Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

В грудні 2022 року [PERSON] звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про зміну (зменшення) розміру аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 21.12.2012 року. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ізяславського районного суду від 16.01.2012 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 05.12.2011 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Позивач вказує, що він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, у зв`язку із зміною матеріального та сімейного стану. Так, на момент винесення рішенняІзяславського районного суду від 16.01.2012 року, [PERSON] працював в органах кримінально - виконавчої служби, звідки був звільнений 28.02.2022 року. В подальшому, 20.09.2022 року працевлаштувався водієм в КП «Ізяславводоканал» де отримує заробітну плату, розмір якої є нижчим, ніж за попереднім місцем роботи. Крім того, з 03.07.2018 року позивач перебуває у другому шлюбі з [PERSON] , за час якого у нього народився син [PERSON] , [INFO] , який перебуває на його утриманні. З врахуванням зазначеного, вважає, що його майновий стан, внаслідок зменшення розміру доходу та утримання двох неповнолітніх дітей, погіршився, а тому просить суд зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Ізяславського районного суду від 16.01.2012 року та стягувати їх у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.02.2023 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Ізяславського районного суду Хмельницької області. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 25.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти заявлених вимог [PERSON] . Вказала, що також перебуває у другому шлюбі, в якому, крім доньки [PERSON] , [INFO] , має ще двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Також, зазначила, що донька [PERSON] має проблеми з зором, що тягне за собою використання додаткових витрат на її лікування. Вважає, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів майновий стан позивача не змінився, він є працездатним та може платити аліменти у визначеному судом розмірі, а тому просить відмовити у задоволенні позову та залишити рішення Ізяславського районного суду від 16.01.2012 року без змін. Суд, з`ясувавши позицію сторін, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.12.2012 року. Від даного шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції у Хмельницькій області 11.11.2011 року. Рішенням Ізяславського районного суду від 16.01.2012 року, що набрало законної сили 26.01.2012 року, з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 05.12.2011 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 20.07.2005 року, позивач [PERSON] 28.02.2022 року звільнений за власним бажанням з ДКВС України. 20.09.2022 року [PERSON] прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів КП «Ізяславводоканал». Згідно довідок КП «Ізяславводоканал» № 168 від 15.11.2022 року, № 143 від 05.04.2023 року загальна сума доходу [PERSON] за період з 20.09.2022 року по 31.10.2022 року без урахування аліментів становить 9765,35 грн. та за період з 01.10.2022 року по 31.03.2023 року - 15243,00 грн., відповідно. Вказана інформація підтверджена в відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 29.11.2022 року, які також містять дані про нараховані доходи в січні 2022 року в розмірі 18476,85 грн., в лютому 2022 року в розмірі 357549,15 грн. та 28927,44 грн. З наданого роз`яснення Ізяславського відділу ДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) №17089 від 07.09.2022 року та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом, виданим 16.01.2012 року Ізяславським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 05.12.2011 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.09.2022 року складає 13994,50 грн. Також, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.07.2018 року, [PERSON] одружився з [PERSON] . Від даного шлюбу в позивача є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.04.2019 року. Разом з тим, судом взято до уваги, що відповіднодо копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12.09.2013 року, [PERSON] 12.09.2013 року також зареєструвала інший шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Від даного шлюбу у відповідача є син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 02.11.2017 року та серії [NUMBER] від 29.12.2020 року, відповідно. Згідно посвідчень управління соціального захисту населення Шепетівської РДА ХМЕ №0022, № 0025, відповідач та її дочка [PERSON] мають соціальний статус осіб з багатодітної сім`ї. Крім того, [PERSON] надано довідку ПП «Сіліцея» № 34 від 12.04.2023 року, рецепт на очки від 20.03.2021 року, копії квитанцій та паковання медичного препарату, які підтверджують погіршення стану здоров`я та необхідність постійного лікування дочки [PERSON] , [INFO] . Надаючи правову оцінку доводам [PERSON] , суд виходить із наступного. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, які містяться у п.п. 17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що в нього погіршився матеріальний стан, а також, що в нього на утриманні перебуває ще одна дитина від другого шлюбу. Суд зауважує, що доводи позивача відносно наявності в нього на утриманні іншої дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Без доведення погіршення майнового становища позивача, задоволення судом даного позову та стягнення аліментів на утримання дочки сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів суперечитиме інтересам дитини. Крім того, як зазначено вище, відповідач є здоровою працездатною особою, який не втратив, а лише змінив місце роботи. При цьому, він може працевлаштовуватись на іншу більш оплачувану роботу або працювати за сумісництвом чи отримувати інші доходи внаслідок своєї трудової діяльності для забезпечення гармонійного розвитку та утримання дитини, а отже він спроможний та зобов`язаний утримувати свою дитину. На підставі викладеного, суд приходить висновку, що зміна місця роботи та наявність на утриманні в позивача дитини від іншого шлюбу не є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, оскільки [PERSON] не довів належними та допустимими доказами погіршення у зв`язку з цим його майнового стану. Окремо факт наявності на утриманні ще однієї дитини не змінює сімейний стан та саме по собі не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів. Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21), від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). При вирішенні даної справи суд також враховує і те, що позивач будь-яких доказів перебування на його утриманні інших осіб, які потребують його допомоги, важкого матеріального становища або зміни стану свого здоров`я за цей період в бік погіршення не надав. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. Таким чином, дослідивши всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що підстави, передбачені СК України, для зменшення розміру аліментів відсутні, а стягуваний з позивача розмір аліментів відповідає принципам розумності, справедливості, і реальній можливості позивача сплачувати відповідні кошти. Виходячи з фактичних обставин справи, аналізу вищезазначених норм, суд вважає, що у позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed