Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у лютому 2023 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за період з 01.08.2020 по 31.08.2022 за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 150017 грн 54 коп., або відповідно до довідки про заборгованість за аліментами за ВП №59239953 Святошинського РВ ДВС м. Києва, оскільки заборгованість відповідачем була погашена у вересні 2022 р. у розмірі 150017 грн 54 коп.; зобов`язати Святошинський РВ ДВС м. Києва зробити перерахунок заборгованості за аліментами по ВП №59239953 відповідно до наданої довідки та просила витребувати у Святошинського РВ ДВС м. Києва довідку про заборгованість за аліментами. В обґрунтування позову зазначає, що на примусовому виконанні Святошинського РВ ДВС м. Києва перебуває виконавчий лист №759/17380/18 виданий Святошинським районним судом м. Києва 24.05.2019 про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошові сумі у розмірі 5000 грн 00 коп. щомісячно, проте відповідач протягом п`яти років вказане рішення суду не виконував, не сплачував аліменти в результаті чого у нього виникла заборгованість станом на 01.12.2021 у розмірі 118498 грн 67 коп. Не зважаючи на те, що відповідач працює офіційно, має сімейний бізнес, тобто, має великі прибутки, але звернувся до суду із позовом про зменшення суми аліментів у якому йому відмовлено, після чого, ним було подано позов про оспорювання батьківства, оплативши ДНК-текст у розмірі 15000 грн 00 коп. та послуги адвоката, проте коштів на сплату аліментів на дитину не знайшов, при цьому вказаний ДНК-текст підтвердив батьківство на підставі чого провадження закрито. В подальшому відповідач сплачував суму аліментів та були періоди коли не сплачував. Позивач зазначила, що вона вже зверталася з аналогічним позовом до суду на підставі якого відповідачеві присуджено пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 по 31.07.2020 на суму 72031 грн 67 коп. та у червні 2022 р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва присуджено вселити позивача разом з дитиною до квартири відповідача, з якої вони були незаконно виселені, тому з щоб не вселяти позивача із дитиною до своєї квартири, відповідач сплатив всі борги по аліментах, щоб вилучити свої дані з реєстру боржників з метою відчуження майна, а позивач отримала сплачену суму заборгованості у розмірі 149905 грн 87 коп. та ВП 65125910 Святошинського РВ ДВС м. Києва на підставі вищевказаних обставин закрито, однак через довгий період не сплати аліментів відповідачем, позивач має право звернутися до суду з вимогою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2020 по 31.08.2022 до моменту погашення заборгованості за аліментами за ВП №59239953 у вересні 2022 р., провадження по якому ще не закрито, розмір якої складає 150017 грн 54 коп. Відповідач 29.03.2023 отримав копію ухвали суду про відкриття провадження та позовну заяву з додатками, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 138). 10.04.2023 відповідачем по справі подано до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнає частково шляхом стягнення з нього суми пені за період з 01.08.2020 по 31.08.2022 у розмірі 67815 грн 10 коп., обґрунтовуючи тим, що відповідачем на підставі постанови Київського апеляційного суду від 17.03.2021, якою рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2020 скасовано на ухвалено нове, сплачено пеню за прострочення сплати аліментів за період 01.11.2018 по 31.07.2020 у розмірі 72031 грн 67 коп., тобто виконано рішення у повному обсязі у зв`язку із чим за період по 31.07.2020 включно з нього вже було стягнуто пеню за невчасну сплату аліментів, також зазначив, що у період з 01.08.2020 по 01.09.2022, тобто у період за який позивач просить стягнути пеню за невчасну сплату аліментів заборгованість відповідача становила 67815 грн 10 коп., оскільки одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості, тому визначаючи загальний розмір пені, необхідно виходити із заборгованості по аліментам за кожен місяць, кількості днів заборгованості, починаючи з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони мали бути сплачені, але частково сплачувалися і до 31.08.2022 включно, таким чином наданий розрахунок позивачем є необґрунтованим, не відповідає чинному законодавству та не може бути прийнятим судом, а тому позовні вимоги у розмірі 150017 грн 54 коп. не підлягають задоволенню (а.с. 139-141). 08.05.2023 позивачем подано до суду заперечення на відзив у якому зазначила, що жодних доказів представником відповідача у відзиві не надано щодо підтвердження своєї позиції, відповідно до довідки-розрахунку заборгованості наданій Святошинським РВ ДВС, та відповідно до виписки АТ «Приватбанк» станом на 01.08.2020 заборгованість по аліментах не виплачена, борг зростав, тому рахувати розмір пені лише на суму боргу, який утворився за 2 роки і яку представник відповідач обчислює лише за 2 роки є нелогічним і суперечить чинному законодавству, а тому підстави на які відповідач посилається у своєму відзиві щодо спростування позовних вимог не можна брати до уваги. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 61). Ухвалою судді від 24.02.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с. 65, 66). Ухвалою судді від 08.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 127, 128). Ухвалою судді від 08.03.2023 витребувано у Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) довідку про заборгованість по аліментах боржника [PERSON] станом на 01.09.2022 за ВП №59239953 (а.с. 129, 130). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши матеріали справи, подані відзив і заперечення на відзив прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі рішення у відповідності до вимог п. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що у сторін є спільна дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 87). 24.09.2019 [PERSON] видано виконавчий лист №759/17380/18 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.04.2019 згідно якого [PERSON] присуджено стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду, тобто із 01.11.208 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 97-102). На підставі постанови Київського апеляційного суду від 17.03.2021 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.11.2020 скасовано та ухвалено нове, яким стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 по 31.07.2020 у розмірі 72031 грн 67 коп. (а.с. 92-96). Як вбачається із виписки по рахунку АТ «Приватбанк» відповідач періодично сплачує аліменти на утримання своєї дочки починаючи з 12.12.2019 по 17.02.2022 (а.с. 105-108). Як вбачається із довідки-розрахунку від 16.03.2023 Святошинського ВДВС у м. Києві по ВП №59239953 у [PERSON] станом на 01.09.2022 наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 137914 грн 48 коп. 12.09.2022 стягувачу перераховано кошти у розмірі 10117 грн 50 коп. платіжне доручення №21664 від 29.09.2022, перераховано кошти у розмірі 137566 грн 29 коп. платіжне доручення №22175. Станом на 01.03.2023 заборгованість по сплаті аліментів відсутня, та згідно із ст. 71 Законом України «Про виконавче провадження» боржником сплачено від 11.02.2022 штраф у розмірі 37100 грн 60 коп. (а.с. 136). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України (далі по тексту - СК України), батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України в редакції Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 , розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст.263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 .04. 2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Тобто, право на стягнення неустойки (пені) за прострочення плати аліментів виникає у стягувача в силу наявності факту прострочення платником сплати аліментів, при цьому, розмір пені вираховується за кожен день прострочення. При цьому, при вирішенні питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів не має значення факт наявності чи відсутності на день вирішення спору заборгованості по аліментам. Тлумачення вказаних норм свідчить, що: - стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів; - розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %; - при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Позивач надала належні, допустимі та достатні докази того, що станом на момент пред`явлення позову відповідач без поважних причин, не в повній мірі та не систематично сплачував аліменти на утримання дитини, що також прослідковується із довідки наданої Святошинським ВДВС у м. Києві. Суд бере до уваги подану довідку-розрахунок Святошинського ВДВС у м. Києві в якій зазначається, що у відповідача відсутня заборгованість, оскільки вона ним сплачена 29.09.2022 у розмірі 137914 грн 48 коп. Разом з тим, з вказаної довідки не вбачається, що [PERSON] вчасно виконував свої зобов`язання по сплаті аліментів, що також підтвердив допущення прострочення виконання свого обов`язку по сплаті аліментів у відзиві на позов в якому позовні вимоги визнав частково. Судом також встановлено, що відповідач винний у виникненні даної заборгованості по аліментах, оскільки доказів на спростування своїх дій по несплаті аліментів суду не надав, не довів, що заборгованість утворилася з незазначених ним причин та не пов`язана з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. Крім того, відповідач розрахунок заборгованості складений державним виконавцем Святошинським відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не оскаржував. При цьому, ст. 196 СК України не ставить в залежність виникнення у стягувача права на стягнення пені по сплаті аліментів від складання державним виконавцем довідки-розрахунку. Зобов`язання по сплаті аліментів виникає на підставі рішення суду та випливає із встановленого Законом обов`язку батьків утримувати дитину. Відповідно до Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 в справі № 572/1762/15-ц пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2020 по 31.08.2022 становить 67814 грн 80 коп., відтак враховуючи положення ст. 196 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 20667 грн 65 коп., що не перевищує 100 % суми заборгованості по аліментах в межах позовних вимог. Враховуючи те, що позивач просить стягнути пеню нараховану на заборгованість за прострочення сплати аліментів, яка на час звернення до суду з даним позовом існувала, та те, що боржник був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а також знав про свій обов`язок з їх сплати, доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку з чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав, а тому, суд приходить до висновку що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 20667 грн 65 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 779 грн 28 коп. (150017,54 грн х 100% : 20667,65 = 72,5% х 1073,60). У порядку ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги звільнення позивача від сплати судового збору за подання даного позову до суду, ураховуючи часткове задоволення позову, що має майновий характер, з відповідача в дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 779 грн 28 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial