Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.01.2021 між позивачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №102093235, за умовами якого позивач отримав 12 000 грн. та зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. В подальшому, правонаступником всіх прав та обов`язків ТОВ «Мілоан» на підставі договору відступлення права вимоги №70-МЛ/Т від 07.06.2021 стало ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Як стало відомо позивачу, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. від 21.01.2022 відкрито виконавче провадження №68302563, підставою відкриття якого став виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №255838 від 30.06.2021. Згідно вищевказаного виконавчого напису, з [PERSON] стягнуто на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №102093235 від 26.01.2021 на загальну суму 37 682,10 грн. Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення та на підставі неправомірних вимог стягувача, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог стягувача. На підставі викладеного позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за №255838. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.02.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу 10.03.2023 направлялись позовні матеріали, які були отримані відповідачем 16.03.2023, що підтверджується супровідним листом та рекомендованим зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення. Станом на 27.04.2023 відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. За відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без виклику учасників. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102093235, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 12000 грн., зі сплатою 2% за кожен день за користування кредитними коштами, стандартна процентна ставка складає 5% за кожен день за користування кредитними коштами, з терміном повернення до 25.02.2021. З матеріалів справи убачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенка С.О. від 21.01.2022 відкрито виконавче провадження №68302563 з виконання виконавчого напису №255838 вчиненого 30.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором №102093235 від 26.01.2021 на загальну суму 37 682,10 грн. З вказаного виконавчого напису убачається, що його вчинено у безспірному порядку внаслідок допущення боржником прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06.06.2021 по 29.06.2021. Загальна сума заборгованості - 37 682,10 грн. При вчиненні нотаріальної дії нотаріус керувався статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Крім того, суд звертає увагу, що згідно відомостей списку державних реєстраторів та нотаріусів, яким анульовано доступ до державних реєстрів, що міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, приватному нотаріусу Остапенку Є.М. анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю та відповідно припинено нотаріальну діяльність на підставі наказу Міністерства юстиції України №4722/5 від 30.12.2021 та наказу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України №1920/6 від 31.12.2021, що також підтверджується листом Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.01.2022. Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу ІІ цього Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивачем не визнається розмір заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. За таких обставин позовні вимоги про визнання вищезазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Окрім цього, між адвокатом Бойкінічем Р.С. та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги №08/09/2022 від 08.09.2022, додаткову угоду №2 від 20.02.2023, виписано ордер від 03.02.2023 та підписано акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 28.02.2023, згідно якого підготовка адвокатом позовної заяви склала 2500 грн., які підлягають оплаті протягом п`яти днів від дня отримання акту прийому-передачі (а.с.10-12). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved