Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Стадник Н.С. 09.03.2023 звернулась в суд із позовом до відповідачки [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором №06448-08/2021 в розмірі 16\~640 грн та заборгованість за кредитним договором №2193562 в розмірі 41\~984 грн, а всього 58\~624 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06448-08/2021, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на мобільний номер телефону відповідача, про що свідчить п.7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. 18.02.2022 між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18022022, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 18022022 від 18.02.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16\~640 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8\~640 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з п.3.9 вказаного договору факторингу, у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно) на рахунок фактора, зазначений в розділі 10 даного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачем коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 18.02.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Разом з тим, всупереч умовам кредитного договору та незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання, а саме після відступлення позивачу права грошової вимоги, вона не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. А тому, у зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином зобов`язань, позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 06448-08/2021 від 10.08.2021 в сумі 16\~640 грн. Окрім цього, 29.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТзОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] було укладено кредитний договір №2193562, у відповідності до умов якого договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС. Кредит надається товариством у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну карту клієнта, зазначену останнім в особистому кабінеті і яка зазначена в п.п. 2.1 кредитного договору. Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами правил надання коштів у позику в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Лінеура Україна», які розміщені на веб - сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідачка підтверджує, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. 27.06.2022 між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, зазначені у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 26.06.2022 до договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 41\~984 грн, з яких: 12 800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29\~184 грн - сума заборгованості за процентами. Згідно з п.3.9 договору факторингу у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно) на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. Таким чином, в разі сплати відповідачкою коштів на рахунок первісного кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам договору позики та незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання, а саме після відступлення позивачу права грошової вимоги, вона не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту права вимоги до відповідача, а саме з 27.06.2022 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, відповідачка [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №2193562 від 29.07.2021 в розмірі 41\~984 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за обома кредитними договорами, просить стягнути з неї суму заборгованості за такими на загальну суму 58\~624 грн, а також 2\~684 грн судових витрат щодо сплати судового збору. Ухвалою від 10.03.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від відповідачки [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Капець М.А., 13.04.2023 надійшов відзив на позовну заяву ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у якому позовні вимоги позивача не визнала та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке. Позивачем для доведення факту укладання між ним та відповідачем договору в електронній формі, мали б бути надані докази підписання такого документу сторонами за допомогою електронного підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», договірним умовам, а також письмова згода сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Проте таких доказів позивачем не надано, а відтак не доведено факту укладення між сторонами кредитних договорів, більше того відповідачка заперечує факт укладення таких договорів. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів за кредитними договорами саме на картковий рахунок відповідачки [PERSON] . Окрім цього, з приводу Правил надання коштів у позику та графіку розрахунку, які розміщені на сайтах первісних кредиторів, які є невід`ємними додатками до кредитних договорів №06448-08/2021 та №2193562, зазначила, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила надання коштів у позику, які розміщені на сайтах товариств (первісних кредиторів), розуміла відповідачка та ознайомилася з ними і погодилась з такими, підписуючи, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Правила надання послуг у позику, надані позивачем Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки не підтверджують вказаних обставин. Відтак вказує, що у позивача взагалі відсутні правові підстави для нарахування відповідачці процентів у наведених у розрахунках розмірах, що відповідає правовій позиції, висловленій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17. Також вказує на те, що відповідно до п.4.3 Договору від 10.08.2021 №06448-08/2021, у разі якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 цього договору, проценти, передбачені в п.1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Із покликанням на постанову Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №752/12685/15-ц та постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018, згідно з якими право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного строку кредитування, зазначає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки [PERSON] нарахованих відсотків за кредитними договорами в сумі 8\~640 грн та 29\~184 грн є неправомірними, так як строк кредитування по таких закінчився. Окрім цього, покликаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», вважає, що нарахування розміру процентів, які перевищують суму заборгованості за кредитним договором, суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг. Від представника ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. 02.05.2023 надійшла відповідь на відзив, у якому остання повністю підтримала позовні вимоги та навела спростування тверджень відповідачки, зазначених у відзиві. В обґрунтування відповіді на відзив зазначено, що у відповідності до умов кожного з кредитних договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер телефону, вказаний позичальником при укладанні кредитних договорів. Як вбачається з матеріалів справи, договори між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису, при цьому відповідачка [PERSON] через особистий кабінет на веб - сайті первісних кредиторів подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісні кредитори надіслали позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який вона використала для підтвердження підписання кредитних договорів. Саме відповідачка [PERSON] ініціювала укладення таких договорів, оформивши заявку на сайті первісних кредиторів ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «Лінеура Україна», підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Оскільки ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором, відтак не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, у той час як відповідачка, як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування кредитних коштів по кредитних договорах. Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами представник позивача зазначає, що сторони обох кредитних договорів узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення таких договорів на таких умовах, шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. А тому, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності та враховуючи те, що докази на які посилається відповідачка у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суперечать умовам укладених правочинів, нормам чинного законодавства, а отже є такими, що не підлягають задоволенню і не повинні братися судом до уваги. Окрім цього, представником позивача до відзиву долучено довідку директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є.М. Веліканова, якою підтверджує те, що 29.07.2021 о 19:33 год на картковий рахунок [PERSON] перераховано кредитні кошти ТзОВ «Лінеура Україна» в розмірі 12\~800 грн. Також представником позивача 04.05.2023 подано до суду клопотання про долучення доказів, а саме довідки директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є.М. Веліканова, якою підтверджено факт отримання 10.08.2021 о 17:55 год [PERSON] кредитних коштів в сумі 8\~000 грн від ТзОВ «Інвеструм». 12.05.2023 від відповідачки [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь до відзиву, які фактично відповідають змісту відзиву на позовну заяву, поданого представником відповідачки адвокатом Капець М.А. 15.05.2023 від представника ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Мельник І.С. надійшли додаткові пояснення, які фактично відповідають змісту відповіді на відзив, просить позов задоволити. Представник позивача ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява, у якій остання просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Капець М.А. в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності. Дослідившиматеріали справи, суд приходить до такого висновку. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст.12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до положень ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст.629, 638 ЦК України). \~ \~ \~ \~Щодо кредитного договору (договору про надання фінансового кредиту) №06448-08/2021 від 10 серпня 2021 року. 10.08.2021 між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір (договір про надання фінансового кредиту) №06448-08/2021, за умовами якого ТзОВ «ФК «Інвеструм» надає відповідачці фінансовий кредит в сумі 8\~000 грн строком на 30 днів, тобто до 08.09.2021. Відповідно до п. 1.3 кредитного договору за користування кредитом клієнт сплачує товариству 328,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% (процентів) на добу. Для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,90% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту (п.1.4 кредитного договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1 кредитного договору). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п.1.2 договору, та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п.1.3 цього договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору. Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Як вбачається з додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №06448-08/2021 від 10.08.2021, ТзОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] \~\~погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до якого сума кредиту складає 8 000 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом складає 2\~160 грн. 18 лютого 2022 року між ТзОВ «ФК «Інвеструм» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18022022, у відповідності до умов якого ТзОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до п.1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п.1.2 договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно з п.3.9 договору факторингу у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. 18 лютого 2022 року між ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТзОВ «ФК «Інвеструм» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №18022000 від 18.02.2022. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу №18022022 від 18.02.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16\~640 грн, з яких 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8\~640 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №06448-08/2021 від 10.08.2021 за період з 18.02.2022 по 31.01.2023, заборгованість [PERSON] станом на 31.01.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 16\~640 грн. Щодо кредитного договору (договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту) № 2193562 від 29 липня 2021 року. 29 липня 2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2193562 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого ТзОВ «Лінеура Україна» надало відповідачці фінансовий кредит в сумі 12 800 грн строком на 30 днів. Згідно з п. 2.1 кредитного договору, кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Відповідно до п.1.4.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою клієнта, відповідно до п.4.1 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась автопролонгація, відповідно до п.4.2 договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою 1116,88% річних (п.1.5.1 кредитного договору), тип процентної ставки фіксована (п.1.4 кредитного договору). Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно із графіком платежів (п.5.1 кредитного договору). Згідно з п. 4.2.2 кредитного договору клієнт, підписуючи цей договір, дає згоду на його автопролонгацію - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 договору) ще на 15 календарних днів. Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Як вбачається з договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2193562 від 29.07.2021 та паспорту споживчого кредиту, підписаного сторонами, ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] погодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до якого сума кредиту складає 12 800 грн, строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, сума нарахованих процентів за користування кредитом складає 7 296 грн. Також сторони погодили річну процентну ставку. 27 червня 2022 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27062022, у відповідності до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до п. 1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п. 1.2 договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п. 3.9 договору факторингу у разі отримання коштів від боржників, органів Державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості після дати підписання цього договору, клієнт зобов`язаний перерахувати ці кошти фактору протягом 3 (трьох) банківських днів з дати їх отримання (включно), на рахунок фактора, вказаний в розділі 10 даного договору. 27 червня 2022 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27062022 від 27.06.2022. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022, ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 41\~984 грн, з яких 12\~800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 29\~184 грн - сума заборгованості за відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2193562 від 29.07.2021 за період з 27.06.2022 по 31.01.2023, заборгованість [PERSON] станом на 31.01.2023 не погашена, залишок заборгованості складає 41\~984 грн. При розгляді даного спору, враховуючи обґрунтування позовних вимог та заперечень учасників справи, суд враховує такі норми. Згідно\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються\~Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також частиною 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з частинами 1, 2\~ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3\~ст. 207 ЦК України\~використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України\~передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України\~визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України\~визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Враховуючи викладені вище норми та обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитними договорами №06448-08/2021 від 10.08.2021 та №2193562 від 29.07.2021. Таким чином, враховуючи, що відповідачкою [PERSON] прострочено виконання грошових зобов`язань в строки, передбачені умовами кредитних договорів, доказів погашення заборгованості за укладеними кредитними договорами відповідачкою [PERSON] суду не надано, суд вважає, що позивач набув права щодо стягнення заборгованості за зазначеними вище кредитними договорами. Разом з тим, суд не погоджується із розрахунками процентів за користування кредитами, наданими позивачем, з таких підстав. Статтею 625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість по процентах за користування кредитами (позикою) згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~в межах строків кредитування, визначених в укладених між сторонами договорах, зокрема: - в сумі 2 160 грн - сума заборгованості за процентами за період з 10.08.2021 по 08.09.2021 в межах строку кредитування у відповідності до умов п.1.2 договору про надання фінансового кредиту №06448-08/2021 від 10.08.2021; - в сумі 7 296 грн - сума заборгованості за процентами за період з 29.07.2021 по 31.08.2021 в межах строку кредитування відповідно до умов п.1.3 договору про надання фінансового кредиту №2193562 від 29.07.2021. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, предмет та підстави позовних вимог, відсутність доказів сплати відповідачкою кредитної заборгованості, суд доходить висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТзОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №06448-08/2021 від 10.08.2021 в сумі 10\~160 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за кредитом, 2 160 грн - сума заборгованості за процентами в межах строку кредитування; за кредитним договором №2193562 від 29.07.2021 в сумі 20\~096 грн, з яких: 12\~800 грн - сума заборгованості за кредитом, 7\~296 грн - сума заборгованості за процентами в межах строку кредитування, що в загальному розмірі становить\~30\~256 грн. При цьому, суд зазначає, що заперечення відповідачки [PERSON] , викладені у відзиві та запереченні на відповідь до відзиву, суд до уваги не приймає, оскільки такі не підтверджені жодними належними доказами, та, в свою чергу, спростовуються наведеними висновками суду та доказами, які містяться в матеріалах справи. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша\~статті 141 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Отже, з урахуванням положень\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачки [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1\~385,22 грн.

Outcome: partial