Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «СК «Універсальна» про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю її сина [PERSON] , який загинув у результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася [INFO] близько 20 години на вул. Центральній у с. Страбичово Мукачівського району Закарпатської області внаслідок наїзду на нього автомобіля ВАЗ під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем. Просила стягнути зі страховика 78000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 34500 грн. витрат на поховання сина Відповідач заперечує проти позову, покликаючись на те, що зупинив розгляд питання щодо виплати страхового відшкодування за цим випадком до розгляду кримінальної справи, в межах якого має бути перевірено наявність грубої необережності в діях потерпілого, який у момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. У разі підтвердження цього факту страхове відшкодування має бути зменшено до 50000 грн. Позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Позивачкою стверджується і відповідачем не заперечується, а отже вважається судом встановленим, що [INFO] о 20 годині [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ-21144» державний реєстраційний номер [NUMBER] , на вул. Центральній у с. Страбичово Мукачівського району Закарпатської області здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого потерпілий помер на місці події, за фактом якої 04.03.2022 р. внесені відомості до ЄРДР за № 12022071120000093 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України. Наразі кримінальна справа знаходиться на розгляді Мукачівського міськрайсуду Закарпатської області. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія «ВАЗ-21144» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПАТ «СК «Універсальна» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЗ-4790589 від 29.04.2021 р. 2 серпня 2022 року [PERSON] подала до ПАТ «СК «Універсальна» заяву про виплату їй, як матері загиблого внаслідок ДТП, страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 78000 грн., а 31 серпня 2022 року - заяву про виплату їй страхового відшкодування витрат на поховання сина у розмірі 34500 грн. У відповідь на ці заяви ПАТ «СК «Універсальна» листом від 14.09.2022 року № 2418/25-00/03 просило надати копію постанови про закриття кримінальної справи або судове рішення за фактом ДТП, а також інформацію про наявність або відсутність у померлого найближчих родичів. Також повідомлено про припинення прийняття рішення за вказаною подією до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішення у справі законної сили відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої загибеллю в ДТП сина позивачки, у порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини урегульовано нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). У частинах першій та другій статті 1166 ЦК визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Відповідно до статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 цього Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). За статтею 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, визначено положеннями статті 27 Закону, згідно з якими страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (27.3). Страховик відшкодовує особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (27.4). На день настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 6500 грн. на місяць. Отож, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Відповідно до статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування (35.1). Згідно зі статтею 36 Закону страховик,

Outcome: approved