Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому з урахуванням уточнених вимог просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 34698,41 грн, з них 26292,12 грн - сума основного боргу, 970,79 грн - 3% річних та інфляційне збільшення - 7435,50 грн, а також витрати по оплаті судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач [PERSON] є відповідальним квартиронаймачем за адресою: [ADDRESS] , однак порушує покладений на неї обов`язок щодо оплати за надані послуги водопостачання та водовідведення, у зв`язку з чим утворилася зазначена заборгованість. За місцем реєстрації відповідального квартиронаймача зареєстровані інші члени його сім`ї - відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яких слід вважати солідарними боржниками, оскільки останні користуються нарівні з відповідальним квартиронаймачем усіма правами і обов`язками, що випливають з договору найму. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Відповідачі є споживачами послуг з водопостачання і водовідведення за адресою [ADDRESS] , оскільки є зареєстрованими за даною адресою (а.с.6,8-10,22). Предметом господарської діяльності позивача є, зокрема, надання послуг з водовідведення та водопостачання (а.с.13-15). Відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання щодо сплати послуг з водопостачання і водовідведення, внаслідок чого станом на 31 липня 2022 року утворилась заборгованість по оплаті послуг за водопостачання і водовідведення у загальному розмірі 34698,41 грн, з яких сума основного боргу - 26292,12 грн; інфляційне збільшення суми боргу - 7435,50 грн; розмір 3% річних - 970,79 грн (а.с.31-32). Згідно ч. 3 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Фактичне надання послуг з водопостачання та водовідведення і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», а також Правилами «Про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення». Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п. 1 Правил «Про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг. За таких обставин, з урахуванням наведених норм права зобов`язання по оплаті послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення несе користувач/ власник житлового будинку, квартири, як споживач. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 827 грн з кожного.

Outcome: approved