Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.07.2013 року він та відповідач зареєстрували шлюб, про що зроблено запис за №579. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя не склалось, через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливості зберегти сім`ю. Подружні стосунки припинені, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Спори з приводу розподілу спільного майна та щодо місця проживання дитини відсутні, оскільки вирішені в позасудовому порядку. За обопільною домовленістю дитина буде проживати з відповідачем. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.03.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Витребувано у позивача [PERSON] оригінал свідоцтва про одруження. На виконання ухвали суду від 31.03.2023 від позивача 06 квітня 2023 року надійшла заява разом з оригіналом свідоцтва про шлюб. 10 квітня 2023 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, відповідач погодилась з вимогами позивача, вважає за необхідне розірвати шлюб, який існує формально. Крім того зазначила, що не заперечує проти розгляду справи в спрощеному проваджені. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. Відповідач надала до суду відзив, яким позовні вимоги визнала, просила розгляд справи провести без її участі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що сторони уклали шлюб, який було зареєстровано 26 липня 2013 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №579, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26.07.2013 року (а.с. 22). В шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Відповідно до інформаційної довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб дитина зареєстрована разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в своєму відзиві просила суд залишити прізвище без змін. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved