Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

10 січня 2023 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідно до якої просила суд: позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку та інших доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину до повноліття дітей; стягнути з відповідача всі судові витрати. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що відповідачка є її донькою, яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від спільного життя вони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Сім`я дочки вела антисоціальний спосіб життя, тому батько дітей рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2015 року (справа №202/4658/15-ц) був позбавлений батьківських прав відносно дітей. Відповідачка [PERSON] з 2015 року відбувала покарання у вигляді позбавлення волі. Тому рішенням виконкому Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради позивач була призначена опікуном над дітьми та до даного часу позивач виконує обов`язки опікуна щодо неповнолітніх онуків. За період з 2015 року і по цей час створила для дітей нормальні умови для проживання, розвитку та повноцінного відпочинку. Позивач постійно цікавиться потребами дітей, їх навчанням, контролює їх поведінку. Відповідачка звільнилася з місць позбавлення волі в листопаді 2022 року. Відповідачка була відсутня протягом 7 років. За цей час з дітьми вона не спілкувалася. Діти вважають її чужою людиною. Відповідач до дітей не має материнських почуттів. Вона не має бажання з ними спілкуватися, налагоджувати стосунки, займатися їх вихованням, проживати з дітьми. Проживає відповідачка за місцем проживання свого чоловіка. Відповідачка [PERSON] після повернення з місць позбавлення волі не відвідувала навчальні заклади, в яких навчаються діти. Діти не бажають, щоб відповідачка приходила в школу та коледж, в яких навчаються діти, тому в навчальних закладах відомо про те, що тільки позивач представляє інтереси дітей, а інформація про батьків відсутня. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей. Позивачка вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей доцільно позбавити відповідачку батьківських прав. Крім того з відповідачки на користь позивачки повинні бути стягнені аліменти на утримання дітей, так як позбавлення батьківських прав не звільняє особу від сплати аліментів на утримання дітей. Відповідачка є працездатною особою, інших утриманців не має, тому зобов`язана сплачувати аліменти. Наведене зумовило позивачку звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 січня 2023 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. Ухвалою судді від 24 січня 2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року задоволено клопотання позивачки та витребувано від Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2023 року, закрито підготовче провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Відповідно до заяви просила суд розглядати справу за відсутності позивачки та просила позов задовольнити з наведених в позові підстав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації. Відповідно до заяви, яка надійшла до суду 11.04.2023 року, просила суд розглядати справу за її відсутністю. Не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Відповідно до заяви просили суд розглядати справу у відсутності їх представника. При ухваленні рішення просили врахувати інтереси дітей в межах чинного законодавства. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи даний позов, суд, згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвами про народження дітей: [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] від 20 березня 2007 року видане Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області), [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] видане 27 січня 2009 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції), їх батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5-6). Як встановлено в судовому засіданні, батько дітей [PERSON] ,1972 року народження, позбавлений батьківських прав по відношенню до дітей (рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2015 року, справа №202/4658/15-ц). Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 180 від 29.07.2015 року надано дитині [PERSON] , [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.11). Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 181 від 29.07.2015 року надано дитині [PERSON] , [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.12). Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 210 від 21.08.2015 року призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] . Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 211 від 21.08.2015 року призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над [PERSON] , [INFO] . Діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідками з місця проживання 023-12/16948 від 28.12.2017 року та №023-12/16947 від 28.12.2017 (а.с.17,18). Згідно з вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2015 року справа №202/4818/15-к, провадження №1-кп/0202/278/2015 [PERSON] , [INFO] , призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років. Строк покарання відраховувано з моменту затримання з 12.04.2015 року. Відповідно до довідки про звільнення Серія ДНП №11295 [PERSON] , [INFO] звільнена від відбуття покарання 08.11.2022 року. Згідно висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 13.03.2023 №6/11-50 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , мати дітей після звільнення від покарання, навіть не звернулася до органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради щодо повернення неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , для подальшого виховання матері. Встановлено, що мати, [PERSON] , [INFO] самоусунулась та свідомо не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до синів будь-якої материнської уваги та турботи, не займається їхнім вихованням та утриманням, не піклується про їх фізичний, духовний, моральний розвиток. Вона не має материнських почуттів до дітей, не має бажання з ними спілкуватися, налагоджувати стосунки, проживати з дітьми. Крім того, мати [PERSON] , [INFO] до компетентних органів за місцем вимоги подала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Меньшиковою К.О. щодо своєї згоди на позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також її згоди на усиновлення, опіку їх [PERSON] , [INFO] . З 2015 року й по теперішній час неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з рідною бабусею по материній лінії, опікуном [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстровані з 28.12.2017 року. Таким чином, висновком органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 13.03.2023 року №6/11-50 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ( а.с.70-72). Відповідно до довідки Дніпровського фахового коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури від 06.12.2022 року №1040 [PERSON] , [INFO] , дійсно є студентом 1 курсу, група А-222/9 вказаного закладу. Згідно з наданою характеристикою студента 1 курсу, групи А-222/9 Дніпровського фахового коледжу будівельно-монтажних технологій та архітектури [PERSON] , [INFO] , зарекомендував себе, як дисциплінований, старанний студент; спокійно реагує на критику; у ставленні до старших чемний і витриманий. Євгеній знаходиться під опікою баби [PERSON] , [INFO] , яка приділяє належну увагу вихованню онука (а.с.13,14) Згідно з інформацією, наданою адміністрацією Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа №63» Дніпровської міської ради від 06.12.2022 року №01-17/166, неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в закладі з першого класу. За період навчання [PERSON] проявив себе, як старанний, працелюбний, дисциплінований, самостійний учень. Баба [PERSON] , [INFO] , приділяє належну увагу вихованню онука, постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником, турбується досягненнями [PERSON] в навчанні (а.с.15,16). Згідно зі ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідоме нехтування ними своїх обов`язків. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 3 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Тобто, жоден висновок для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами. Згідно ч.1,ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків, так і для дитини ст. 166 Сімейного кодексу. Тож, при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, суд виходить з наступного. При вирішенні питання щодо позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд враховує їх характер, який з огляду на надані до матеріалів позовної заяви документи, свідчать про відсутність підстав для попередження відповідаки про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків, оскільки відповідачка мала можливість та час для виправлення свого ставлення до виховання дітей після звільнення з місць позбавлення волі. На підставі викладеного, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, у відповідності до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Тож, враховуючи, що судом підтверджена доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з неї аліментів на утримання дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд приймає до уваги, що відповідачка [PERSON] є працездатною особою, будь-яких доказів щодо обмежень у працевлаштуванні відповідачкою не надано або обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України судом не встановлено. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч. 5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи наведені норми, із врахуванням кількості наявних у відповідача [PERSON] дітей, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з щомісячно з останньої, аліментів на утримання дітей[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 10 січня 2023 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» та оскільки предметом судового розгляду було дві позовні вимоги: позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та враховуючи що позивачем при подачі позову було оплачено судовий збір в розмірі 992 грн.40 коп. за звернення до суду із вимогою про позбавлення батьківських прав, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. та на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн.40 коп.

Outcome: approved