Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

13 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 104-105, 110-113 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 29 січня 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 72. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 січня 2016 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 72. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою є те, що спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, а також на вирішення питань, які постають у їх сімейному житті. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб між сторонами існує формально, примирення між ними є неможливим. Подальше спільне життя буде суперечити інтересам позивача. Ухвалою судді від 24 лютого 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 15 березня 2023 року. Ухвалою суду від 15 березня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 09 квітня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. 09 квітня 2023 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено нове судове засідання на 25 квітня 2023 року. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, до позовної заяви позивачем додана заява, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 25 квітня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 22 вересня 2017 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 29 січня 2016 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що 29 січня 2016 року складено відповідний актовий запис № 72. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, мати - позивач, що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких долучені до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою є те, що спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, а також на вирішення питань, які постають у їх сімейному житті. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб між сторонами існує формально, примирення між ними є неможливим. Подальше спільне життя буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем заяви про відновлення дошлюбного прізвища не подано, отже після розірвання шлюбу їй необхідно залишити прізвище [PERSON] . Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в позовній заяві просила не стягувати з відповідача на її користь судовий збір, сплачений при поданні позову. За змістом частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову, з відповідача на користь позивача не стягується. На підставі викладеного,

Outcome: approved