Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

21.10.2021 року представник позивача [PERSON] адвокат Смирнов Андрій Ігорович звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2021 року розірвано. Від вказаного шлюбу подружжя має неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач ухиляється від покладеного на нього батьківського обов`язку щодо утримання дитини, на зв`язок не виходить, у добровільному порядку приймати участь в утриманні дитини не бажає, хоч працює офіційно, є моряком, регулярно ходить в рейси та виконує посадові обов`язки моториста, та окрім офіційної заробітної плати, вказаної в трудових контрактах, значну частину заробітної плати отримує і неофіційно. Позивач вважає, що для утримання дитини, забезпечення повноцінного, гармонійного розвитку та належного рівня життя дитини, необхідна матеріальна підтримка відповідача, оскільки вона на даний момент не має матеріальної можливості самостійно утримувати дитину. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 20000 грн, щомісячно, з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.10.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті та призначено судове засідання. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2022 року вищезазначена справа передана за підсудністю до Великомихайлівського районного суду Одеської області. 13 жовтня 2022 року дана цивільна справа надійшла з Суворовського районного суду м. Одеси до Великомихайлівського районного суду Одеської області в порядку п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України. Ухвалою судді Великомихайлівського районного суду Одеської області від 01 листопада 2022 року цивільну справу прийнято до розгляду, призначено підготовче судове засідання. Ухвалами суду від 16 грудня 2022 року, 27 січня 2023 року, 02 березня 2023 року за клопотаннями представника позивача [PERSON] адвоката Смирнова Андрія Ігоровича витребувано докази. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 09.05.2023 року, на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Корой І.Д. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а саме просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки з 15000 грн до 4500 грн., посилаючись на обставини викладені у клопотанні. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Смирнов А.І. не з`явилися, у справі наявна заява в якій останній просить розглянути справу у його відсутність та відсутність позивача. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Корой І.Д. в судове засідання не з`явилися, відповідач надав через канцелярію суду заяву, в якій просить провести судове засідання у його відсутність та відсутність його представника. Вказав, що позовні вимоги визнає частково, а саме згоден сплачувати позивачці аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, на місяць. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини щодо утримання батьками неповнолітніх дітей регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 листопада 2013 року по 21 жовтня 2021 року. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю. Від спільного життя сторони мають дитину: [PERSON] , [INFO] , вказане підтверджується копією свідоцтва про народження дитини: серії [NUMBER] , виданого 23.04.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Великомихайлівському району Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, на підставі актового запису про народження №130 від 23.04.2014 року. З наданої відповідачем [PERSON] копії його трудової книжки [NUMBER] , вбачається, що останній наразі офіційно не працює, трудова книжка містить останній запис про звільнення [PERSON] за власним бажанням з Одеської філії Приватного акціонерного товариства «Виробниче об`єднання «Стальканат-Сілур» завод «Стальканат» (наказ №4589-к від 05.12.2016 р). Позивачем до справи долучено копію трудового контракту від 12.03.2020 року між PORTOshipping OU (держава реєстрації Естонія) роботодавець та [PERSON] моряк. Згідно п.9.1 вказаного документу, дія контракту припиняється через 12 місяців з дня його укладення. Доказів про продовження строку контракту на підставі додаткової угоди сторін або шляхом укладення нового контракту, позивачем не надано. Згідно інформації №1500-0219-7/3700 від 11.01.2023 року, наданою відділом обслуговування громадян №16 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, індивідуальні відомості в реєстрі застрахованих осіб на [PERSON] (паспорт серії [NUMBER] ) відсутні. Відповідно до інформації № 5156/5/15-32-68-05 від 03.04.2023 року про джерела та суми доходів згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, наданої Головним управлінням ДПС в Одеській області, [PERSON] отримав заробітну плату від «Сапсан Трансшип» за серпень 2021 р. -7892,04 грн; від ТОВ «Сервіс Транс Балк»: за вересень 2021 р. - 8645,46 грн, за жовтень 2021 р. 15426,42 грн; за листопад 2021 р. 13090,91 грн, за грудень 2021 р.- 15506,20 грн, за січень 2022 р. 14455,73 грн. Далі інформація про доходи за 2022 рік відсутня. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За ст.182 ч.1 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 141 СК України, встановлена рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Згідно ЗУ «Про Державний бюджет на 2023 рік», прожитковий мінімум на дитину в 2023 році в Україні, зокрема: дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Виходячи з наведеного, розмір витрат кожного із батьків на утримання дитини на теперішній час повинен становити на місяць не менш як 1416,50 гривень (2833:2). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позові позивач зазначила, що відповідач є працездатним, має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 20000 грн, разом з тим жодних доказів, які підтверджують її твердження не надала, і в справі немає доказів щодо матеріального стану відповідача та будь-яких інших доказів, які дають підстави встановити можливість відповідача сплачувати аліменти позивачці у зазначеному нею в позові розмірі - 20000 грн. на дитину кожного місяця. Тому, на підставі вищезазначеного, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків, щодо дитини, суд при визначенні розміру аліментів у відповідності зі ст.182 СК України, бере до уваги вищевикладені нормативно правові акти, враховує вік, стан здоров`я відповідача та вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн., щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.1 п.1, ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви, тобто з 21.10.2021 року. Суд роз`яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, так, і відповідно до абзацу 2 ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з наступного. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"(далі -Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VIвстановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно зі ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання такої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача було надано суду договір про надання правової допомоги №21.07.2021 від 21.07.2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг №11-11/2021 від 11.11.2021 року, квитанції про отримання адвокатом від [PERSON] 15000 грн за надання правничої допомоги, які представник позивачки адвокат Смирнов А.І. у своїй заяві про розподіл та відшкодування судових витрат просить стягнути з відповідача на користь позивача. Як вбачається із акту приймання-передачі наданих послуг, а саме: п. 1 акту, підлягає сплаті за 2 годин роботи 2000 грн. (2 год. х 1000 грн ) за надання консультації з питань позову про стягнення аліментів у даній справі; У п. 2 акту вказано про загальну вартість роботи 8000 грн. (8 год. х 1000 грн.) зі складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів і 5 адвокатських запитів; у п. 3 акту вказано загальну вартість роботи 5000 грн. (5 год. х 1000 грн.) за представництво інтересів позивачки у Суворовському районному суді м. Одеси у зв`язку з розглядом даної справи. На думку суду, наданий розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Так, матеріали справи не містять журналів судових засідань Суворовського районного суду м. Одеси за участі представника позивачки, то слід вважати, що така робота фактично не виконувалась і оплаті не підлягає. Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю представник позивачки отримав 16.10.2019 року за № 003976, а будь-які інші документи щодо рівня його кваліфікації і досвіду роботи у справі відсутні. Згідно з ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача у своєму клопотанні вважає, що розмір витрат, які представник позивачки просить стягнути з відповідача є значно завищеним, взявши до уваги складність даної справи. Таким чином, представник відповідача не погодився із розміром витрат на правничу допомогу та на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України фактично просив їх зменшити з 15000 грн. до 4500 грн. у зв`язку з неспівмірністю із складністю справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд бере до уваги складність справи та виконаних робіт, котрі на думку суду не є складними, час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, котрі є незначними, критерії розумності їхньої вартості, неминучості, обґрунтованості, а також думку представника відповідача про неспівмірність витрат із складністю справи та приходить до висновку про дійсну неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом витрачених адвокатом на виконання робіт, обсягом наданих послуг, тобто завищення їхнього розміру та необхідності зменшення розміру витрат та стягнення із відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Згідно з п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України на користь держави.

Outcome: partial