Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачі звернулись до суду із позовною заявою до [PERSON] , Територіальна громада м.Кам`янське в особі Кам`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, у якій просять визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 1/6 частини квартир [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 1/6 частини квартир [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що вона, [PERSON] , вимушена звернутись до суду від свого імені та від імені свого сина [PERSON] , [INFO] з позовом до [PERSON] та Територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування на 2/6 квартири [ADDRESS] , так як 19.03.2019 року, так як [INFO] помер її чоловік і батько її сина [PERSON] , [INFO] , який проживав разом із нею та сином за адресою [ADDRESS] . Чоловік за життя заповіту не складав. Чоловік володів на праві власності 1/2 часткою квартири [ADDRESS] , співвласником квартири є його син від першого шлюбу - [PERSON] , якому належить частки зазначеної квартири. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на належну йому частку квартири, спадщину вона та її син прийняли та вчасно подали відповідну заяву до нотаріальної контори. Свідоцтво про право власності видано не було, оскільки власник квартири, а саме, [PERSON] , тримає у себе правовстановлюючий документ на квартиру і не дає його їй без будь-яких поважних причин. Вона зверталась до [PERSON] про необхідність надання їй до нотаріальної контори, але він сказав що документи були втрачені. Враховуючи всі існуючі факти та обставини викладені у позовній заяві та докази, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на 1/6 частки квартири [ADDRESS] , а також діючи в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на 1/6 частки квартири [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явились. Надали заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник Територіальної громади м.Кам`янське в особі Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Рішення просили ухвалити на розсуд суду. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивачі проти заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.1 ст.280 та відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданого 08.09.2006 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про те, що [PERSON] , [INFO] , народжений у м. Дніпропетровськ та [PERSON] , [INFO] , народжена у м. Дніпропетровськ, 08.09.2006 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №743. Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого 22.08.2006 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про те, що [PERSON] , народився [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що в Книзі реєстрації народжень 29.11.2005 року зроблено відповідний актовий запис №1300, батьками дитини записані [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданого 31.05.2019 року південним районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про те, що [PERSON] , [INFO] , народжений у м. Дніпро, помер [INFO] у віці 51 рік, про що 20.03.2019 року складено актовий запис №282. Спадкова справа № 412/2019 до майна померлого [PERSON] відкрита Першою кам`янською державною нотаріальною конторою 22 лютого 2021 року за заявою спадкоємця першої черги: дружини - [PERSON] . Крім дружини іншим спадкоємцем за законом є неповнолітній син померлого - [PERSON] , [INFO] . У склад спадкового майна входить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Для підтвердження права власності померлого на зазначену частину квартири до Комунального підприємства «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» було надано запит. У відповіді, наданій Комунального підприємства «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» 05 вересня 2022 року вих. № 1/1118 повідомляється, що вказана квартира належить спадкодавцю [PERSON] та іншому співвласнику [PERSON] по 1/2 частині кожному, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бузоверя С.А., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу 27 грудня 2003 року за реєстровим № 2778. Спадкоємцем правовстановлюючого документу, а саме договір купівлі-продажу квартири від 27 грудня 2003 року, нотаріусу не надані, у зв`язку з їх втратою. Відповіддю приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу №12/01-16 від 12.10.2022, де значиться, що на запит нотаріуса першої кам`янської державної нотаріальної контори №1326/02-14 від 13.09.2022 повідомлено про неможливість видати [PERSON] дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого мною 27.12.2003 за реєстровим №2778, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , оскільки згідно п.1.1 глави 22 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - дублікат документа, посвідченого або виданого нотаріусом, видається у разі втрати або зіпсування документа за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія. За отриманням дубліката вищевказаного договору купівлі-продажу звернулась тільки спадкоємиця після померлого [PERSON] - [PERSON] . [PERSON] - співвласник квартири [ADDRESS] , за отриманням дубліката не звертався. Постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій №1336/02-31 від 16.09.2022, де значиться, що [PERSON] звернулась до Першої кам`янської державної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом після чоловіка - [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 67 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-12 встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Постановою № 1336/02-31 від 16.09.2022 року державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з ненаданням правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності на 1/2 частку квартири на ім`я померлого. Спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. При вирішенні питання спадкування за законом, враховуються такі юридичні факти, як: родинні стосунки (кровна спорідненість), шлюбні відносини, усиновлення (удочеріння), перебування на утриманні спадкодавця. Центральним субінститутом спадкування за законом є інститут черговості, який полягає в тому, що за загальним правилом кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування за відсутності бодай одного спадкоємця попередньої черги, обумовленого різними причинами: фізичною відсутністю, усуненням від права на спадкування, неприйняттям спадщини або відмовою від прийняття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про народження та свідоцтвом про шлюб. Частиною 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняття її. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. ЦК України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених ст. ст. 335, 376, 392 цього Кодексу. Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч.1 ст.95 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, судом було встановлено всі фактичні обставини справи та досліджено зібрані у справі докази, тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Територіальна громада м.Кам`янське в особі Кам`янської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, а саме, визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 1/6 частини квартир [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , [INFO] в порядку спадкування за законом після смерті його батька - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , право власності на 1/6 частини квартир [ADDRESS] .

Outcome: approved