Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Яременко І.О., звернувся до суду із позовною заявою в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] [INFO] , разом із [PERSON] у [ADDRESS] на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила [INFO] та визнати за [PERSON] [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1706 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ №015008 від 26.02.2001. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви представник позивачки покликається на те, що [INFO] у м. Львові померла матір позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,1706 га, що належали померлій, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ №015008 від 26.02.2001. [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , однак фактично на момент своєї смерті проживала у м. Львові у сина [PERSON] . Від імені [PERSON] у виконкомі колишньої Соколівської сільської ради заповіту не посвідчувалося. [PERSON] хворіла і потребувала постійного догляду. Саме тому позивач забрав її на постійне проживання до себе у м. Львів, де вона проживала без реєстрації аж до своєї смерті. Оскільки заповіту [PERSON] не залишала, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті [PERSON] , інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, окрім позивача, не було. Чоловік покійної [PERSON] помер швидше, а саме у [INFO] . Оскільки позивач постійно проживав із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, то на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, відтак вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав. Згодом позивач вирішив юридично оформити спадщину, але оскільки Державний акт на право приватної власності на землю втрачено (у позивача наявна тільки ксерокопія), то він звернувся із адвокатським запитом у відділ №5 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, щоб отримати інформацію про наявність у [PERSON] земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Довідкою від 01.02.2023 повідомлено про те, що згідно книги реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХI сесії Жидачівської районної Ради народних депутатів від 16.06.2000 року №194, на гр. [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ №015008 від 26.02.2001 року. Реєстраційний номер 7. Площа земельної ділянки 1.1706 га. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 23.10.2022 року звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , однак нотаріус відмовив у його видачі через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки на території Соколівської сільської ради, що належали померлій і є спадковим майном. Окрім того, місце реєстрації проживання позивача відмінне від місця реєстрації проживання спадкодавця на час її смерті, саме тому для юридичного оформлення спадщини, позивачу необхідно встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вважаючи, що його спадкові права порушено, позивач звернувся із даним позовом до суду. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 24.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 15.03.2023./а.с.20-21/; Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.03.2023 підготовче провадження в справі закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 11.04.2023/а.с.27-28/; Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.04.2023 справу розглядом відкладено на 08.05.2023 /а.с.33/; Розгляд справи по суті відбувся 08.05.2023 за участю представника позивачки. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням засобу зв`язку «Укрпошта», наявними в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що спадкодавиця постійно проживала разом із сином позивачем по справі [PERSON] на час відкриття спадщини у м. Львів, оскільки останні роки хворіла і потребувала лікування. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 1 ст. 223 ЦПК\~України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.02.1968 [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний запис №2, а його батьками є [PERSON] та [PERSON] /а. с.9/; Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.03.1994 Соколівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 12.03.1994 у віці 63 роки помер [PERSON] /а.с.10/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22.12.2005 Соколівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 22.12.2005 у віці 61 рік померла [PERSON] /а.с.11/. Відповідно до довідки від 10.02.2023 №19 виданої виконавчим комітетом Бібрської міської ради, [PERSON] на час своєї смерті, що наступила 22.12.2005 була зареєстрована одна по [ADDRESS] , однак фактично на момент смерті проживала у м. Львів у сина [PERSON] . У виконкомі Соколівської сільської ради від імені [PERSON] заповіту не посвідчувалося /а.с.12/. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 70754701 від 29.11.2022 інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня./а.с.13/. Відповідно до довідки від 01.02.2023 виданою відділом у Жидачівському районі Головного управління Держгеокаждастру у Львівській області , згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі рішення ХІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Жидачівської районної Ради народних депутатів від 16.06.2000 №194, на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015008 від 26.02.2001. Реєстраційний номер 7. Площа земельної ділянки 1,706 га/а.с.14/. Згідно з копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЛВ №015008 від 26.02.2001, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради, загальною площею 1,1706 га. /а. с.15/. Згідно листа приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу №26/02-31 від 23.02.2023, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно /а. с.17/. При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Пунктом 1 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~№ 5\~від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268\~ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29\~ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивачки за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачкою та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Приписами статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.батька, так і з боку матері. Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; \~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Таким чином, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. Встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем позивачу необхідно для юридичного оформлення спадщини, так як відповідно до ч. 3\~ст.1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відтак, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач є спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] своєчасно та належним чином, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини. Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що спадкодавиця [PERSON] , за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивач оформити право на спадкове майно не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved