно стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по відсотках нарахованих з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку 19.12.2022, суд зазначає наступне. Як зазначалось вище, Позивач придбав права вимоги до відповідача у справі на суму 19910,38 грн. Майбутня вимога (вимога, що може виникнути в майбутньому) не може бути предметом договору про відступлення права вимоги. Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Ураховуючи зазначені вище вимоги закону, а також передбачений договором факторингу №29-11-102 від 03 серпня 2021 року обсяг прав нового кредитора, який обмежений виключно правом грошової вимоги у межах боргу [PERSON] на момент укладення договору факторингу на загальну суму 23770,91 грн, що прямо передбачено п.2.3 та п.2.4 Договору, тому Позивач не має права здійснювати нарахування та вимагати стягнення процентів за користування кредитом після 29.11.2021. Права продовжувати нараховувати проценти за користування кредитом Позивач, як новий кредитор, за умовами договору факторингу №30-06/2021 від 30 червня 2021 року не набув, а тому позовні вимоги про стягнення 19119,33 грн боргу по процентах за користування кредитом згідно з умовами Договору-1 є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи те, що обов`язку з повернення коштів за Договором-1, [PERSON] не виконав, з останнього на користь Позивача підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 23770,91 грн, яка складається з 9700 грн заборгованості за тілом кредиту, 14070,91 грн заборгованості за процентами, яка утворилась на момент відступлення права вимоги, тобто позов підлягає до задоволення частково. Частиною 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 9000 грн 00 коп. та сплачений судовий збір 2481 грн 00 коп. В той же час, вимога представника позивача про стягнення на користь Позивача витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн, не відповідає критерію розумності, є не співмірною з ціною позову, виконаним об`ємом роботи та складністю спору, який не є складним та розглядається в порядку спрощеного провадження, адвокат участі в судових засіданнях не приймав, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне зменшити вказані витрати до 2000 грн, що відповідає критерію співмірності та справедливості таких витрат. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited проти України», заява № 19336/04). Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловлену у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 873/212/21. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача [PERSON] на користь Позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1013,22 грн.

Outcome: partial