Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3\~частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі, але з липня 2021 року вони не проживають разом. Шлюбних відносин не підтримують, не ведуть спільний побут та спільний бюджет. Шлюб носить формальний характер. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Зазначає, що зверталась до [PERSON] з проханням матеріально підтримувати дітей, сплачувати аліменти, так як між позивачем та відповідачем стосунки фактично припинені, вони не проживають разом, не ведуть спільний побут, не мають спільного бюджету, а діти перебувають на утриманні позивача. [PERSON] дав усну обіцянку, що він зобов`язується сплачувати аліменти на дітей, але грошові кошти на утримання синів не надходять. Відповідач не бажає добровільно брати на себе обов`язок з матеріального забезпечення й утримання своїх дітей. Протягом останнього часу відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо придбання дитячого одягу, продуктів харчування, ліків, не виділяє кошти на відпочинок та дитяче дозвілля дітей. Вказує, що позивач самостійно утримує дітей, але коштів на належне утримання та виховання дітей не вистачає. За таких обставин їй потрібна матеріальна допомога з боку відповідача для утримання дітей. Позивач вказує, що відповідач по стану здоров`я працездатний, працює офіційно старостою в селі Безводне, Могилів-Подільського району, Вінницької області. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 26.04.2023 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, хоча повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, 15.05.2023, до початку судового засідання, судом отримано заяву позивача, в якій вона підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні у повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча судом повідомлявся про час, дату та місце проведення розгляду справи у встановленому законом порядку. Між тим, 05.05.2023 судом отримано письмову заяву відповідача про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Враховуючи думку позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків: в судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується даними свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] від 28.08.2012, виданого виконкомом Безводнівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, актовий запис №1 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають синів: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.01.2023 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.11.2012 (а.с. 10, 11). Судом також встановлено, що сторони разом не проживають тривалий час і їхні спільні діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її повному утриманні. Позивачка не має можливості самостійно утримувати двох неповнолітніх дітей, враховуючи розмір її доходів. [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту опитування сусідів №568 від 11.04.2023, який виданий Департаментом соціальної політики ЧМР, діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] з 2021 року (а.с.12-13). З довідок, виданих Черкаською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №12 ЧМР від 30.03.2023, вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчається в 6-А класі, [PERSON] , [INFO] навчається в 5-А класі(а.с.14, 15). Судом також встановлено, що неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивача. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідачем подано заяву датовану 28.04.2023 в якій вказав, що заперечень до винесення рішення не має. Відповідно до ст. 206 ЦПК України судом прийнята заява відповідача про визнання позову, що не суперечить нормам закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989\~року,\~ - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~Сімейного\~кодексу\~України батьки\~зобов`язані\~піклуватися\~про\~здоров`я\~дитини,\~її\~фізичний,\~духовний\~та\~моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182\~СК України\~визначено,\~що при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує:\~стан здоров`я\~та\~матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у\~платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних\~чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на\~праві\~власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника аліментів\~майна\~та\~майнових прав,\~у\~тому\~числі рухомого\~та\~нерухомого\~майна,\~грошових\~коштів,\~виключних\~прав\~на результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; доведені\~стягувачем\~аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у\~тому\~числі на\~придбання\~нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума\~яких\~перевищує десятикратний\~розмір\~прожиткового\~мінімуму для\~працездатної\~особи,\~якщо\~платником\~аліментів не\~доведено\~джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення.\~Розмір\~аліментів\~має бути\~необхідним\~та\~достатнім для\~забезпечення\~гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину\~не може\~бути\~меншим,\~ніж\~50\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований\~розмір\~аліментів на\~одну\~дитину\~становить розмір\~прожиткового\~мінімуму\~для дитини\~відповідного\~віку\~і може\~бути\~присуджений\~судом у\~разі\~достатності\~заробітку (доходу)\~платника\~аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка\~буде\~стягуватися як\~аліменти\~на\~дитину,\~визначається\~судом\~(ч.\~1\~ст.\~183\~СК\~України). Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч.2 ст.183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача та відповідача, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення заяви і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дітей, мають ґрунтуватися на повазі до прав дітей та їх людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме, - стягувати з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3\~частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2023 року (дата подачі позову до суду) і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною ( [PERSON] , [INFO] ) повноліття. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітніх дітей. Також, суд звертає увагу, що платник аліментів (відповідач по справі), відповідно до ст. 192 СК України, вправі звернутися до суду з позовом до стягувачів аліментів щодо зменшення розміру аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, враховуючи обставини, про які повідомив відповідач (перебування на примусовому виконанні виконавчих документів, виданих судами на виконання інших судових рішень про стягнення аліментів на дітей, які є неповнолітніми). Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі в сумі 1073 грн. 60 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved