Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії. Позов мотивовано тим, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку у позивача як отримувач пенсії по інвалідності, яка була призначена на умовах\~Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Згідно виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 076820 від 26.05.2021 року, яка зберігається в пенсійній справі відповідача, термін інвалідності закінчився 31 травня 2022 року. На виконання вимог п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-ІХ від 13 квітня 2020 року, позивачем було продовжено виплату відповідачу пенсії по інвалідності до закінчення терміну дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19. В серпні 2022 року спеціалістом Головного управління зроблено запит\~\~до КУ "Обласний центр Медіко -соціальної експертизи" ЗОР для з`ясування підтвердження продовження терміну, або скасування групи інвалідності,на що надана відповідь, що [PERSON] було оглянуто 30.05.2022, групу інвалідності не встановлено. На підставі отриманої інформації Обласної МСЕК, спеціалістом відділу з питань виплати пенсій військовослужбовців та деяких інших категорій громадян була проведена перевірка правильності виплати пенсії [PERSON] \~ та встановлено факт переплати пенсії за період\~\~з 01 червня 2022 року по 31 жовтня 2022 року у сумі 23772,68 грн. На лист Головного управління, про повернення коштів ЗОУ AT "Державний ощадний банк України" повернув, в межах залишку, частину переплати пенсії в сумі 4899,48 грн. Листом №0800-0505-8/41466 від 05.10.2022 року позивачу повідомлено про залишок боргу пенсії в сумі 18873,20 грн. та роз`яснено механізм повернення надміру отриманої пенсії. Відповідач на вказану пропозицію ніяк не відреагував, кошти станом на момент подання позову не повернув. Невнесення відповідачем суми заборгованості перешкоджає своєчасному отриманню пенсій та інших соціальних виплат громадянами, чим завдається істотної шкоди їх законним правам та інтересам,\~та в\~певній мірі завдає перешкоду здійсненню соціальних гарантій з боку держави, тому позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку переплачену суму пенсії у розмірі 18873,20. Ухвалою суду\~від 27.02.2023\~ по\~справі було\~відкрито провадження,\~визначено про\~розгляд справи\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення (виклику)\~сторін,учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами та вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ № 1019300 від 27.05.2019 року, виданої Комунальною установою «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Запорізької обласної ради, [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності до 01 червня 2021 року( а.с. 32). Із доданих до позову протоколів вбачається, що у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності [PERSON] , йому було призначено пенсію за інвалідністю з 12.04.2018 року, яку він мав отримувати до 31 травня 2021 року. Статтею 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено, що пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією. Оскільки відповідачу [PERSON] пенсія була призначена до 31 травня 2021 року, позивачу було відомо щодо строків виплати пенсії і позивач мав би припинити виплату пенсії після 31 травня 2021 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, у випадку пропуску строку повторного огляду особою з інвалідністю, що отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначеного карантину. Таким чином, умовою, за якою виплата пенсії не зупиняється, є пропуск строку повторного огляду особою з інвалідності під час дії карантину. Як вбачається з відповіді КУ "Обласний центр медіко -соціальної експертизи" ЗОР, [PERSON] було оглянуто МСЕК 30.05.2022, групу інвалідності не встановлено. Тобто,\~ вбачається з вказаного, відповідачем [PERSON] строки чергового огляду МСЕК не порушувалися. Крім того, [PERSON] не повідомляв орган пенсійного забезпечення, що він не може вчасно пройти огляд через дію карантину, жодних заяв від нього з цього приводу не надходило, зворотнє позивачем не зазначено. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що орган пенсійного забезпечення мав інформацію про період інвалідності відповідача та мав здійснювати виплати виключно в період, встановлений МСЕК. Отже, позивач мав керуватися виключно статтями 26, 28 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», самостійно припинити виплату пенсії. Як зазначено у позовній заяві позивачем, внаслідок протиправних дій відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області було заподіяно матеріальних збитків. Статтею 1215 ЦК України\~визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною чи юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення\~статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Зазначені висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 517/186/17 та від 28 березня 2018 року у справі № 173/166/17. Згідно із пунктом 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці»\~до лічильних (рахункових) помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, що має місце по даній справі. Відповідно до\~статті 50\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка є спеціальною нормою для правовідносин, суми пенсій, виплачені надміру, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку лише внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. З`ясувавши усі обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано доказів недобросовісності отримувача пенсії. Так, обов`язковою ознакою, необхідною для стягнення надміру виплаченої пенсії,\~по-перше\~є, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату;\~по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача, зловживання з його боку або усвідомлення набувачем подання ним в органи пенсійного фонду недостовірних даних. Суд дійшов висновку про те, що до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення\~статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. Доказів того, що за переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера, чи відповідач допустив недобросовісну поведінку, позивач суду не надав. Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки, у справі «Гаші проти Хорватії» та у справі «Трro проти Хорватії». Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення «Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ( рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002 року. Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Враховуючи вказане вище, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed