Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати за кожним з них право власності на 1/2 частку земельну ділянку загальною площею 2,0999 га, яка складається з земельної ділянки № [NUMBER] площею 1,8330 га, кадастровий номер 4623687100:11:000:0011 та земельної ділянки № [NUMBER] площею 0,2669 га, кадастровий номер 4623687100:15:000:0102, розташовані на території Підберізцівської (Чорнушовицької) сільської ради Львівського (Пустомитівського) району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] . Мотивували своїй позовні вимоги тим, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло згадане майно. Зазначили, що вони фактично прийняли спадщину, а інших спадкоємців немає. Зауважили, що не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину з огляду на втрату оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю. Враховуючи викладене, просили позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді від 06 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 16 березня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак 24 березня 2023 року подали до суду клопотання, у яких вони позовні вимоги підтримали та просили судовий розгляд проводити за їх відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак 16 березня 2023 року подав до суду клопотання, у якому визнав позовні вимоги та просив розгляд справи проводити без його участі. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі\~ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 лютого 2009 року Задвір`янською сільською радою Буського району Львівської області, [PERSON] померла [INFO] . За правилами\~статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 липня 1971 року, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 лютого 1979 року, стверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 24 квітня 1999 року, внаслідок реєстрації 24 квітня 1999 року шлюбу з [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Згідно положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З довідки старости Задвір`янського старостинського округу Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області Е. Марціняк № 340 від 14 липня 2022 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті були зареєстровані її син [PERSON] , чоловік [PERSON] , дочка [PERSON] , онука [PERSON] . У вказаній довідці відсутня інформація щодо проживання позивачів та відповідача за згаданою адресою на момент відкриття спадщини, а місце їх реєстрації згідно паспортних даних є [ADDRESS] . Відповідно до ст. 382 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак, сторонами не подано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження втрати зазначеного вище правовстановлюючого документа. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, за відсутності відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа не може звертатися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно з огляду на відсутність спору про право. З матеріалів справи вбачається, що у таких відсутні докази звернення позивачів до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Позивачі у своїй заяві повідомляють, що інші спадкоємці першої черги у померлої [PERSON] відсутні. Однак, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини суду не надано. Суд, в свою чергу, враховуючи принцип диспозитивності, передбачений ст. 13 ЦПК України, позбавлений можливості діяти на власний розсуд і розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, слід зазначити, що відповідач, будучи чоловіком [PERSON] , та при умові проживання з нею станом на день відкриття спадщини, на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦПК України вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася внаслідок її смерті. Будь-який спір між позивачами та відповідачем, враховуючи визнання ним позовних вимог, відсутній. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивачі мотивували свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачами стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed