Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача 08.11.2022 року в провадження судді Ямпільського районного суду Сумськох області надійшла цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»» до [PERSON] , про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 19.04.2021 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] , був укладений Сертифікат добровільного страхування №245002/4098/0004107, предметом якого є страхування транспортного засобу «Сеат», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 16.08.2021 в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного вище застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Фольксвавен», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] .. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 22.09.2021, справа №755/14431/21, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України. За Звітом №21750 від 22.09.2021, складеного СПД ТОВ «БВН ЕВ ГРУП», розмір відновлювального ремонту та матеріального збитку з урахуванням зносу складає 222642,39 грн. Крім цього, згідно Рахунку ТОВ «Порше Авто Україна» №2021018616/2 від 17.08.2021 року , Актів виконаних робіт №2021018616/1 від 27.09.2021, вартість ремонту становить 198458,82 грн. У відповідності до умов Договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового Акту, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 194760,74 грн. на рахунок СТО (платіжне доручення № 244212), тим самим набувши права зворотної вимоги до відповідача у справі у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта»», згідно полісу ЕР/201285484 , (страхова сума по майну 130000,00 грн.; франшиза 0 грн.). Згідно Центральної Бази МТСБУ та Довідки НПУ на сьогоднішній день ПАТ «НАСК «Оранта»» визнала дану подію страховим випадком, та виконала взяті зобов`язання в межах страхової суми 130000,00 грн., не відшкодованою залишилась сума 64760,74 грн. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити повністю, стягнути з [PERSON] на корить Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоду у розмірі 64760,74 грн. та стягнути судові витрати. Інформація про рух справи, заяви та клопотання сторін Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 19.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін /а.с.67/. Відповідачем [PERSON] 06.09.2022 до Дніпропетровського районного суду м.Києва, заявлено клопотання про призначення по справі судово-технічної та судово-економічної експертиз для вирішення питань, які потребують спеціальних знань /а.с. 71/ та подано Відзив на позовну заяву з додатками /а.с.72- 84/, згідно якого, посилаючись на те, що розрахунок суми страхового відшкодування, виплаченого ПАТ «СК «УНІКА»» [PERSON] є, на його думку, необґрунтованим та недостатньо підтвердженим документально; оцінка пошкоджень автомобіля проводилася на наступний день після ДТП без участі винуватої сторони або її представника; до попередньої ремонтної калькуляції та проформи-розрахунку включена вартість деталей /запчастин/ та робіт, які не пов`язані з заподіяною шкодою, а також сума ПДВ, який є витратами ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» та не мають відношення до ДТП; розмір фактичної шкоди, завданої відповідачем майну [PERSON] , повністю покривається страховим відшкодуванням виплаченим ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ПАТ «СК «УНІКА» - просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, а уразі неможливості відмовити у задоволенні позовних вимог - призначити незалежну судову експертизу з метою визначення суми фактичного розміру шкоди та призупинити розгляд справи на час проведення такої експертизи. 09.09.2022 від [PERSON] до суду надано клопотання про долучення доказів /а.с. 85-95/ Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20.09.2022 вирішено дану цивільну справу передати за підсудністю до Ямпільського районного суду Сумської області /а.с. 97-98/. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями /Ямпільського районного суду Сумської області/ від 08.11.2022 вказану справу розподілено судді Сатаровій О.В.. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Сумської області від 21.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду суддею одноособово в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення /а.с. 106/. 07.02.2023 від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференці /а.с. 117-119/. 08.02.2023 /дата отримання заяви судом/ від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника на підставі наявних в матеріалах справи доказах /а.с. 120/. Ухвалою суду від 09.02.2023 в зв`язку з не зазначенням відповідачем в клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференці електронної адреси, яка використана їм для реєстрації в Системі; назви системи, яка пропонується для проведення відеоконференцз`язку (у разі використання іншого програмного забезпечення, ніж розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua); діючого номеру телефону для зв`язку із судом, тобто без зазначення необхідних даних для з`єднання, тобто в порушення вимог викладених в пп.. 3-5 розділу ІІІ Порядоку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, що свідчить про недодержання вимог чинного законодавства у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції було відмовлено /а.с.124/. 06.03.2023 /дата отримання заяви судом/ від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника на підставі наявних в матеріалах справи доказах /а.с. 130/. 14.04.2023 /дата отримання судом/ від представника позивача надійшло заперечення на призначення експертизи /а.с. 136-137/. Ухвалою суду від 14.04.2023 року визнано явку відповідача - [PERSON] у судове засідання обов`язковою, судовий розгляд у справі відкладено до 15 травня 2023 року /а.с. 140/. Ухвалою суду від 15.05.2023 року у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертиз було відмовлено. В судове засідання 15.05.2023 Представник позивача не з`явився, однак в матеріалах справи містяться заяви, в яких останній просив проводити розгляд справи у його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] , будучі відповідно до вимог ст.128 ЦПК України повідомленим належним чином шляхом направлення йому повістки на офіційну електронну адресу сервісу Електронного кабінету ЄСІТС, та не зважаючи на ухвалу суду від 14.04.2023 про визнання явки відповідача у судове засідання обов`язковою, в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань суду не подав. Згідно положень ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Фактичні обставини встановлені судом; зміст спірних правовідносин; докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; оцінка доказів та аргументів сторін Судом встановлено, що 19.04.2021 між ПрАТ «СК «Уніка» та [PERSON] , був укладений Сертифікат добровільного страхування №245002/4098/0004107, предметом якого є страхування транспортного засобу «Сеат», державний реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.10-14/ . 16.08.2021 в м.Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю зазначеного вище застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Фольксвавен», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] /заява №00451531 про подію з ознаками страхового випадку /а.с. 8-9/.. Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 22.09.2021, справа №755/14431/21, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення водієм [PERSON] Правил дорожнього руху України, про що не заперечується відповідачем. За Звітом №21750 від 22.09.2021, складеного СПД ТОВ «БВН ЕВ ГРУП», розмір відновлювального ремонту та матеріального збитку з урахуванням зносу складає 222642,39 грн. /а.с. 30-36/. Згідно Рахунку ТОВ «Порше Авто Україна» №2021018616/2 від 17.08.2021 року /а.с. 21/, ремонтної калькуляції /а.с. 22-25/, Актів виконаних робіт №2021018616/1 від 27.09.2021 /а.с. 26-29/, вартість ремонту становить 198458,82 грн. Відносини у сфері страхування майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб регулюються Законом України «Про страхування» N 85/96-ВР від 07 березня 1996 року (надалі «ЗУ «Про страхування») та загальними нормами цивільного права. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 вищевказаного Закону визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Згідно з ст. 9 вищевказаного Закону, страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, а сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Винною особою в скоєнні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача - [PERSON] , що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 22.09.2021 по справі №755/14431/21. Таким чином, особою, безпосередньо відповідальною за завданні збитки є відповідач - [PERSON] , а до позивача у порядку суброгації переходить право вимоги до відповідача, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. У відповідності до умов Договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового Акту, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 194760,74 грн. на рахунок СТО (платіжне доручення № 244212 /а.с. 50/), тим самим набувши права зворотної вимоги до страховика винної особи (відповідача у справі) у сумі виплаченого страхового відшкодування, але у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70): вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зістаттями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. З врахуванням наведеного, оскільки ПрАТ «СК «УНІКА»» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 194760,74 грн. шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок СТО, а тому до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. У відповідності до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується Полісом №201285484 /а.с. 83/ (страхова сума за шкоду, завдану майну - 130 000 грн.; розмір франшиз - 0 грн.). Звертаючись до суду з позовом ПрАТ «СК Уніка» вказує про те, що ПАТ «НАСК «Оранта» відшкодовано страхове відшкодування в межах ліміту за вказаним полісом в сумі 130000 грн. і не відшкодованими залишилось - 64760,74 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2481 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved