Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачкою з 28 лютого 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON] , 2004 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження; -з моменту укладення шлюбу з відповідачкою їхнє сімейного життя складалося добре, однак, протягом останнього року вони фактично разом не проживають, шлюбні відносини між ними припинились; -на даний час між ними з відповідачкою відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, які повинні бути притаманні кожній сім`ї; -вони мають різні погляди на життя, будь-яких дій, які б свідчили про бажання проживати разом та зберегти сімейні відносини, з їх сторін не здійснюються; -кожен з них нехтує сімейними цінностями - такими, як повага один до одного, створення в сім`ї доброзичливої, сприятливої морально-психологічної атмосфери; -їх шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їх спільним інтересам; -він вважає, що вжиття заходів щодо примирення їх подружжя не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вищезазначені обставини продовжуються вже протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними не принесли жодних результатів; -на сьогоднішній день вони з відповідачкою проживають окремо відповідачка проживає в іншому населенному пункті; -згідно акту обстеження житлово-побутових і матеріальних умов, складеного депутатом Хустської міської ради, їхні діти донька [PERSON] та малолітній син [PERSON] проживають разом з ним за адресою: [ADDRESS] ; -окрім цього, факт підтвердження того, що їх діти проживають разом з ним стверджується довідкою про склад сім`ї; -вони з відповідачкою дійшли згоди щодо місця проживання їх неповнолітніх дітей, а саме, щоб малолітній син - [PERSON] , 2017 року народження, проживав разом з ним;\~\~\~\~ -він вважає, що в інтересах малолітнього сина [PERSON] проживати саме з ним, оскільки відповідачка працює і не має достатньо часу доглядати за ним; умови для проживання, як у нього, так і у відповідачки є достатніми, в скрутному матеріальному становищі жоден з них не перебуває, звернувся до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між ним та відповідачкою; неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити на його вихованні та утриманні. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву /а.с.22/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу в його відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.23/, згідно якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та підтвердила той факт, що вони з позивачем [PERSON] проживають окремо. Діти, а саме малолітній син [PERSON] дійсно проживає разом з батьком. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивача та відповідачки, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про спільно нажите майно сторони не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції від 11 квітня 2023 року /а.с.16/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073грн.60коп., -50 відсотків якого в розмірі 536грн.80коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 536грн.80коп. підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved