Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 22.02.2023 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 25.10.2012 зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. За час шлюбу в них народилося троє дітей: син [PERSON] , дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . З 2021 року стосунки між сторонами погіршилися, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, почали виникати претензії з приводу ведення спільного господарства. З вказаного часу сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. Діти проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач не допомагає у вихованні та забезпеченні дітей, не приймає участі у покритті витрат на їх утримання, хоча фізично здоровий, упродовж 5-ти років періодично їздить на роботу за кордон, має відповідний заробіток, розмір якого позивачці невідомий. Наведені обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27.02.2023 відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. У судові засідання, призначені на 21.03.2023, 19.04.2023 та на 10.05.2023, сторони та представник відповідача не з`явилися. Позивачка 20.03.2023 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Дії позивачки не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Про дату, час і місце проведення судового засідання 21.03.2023 відповідач був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення судової повістки. Однак, судове засідання було відкладено за клопотанням представник відповідача адвоката Візінського В.В., поданим до суду 20.03.2023. Про дату, час і місце проведення судових засідань 19.04.2023\~та 10.05.2023представник відповідача був повідомлений належним чином, що стверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду та телефонограмою. Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Згідно ч.3\~ст.131\~ЦПК України\~учасники судового\~процесу зобов`язані\~повідомляти суд\~про причини\~неявки у\~судове засідання.\~У разі\~неповідомлення суду\~про причини\~неявки вважається,\~що учасники\~судового процесу\~не з`явилися\~в судове\~засідання без\~поважних причин. Відповідач та його представник про причини неявки у судові засідання суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не подали, отже вважаються такими, що не з`явилися в судові засідання без поважних причин. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Виходячи з вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2012 р. виконкомом Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 25.10.2012 зареєстрували шлюб у виконкомі Стрільченської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 6. [PERSON] та [PERSON] є батьками: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 7 від 18 червня 2013 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.06.2013 виконавчим комітетом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 13 від 08 жовтня 2015 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.10.2015 виконавчим комітетом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1 від 26 січня 2017 р., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.01.2017 виконкомом Городницької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак спільно не проживають. Малолітні діти сторін проживають з позивачкою, відповідач, який проживає окремо від сім`ї, коштів на утримання дітей не дає. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються\~аліменти на\~двох і\~більше дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Враховуючи зазначені позивачкою підстави позовних вимог, приймаючи до уваги положення ст.ст. 181-183 СК України, враховуючи встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дітей, обов`язок батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з позовом 22.02.2023, тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дітьми повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуватимуться за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню. Питання розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Частиною 6 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2684 грн. Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1073,60 гривень. Оскільки доказів про звільнення відповідача від сплати судового\~збору суду не надано, тому, враховуючи вищенаведене, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 1073,60 гривень. На підставі ст.ст. 75, 81, 84, 141, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.4 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved