Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У жовтні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (далі «Позивач») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач зазначив наступне. 16.11.2020 року між ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено Кредитний договір №1111385-А (далі - Договір). Указаний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом товариства №2907-1 від 29.07.2020 року. Правила розміщено у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» і будь-яка особа, яка має намір одержати кредит, має можливість ознайомитися з цими та іншими документами перед укладанням кредитного договору. Відповідно до п.2.6.1. Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 13150,00 гривень. Згідно з п.2.6.2. строк кредиту з 16.11.2020 року по 30.11.2020 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 657%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі/отримання кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно (пункт 2.6.4. Договору). Згідно з пунктом 5.7. Договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом/не оформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом продовженим на наступних умовах: 5.7.1. Строк автопролонгації Договору та продовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту (або новою запланованою датою повернення кредиту у випадках оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно. 5.7.2. У період автопролонгації діє підвищена процент на ставка у розмірі 4,15%. Відповідно до пункту 5.8. Договору сторони погодили, що угода на автопролонгацію Договору підписується позичальником одночасно із підписанням цього Договору. Згідно з пунктом 6.6. Договору у разі застосування автопролонгації на суму кредиту (фактичний залишок суми кредиту) позичальника нараховується підвищена процентна ставка, яка становить 4,15%, за кожен день користування кредитом. Така підвищена процентна ставка нараховується починаючи з першого дня автопролонгації та діє до дня, зазначеного у відповідній угоді як нова узгоджена сторонами запланована дата повернення кредиту, та/або до оформлення позичальником продовження строку користування кредитом на умовах цього договору. ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед Відповідачем за Договором та надало їй кредит в сумі 13150,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується: карткою рахунку 376 за 16.11.2020 року 20.01.2021 року; витягом від 20.01.2021 року з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВ «БЕСТПЕЙ», згідно Договору доручення №03102019 від 03.10.2019 року; Договором доручення №03102019 від 03.10.2019 року; повідомленням ТОВ «БЕСТПЕЙ» від 11.08.2022 року про виплату грошових коштів. Згідно з Додатковою угодою (про продовження строку дії договору) №1 від 29.11.2020 року до Кредитного договору №1111385-А від 16.11.2020 року ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідач домовилися продовжити строк користування кредитом та викласти пункт 2.6.2., 2.6.3. та 2.6.4. Договору у такій редакції: «2.6.2. Строк кредиту з 01.12.2020 року по 14.12.2020 року», «2.6.3. Запланована дата повернення кредиту 14.12.2020 року», «2.6.4. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 657%». Відповідно до Угоди (автопролонгація) до Кредитного договору №1111385-А від 16.11.2020 року ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідач погодили наступні умови угоди у випадку застосування автопролонгації: «1.1. Сума кредиту 13150,00 гривень», «Строк автопролонгації з 15.12.2020 року по 03.01.2021 року включно», «1.3. Запланована дата повернення кредиту 03.01.2021 року (нова запланована дата)», «За користування кредитом в період автопролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 4,15 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом», «1.5. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1007,11%», «1.6. Загальна вартість кредиту становить 27615,10 гривень», «1.7. Сума до повернення 27615,10 гривень». У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту Відповідач не виконав свої боргові зобов`язання, у зв`язку із чим у останньої виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «СС ЛОУН» у розмірі 27615,10 гривень, що підтверджується довідкою №20/01-С від 20.01.2021 року. Указана сума складається із заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту) у розмірі 13150,00 гривень та нарахованих процентів у розмірі 14465,10 гривень. 20.01.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та Позивачем укладено Договір факторингу №40071779-86, відповідно умов якого ТОВ «СС ЛОУН» відступило Позивачу право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за Кредитним договором №1111385-А від 16.11.2020 року, що укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідачем, сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 27615,10 гривень. На момент звернення Позивача до суду із даним позовом Відповідач має перед ним непогашену заборгованість за Кредитним договором №1111385-А від 16.11.2020 року в розмірі 27615,10 гривень, з яких: 13150,00 гривень - заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту); 14465,10 гривень - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Посилаючись на обов`язок позичальника повернути кредитні кошти разом з нарахованими процентами та на своє право вимоги за кредитним договором, ТОВ «Фінфорс» просить стягнути з Відповідача вказану суму, а також 2481,00 гривень сплаченого судового збору. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 11.11.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, вирішено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 76). 14.12.2022 року та 17.01.2023 року через неявку Відповідача та знеструмлення електромережі суду судове засідання у справі було відкладено (а.с. 85, 96). 13.02.2023 року до канцелярії суду Відповідачем подано відзив, у якому остання просила у задоволенні вимог Позивача відмовити. Зазначила, що 29.11.2020 року нею було сплачено ТОВ «СС ЛОУН» 3313,80 гривень. Указану суму, на думку Відповідача, слід зарахувати у сплату заборгованістю за тілом кредиту. З огляду на викладене вважає заявлену Позивачем суму до стягнення надмірною (а.с. 109). 13.02.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку представником Позивача адвокатом Гурським Г.Ю. подано відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що твердження Відповідача стосовно розміру заборгованості та наданий контррозрахунок заборгованості не відповідають матеріалам справи, дійсним обставинам правовідносин та мають бути відхилені судом при ухваленні рішення. Просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «Фінфорс» у повному обсязі (а.с. 112-113). 14.02.2023 року у судовому засіданні представник Позивача адвокат Гурський Г.Ю. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Пояснив, що Відповідачем дійсно було сплачено кошти на рахунок первісного кредитора в розмірі 3313,80 гривень, утім дані кошти було зараховано у якості погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, як то передбачено пунктом 7.3. Договору. 14.02.2023 року у судовому засіданні Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення аналогічні за змістом відзиву. Зауважила, що крім платежу у розмірі 3313,80 гривень вона здійснювала і інші платежі на рахунок ТОВ «СС ЛОУН», докази про що вона зможе надати у наступне судове засідання. Наголосила, що кредитного договору із Позивачем вона не укладала, дозволу на передачу її заборгованості іншій компанії не давала. Пояснила, що заборгованість у неї виникла через високий розмір відсотків за користування кредитом, а також через особисті фінансові проблеми. 28.02.2023 року до канцелярії суду Відповідачем подано заяву, у якій зазначила, що нею здійснено звернення до Позивача із листом про розстрочення виплати заборгованості (із розрахунку по 2000,00 гривень на місяць). До заяви додано копію листа до Позивача та копії квитанцій на підтвердження того, що Відповідач намагалась добросовісно сплачувати заборгованість за іншими кредитними договорами (а.с. 134, 135, 139-151). 21.03.2023 року у судовому засіданні сторони надали пояснення аналогічні за змістом раніше наданим. 21.03.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, від Позивача витребувано детальний розрахунок заборгованості Відповідача з урахуванням фіксованої ставки процентів за користування кредитом у розмірі 1,8% з урахуванням фактично сплачених коштів Відповідачем (а.с. 152 зворот - 153). 22.03.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку представником Позивача адвокатом Гурським Г.Ю. подано письмові пояснення №22/03-Ф від 22.03.2023 року (а.с. 158). 03.05.2023 року у судовому засіданні представник Позивача адвокат Гурський Г.Ю. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі. Надав пояснення аналогічні за змістом позовній заяві, відповіді на відзив та письмовим поясненням. Наголосив, що підвищена процентна ставка за користування кредитом прямо обумовлена Кредитним договором та угодою між сторонами. З огляду на викладене просив суд залишити поза увагою розрахунок заборгованості за стандартною процентною ставкою. Звернув увагу суду на те, що крім сплати Відповідачем суми 3313,80 гривень, інших коштів в рахунок погашення заборгованість саме за Кредитним договором від 16.11.2020 року №1111385-А до Позивача від Відповідача не надходило. 03.05.2023 року у судовому засіданні Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, надала пояснення аналогічні за змістом відзиву. Зауважила, що не погоджується із розміром процентів за користування кредитом, оскільки вважає їх завищеними. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 16.11.2020 року між ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства укладено Кредитний договір №1111385-А (а.с. 39-46). Указаний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом товариства №2907-1 від 29.07.2020 року (а.с. 14-22). Правила розміщено у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» (а.с. 23-35). Згідно з пунктом 2.5. Договору процентна ставка фіксована. Відповідно до п.2.6.1. Кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 13150,00 гривень. Згідно з п.2.6.2. строк кредиту з 16.11.2020 року по 30.11.2020 року. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,8 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 657%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі/отримання кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно (пункт 2.6.4. Договору). Відповідно до пункту 2.6.5. Договору загальна вартість кредиту становить 16700,50 гривень. Згідно з пунктом 5.7. Договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом/не оформлення продовження строку користування кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей Договір вважатиметься автопролонгованим, а строк користування кредитом продовженим на наступних умовах: 5.7.1. Строк автопролонгації Договору та продовження строку користування кредитом складає період часу з дати (дня), наступної за запланованою датою повернення кредиту (або новою запланованою датою повернення кредиту у випадках оформлення продовження строку користування кредитом), і до спливу 20 (двадцяти) календарних днів включно. 5.7.2. У період автопролонгації діє підвищена процент на ставка у розмірі 4,15%. Відповідно до пункту 5.8. Договору сторони погодили, що угода на автопролонгацію Договору підписується позичальником одночасно із підписанням цього Договору. Згідно з пунктом 5.9. Договору продовження строку користування кредитом є неможливим, якщо Кредитор відступив право вимоги за Договором третій особі або звернувся до суду з примусовим стягненням заборгованості. Відповідно до пункту 6.6. Договору у разі застосування автопролонгації на суму кредиту (фактичний залишок суми кредиту) позичальника нараховується підвищена процентна ставка, яка становить 4,15%, за кожен день користування кредитом. Така підвищена процентна ставка нараховується починаючи з першого дня автопролонгації та діє до дня, зазначеного у відповідній угоді як нова узгоджена сторонами запланована дата повернення кредиту, та/або до оформлення позичальником продовження строку користування кредитом на умовах цього договору. Згідно з пунктом 7.3. Договору у випадку часткового повернення заборгованості зарахування коштів в рахунок заборгованості відбувається в наступному порядку: в першу чергу погашаються проценти за користування кредитом, нараховані (перераховані) за підвищеною процентною ставкою; в другу чергу погашаються проценти за користування кредитом, нараховані (перераховані) за стандартною/акційною процентною ставкою; в третю чергу погашається сума кредиту (її фактичний залишок); в четверту чергу погашаються нараховані штрафні санкції. ТОВ «СС ЛОУН» надало Відповідачу кредит в сумі 13150,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку, що підтверджується: карткою рахунку 376 за 16.11.2020 року 20.01.2021 року; витягом від 20.01.2021 року з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВ «БЕСТПЕЙ», згідно Договору доручення №03102019 від 03.10.2019 року; Договором доручення №03102019 від 03.10.2019 року; повідомленням ТОВ «БЕСТПЕЙ» від 11.08.2022 року про виплату грошових коштів (а.с. 51, 52, 53-54, 55). Згідно з Додатковою угодою (про продовження строку дії договору) №1 від 29.11.2020 року до Кредитного договору №1111385-А від 16.11.2020 року ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідач домовилися продовжити строк користування кредитом та викласти пункт 2.6.2., 2.6.3. та 2.6.4. Договору у такій редакції: «2.6.2. Строк кредиту з 01.12.2020 року по 14.12.2020 року», «2.6.3. Запланована дата повернення кредиту 14.12.2020 року», «2.6.4. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 657%» (а.с. 48). Відповідно до Угоди (автопролонгація) до Кредитного договору №1111385-А від 16.11.2020 року ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідач погодили наступні умови угоди у випадку застосування автопролонгації: «1.1. Сума кредиту 13150,00 гривень», «Строк автопролонгації з 15.12.2020 року по 03.01.2021 року включно», «1.3. Запланована дата повернення кредиту 03.01.2021 року (нова запланована дата)», «За користування кредитом в період автопролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 4,15 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом», «1.5. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 1007,11%», «1.6. Загальна вартість кредиту становить 27615,10 гривень», «1.7. Сума до повернення 27615,10 гривень» (а.с. 49). У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту Відповідач не виконала свої боргові зобов`язання, у зв`язку із чим у останньої виникла прострочена заборгованість перед ТОВ «СС ЛОУН» у розмірі 27615,10 гривень, що підтверджується довідкою №20/01-С від 20.01.2021 року. Указана сума складається із заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту) у розмірі 13150,00 гривень та нарахованих процентів у розмірі 14465,10 гривень (а.с. 50). 20.01.2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та Позивачем укладено Договір факторингу №40071779-86, відповідно умов якого ТОВ «СС ЛОУН» відступило Позивачу право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за Кредитним договором №1111385-А від 16.11.2020 року, що укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та Відповідачем, сума заборгованості за яким, станом на дату відступлення права вимоги, складає 27615,10 гривень (а.с. 56-58, 59, 60, 61, 62, 63). 29.11.2020 року Відповідачем сплачено ТОВ «СС ЛОУН» 3313,80 гривень (а.с. 110). Дані кошти зараховано в рахунок погашення заборгованості Відповідача за процентами. Згідно з письмовими поясненнями №22/03-Ф від 22.03.2023 року заборгованість Відповідача за процентами із врахуванням стандартної процентної ставки в розмірі 1,8% становить 8284,50 гривень. Заборгованість Відповідача за процентами із врахуванням підвищеної процентної ставки в розмірі 4,15% становить 14465,10 гривень (а.с. 158). Загалом заборгованість Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором №1111385-А від 16.11.2020 року становить 21434,50 гривень (із розрахунку стандартної процентної ставки в розмірі 1,8%), з яких: 13150,00 гривень - заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту); 8284,50 гривень - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги та 27615,10 гривень (із розрахунку підвищеної процентної ставки в розмірі 4,15%), з яких: 13150,00 гривень - заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту); 14465,10 гривень - заборгованість за процентами. 2. Мотивувальна частина. Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~ Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов`язання в натурі. Примусове виконання зобов`язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов`язання та полягає в зобов`язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі, встановлений законом, має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1048 частина 1 ЦК України передбачає право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір та порядок одержання яких встановлюється договором. Позичальник зобов`язаний, відповідно до ст. 1049 ЦК України, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з ч.4 ст.1056-1 ЦК України якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. Відповідно до пункту 6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені ч.4 ст.1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) Висновки суду. Сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Всупереч умовам Кредитного договору Відповідач свого зобов`язання не виконала. Сплачену Позивачем суму грошових коштів у розмірі 3313,80 гривень було правомірно зараховано в рахунок погашення заборгованості Відповідача за процентами, оскільки саме такий порядок зарахування платежів прямо передбачений пунктом 7.3. Кредитного договору. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки Позивача, на рахунки попереднього кредитора. З боку Відповідача не надано до суду жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів Позивача щодо наявності заборгованості. Разом з тим, судом встановлено, що згідно з умовами Кредитного договору у відносинах між сторонами застосовано фіксований тип процентної ставки у розмірі 1,8% (п.п. 2.5. та 2.6.4. Договору). Натомість у період пролонгації дії Кредитного договору з 15.12.2020 року до 03.01.2021 року Відповідачем всупереч положенням ч.4 ст.1056-1 ЦК України та пункту 6 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовано підвищену процентною ставкою в розмірі 4,15 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути заборгованість за Кредитним договором №1111385-А від 16.11.2020 року у розмірі 21434,50 гривень, з яких: 13150,00 гривень - заборгованості за кредитним договором (тіло кредиту); 8284,50 гривень - заборгованість за процентами (із розрахунку стандартної процентної ставки в розмірі 1,8%) (а.с. 158). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами та витребуваних судом доказів. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову Позивачем було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 гривень (а.с. 5). Позовні вимоги задоволені частково - на суму 21434,50 гривень, що становить 77,62% від розміру заявлених вимог. Таким чином, пропорційно до розміру задоволених вимог, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягають судові витрати в розмірі 1925,75 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial