Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Тростянецька селищна рада Гайсинського району Вінницької області, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ладижинської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способів участі батька у вихованні дитини. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.01.2022 було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». Окрім того, під час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. При цьому за рішенням суду та за взаємною згодою батька та матері, [PERSON] залишилася проживати разом з матір`ю, а батько у свою чергу сплачує аліменти на утримання дитини. З моменту розлучення між сторонами почалися непорозуміння щодо участі у вихованні та спілкуванні з донькою, оскільки [PERSON] чинить батькові перешкоди: зокрема не дає можливості вільно зустрічатися та спілкуватися з дитиною. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням надати можливість спілкуватися з дитиною, дозволити забирати дитину за місцем свого проживання, гуляти з нею без присутності матері, які відповідачка ігнорувала та повністю ізолювала доньку [PERSON] від нього. Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що його спілкування з дитиною спричинить будь-яку шкоду не існує, донька бажає спілкуватися з ним, та прихильна до нього. Позивач зазначив, шо створення відповідачкою перешкод у його спілкуванні з дитиною порушує не лише його права як батька, а в першу чергу суперечить інтересам дитини. Також у позові зазначено, що [PERSON] має постійний та стабільний дохід, постійне місце проживання, з усіма належними умовами для проживання, виховання та утримання дитини, де є іграшки та різні розвиваючі ігри, і все необхідне, аби приймати активну участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. Протипоказань по здоров`ю в нього не має, за наданням медичної допомоги до лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не звертався та на обліку не перебуває. Тобто обмежень для спілкування з дитиною не має. Окрім того, [PERSON] звертався до відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області з питань не допуску його відповідачем до зустрічі з рідною дитиною. В ході розгляду повідомлення працівниками поліції це особливого результату не дало. Відповідач повідомила працівникам поліції, що батько може спілкуватися з донькою у її присутності. Тому, позивач змушений звертатися до суду із позовом, в якому просити визначити йому порядок участі у вихованні малолітньої доньки. На підставі викладеного вище, просив суд усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні та участі у вихованні його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] шляхом визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою в наступний спосіб: систематичні побачення з донькою щопонеділка, середи та п`ятниці кожного тижня з 09:00 год. до 20:00 год., без участі матері [PERSON] ; систематичні побачення з донькою, з урахуванням її думки, з 17:00 год. щосуботи до 18:00 год. щонеділі кожного місяця, без участі матері [PERSON] ; перебування доньки, з урахуванням її думки, в гостях у батька протягом 20 днів у літній період щороку, без участі матері [PERSON] ; перебування доньки, з урахуванням її думки, в гостях у батька протягом 10 днів у зимовий період щороку, без участі матері [PERSON] ; перебування дитини у батька з 30 грудня по 2 січня кожного парного року, з урахуванням думки дитини. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Ухвалою суду від 20.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Витребувано від Тростянецької селищної ради Гайсинського району Вінницької області та від Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Ладижинської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні та спілкуванні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 01.11.2022 до суду надійшло клопотання представника позивача, адвоката Бодачевського Р.В. про залучення у даній справі, в порядку ст. 53 ЦПК України, Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Тростянецької селищної ради та витребування письмового висновку щодо розв`язання спору, відповідно до ст.19 СК України, оскільки предметом позову являється вимога про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та встановлення способів участі батька у вихованні дитини. 08.11.2022 від представника відповідача, адвоката Конякіна М.С. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що фактично не заперечується сам факт того, що позивач має право на спілкування з донькою, однак спосіб, який запропонував [PERSON] є неправильним та не враховує вік дитини, її режим дня та участь матері у вихованні дитини. Також зазначено, що відповідно до постанови ВС в справі №758/5545/18 від 29.07.2021 року ВС підкреслив, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан і здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення в тому числі стан психологічного здоров?я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. ВС також зазначив, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов?язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов?язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров?я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, статті 11 Закону України «Про охорону дитинства». Також у відзиві звертав увагу на ту обставину, що малолітня [PERSON] , 2020 року народження, систематично відвідує Тростянецький КЗДО загального розвитку, тобто у дитини є свій режим пов?язаний з відвідуванням даного закладу. Окрім того, батько дитини зловживає своїм правом на побачення з дитиною, а саме не повертав тривалий час до місця постійного проживання, чим порушував графік дитини та її повсякденні умови проживання, що грубо порушує права дитини. Також батько ніяким чином не намагався брати участь у вихованні дитини, адже зібрані стороною відповідача докази ніяким чином не відображають того. З урахуванням наведеного, сторона відповідача вважає, що саме збалансування наведених вище прав і гарантій має бути основою для належного виконання рішення суду про участь у спілкуванні дитини з батьком. У даній справі дитині не виповнилось 3 років, дитина має стійкий графік відвідування дошкільного закладу, без втручання відповідача проживає в стійкому та спокійному середовищі - задоволення позовних вимог призведе до дисбалансу у вихованні та розвитку дитини, пов?язаному з тривалими за часом розривами з постійними умовами проживання. На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову просив відмовити. Ухвалою суду від 15.11.2022 залучено до участі у даній справі в якості третьої особи - Орган опіки та піклування Служби у справах дітей Тростянецької селищної ради. Витребувано письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 20.12.2022 до суду було подано висновок Органу опіки та піклування Тростянецької селищної ради щодо встановлення порядку участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донько. [PERSON] , [INFO] . 02.01.2023 від Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області надійшов висновок від 27.12.2022 щодо розв`язання спору. 01.02.2023 від [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позовних вимог шляхом заміни одних позовних вимог іншими, в порядку ст.49 ЦПК України. Також подав клопотання про виклик свідків. Просив усунути перешкоди позивачу у спілкуванні та участі у вихованні дитини [PERSON] шляхом визначення порядку участі у вихованні та спілкуванні з донькою в наступний спосіб: перший та останній тиждень місяця з п`ятниці 17:00 год. до 16:00 год. неділі включно, за місцем проживання батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; день народження батька [PERSON] , з 12:00 год. 30 жовтня до 18:00 год 30 жовтня кожного року за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; в день народження дитини, [PERSON] : на наступний день після дня народження, з 12:00 год. 19 березня до 18:00 год. 19 березня за місцем проживання батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; літній відпочинок з батьком протягом 10 днів, враховуючи стан здоров`я дитини; у разі хвороби дитини, [PERSON] , залишається з матір`ю. Батько дитини, [PERSON] , забирає дитину та повертає її за місцем проживання матері або за домовленістю між батьками. Ухвалою суду від 08.02.2023 прийнято заяву [PERSON] про зміну предмету позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі, а справу призначено до судового розгляду по суті. Задоволено клопотання про виклик свідків. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково зазначив, що був одружений із [PERSON] . Проживали разом у м. Ладижин, в матір`ю позивача. Згодом стосунки погіршилися і сторони вирішили розлучитися. Після розірвання шлюбу відповідачка не дозволяла бачитися з дочкою, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. Представник позивача, адвокат Бодачевський Р.В., підтримав змінені позовні вимоги, зазначивши про те, що коли сторони проживали разом, дитина зростала в оточенні сім`ї. Після розірвання шлюбу відповідачка переїхала жити до своїх батьків та в подальшому почала перешкоджати [PERSON] у спілкуванні з дитиною. Просив позов задовольнити, інших клопотань не заявляв. Представник відповідача, адвокат Конякін М.С. в судовому засіданні вказав, що у відзиві зазначалось проте, що [PERSON] не забороняє позивачу бачитися з дочкою, однак її не влаштовує спосіб побачень, визначених [PERSON] . Позивач намагається вирішити конфлікт між сторонами, однак не думає про саму дочку. Він не звертався до сімейного лікаря, не був у садочку, тим самим не цікавився дитиною. Як відомо представнику відповідача, усі спілкування між сторонами переходили в погрози. Його довірителька не проти побачень позивача з дочкою, однак в суді розглядається ще справа за позовом бабусі, яка теж хоче побачень з онукою. Підтвердив наявність спору з приводу участі батька у вихованні дочки. Просить щоб при вирішені справи були враховані перш за все інтереси дитини. В подальшому зазначив, що проти змінених позовних вимог не заперечує. Треті особи в підготовче засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без участі їх представника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що являється матір`ю позивача, а відповідачка є її колишньою невісткою. Діти після одруження проживали разом з нею. Народилася дитина і цілий рік виховувалась в нормальній обстановці, ходила в садочок, свідок їй приділяла увагу, допомагала. Після розірвання шлюбу почалися перешкоди у спілкування з дівчинкою, чим порушувалися права дитини, яка хотіла бути з нею та позивачем. Через деякий час [PERSON] взагалі перестала давати дитину. Син телефонував до неї, щоб побачити дочку, ніби домовилися, однак потім у відповідачки різко змінювалися плани і вона дитину не давала. Свідок [PERSON] зазначив, що він є рідним братом [PERSON] . Вказав, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачем почала чинити перешкоди останньому у спілкування з донькою. Це розпочалося у квітні-травні минуло року. Інколи його брат спілкувалися з дитиною по вайбері. Після останньої розмови, коли [PERSON] сказала дитині, що вона до батька не поїде, довівши її до сліз, спроби дзвінків припинилися. Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2019, який рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.01.2022 було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінено прізвище на дошлюбне « [PERSON] » (а.с.8,9). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є сторони [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.03.2020 (а.с.10). Встановлено, що на даний час малолітня [PERSON] проживає разом зі свою матір`ю. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, ст. ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з положенням ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини. Згідно ст.150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно копії рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 04.01.2020 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 17 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.8,9). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до поліції з питань не допуску його відповідачем до зустрічей з дитиною. З довідки ст. ДОП СП ВП №2 Савчука О. від 12.08.2022 встановлено, що 06.08.2022 до чергової частини ВП №2 надійшла заява [PERSON] про те, що його колишня дружина не дає бачитися зі спільною дочкою. Вказане звернення зареєстровано до журналу ЄО ВП №2 за №1805. В ході розгляду даного повідомлення, [PERSON] було рекомендовано звернутися до органів опіки і піклування або до суду для визначення днів та годин зустрічі з дочкою (а.с.21). З досліджених в судовому засіданні доказів також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , задекларована у сімейного лікаря Новоободівської АЗПСМ [PERSON] з дня народження і по теперішній час. При відвідуванні дитини лікарем дома конфліктних та стресових ситуацій в сім`ї не спостерігалося. Зауважень до мами по догляду за дитиною не було. Батько дитини та бабуся ( [PERSON] ) щодо стану здоров`я дитини жодного разу не зверталися до сімейного лікаря, що підтверджується повідомленням директора КНП «Тростянецький ЦПМСД» М.Шевчука від 25.10.2022 №332 на адвокатський запит від 24.10.2022 (а.с.50). З довідки директора Тростянецького комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку «Дивограй» від 25.10.2021 №103 вбачається, що [PERSON] з 2021 року відвідує заклад. Протягом перебування її у групі «Карапуз», зі слів вихователя, тісний зв`язок з працівниками закладу, батьківським колективом тримала мама [PERSON] , яка приводила та забирала із садочка дитину та ніколи не перешкоджала зустрічі тата з донькою, так як у нього є рівні права щодо дитини (а.с.51). Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 142 СК України діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами першою - третьою статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню . Стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. З огляду на статтю 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. На підставі статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною другою статті 159 СК України встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з батьками. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Так, позивач, як батько, намагається приймати участь в житті та вихованні своєї доньки, однак вважає, що через перешкоди, які чинить відповідачка, він позбавлений можливості в повному обсязі реалізувати своє право на участь в житті та вихованні [PERSON] , тому просить встановити чіткий регламент його зустрічей з дитиною. З відзиву вбачається, що [PERSON] не заперечує проти зустрічей дитини з батьком, однак вважає спосіб, який запропонував відповідач є неправильним та не враховує вік дитини, її режим дня та участь матері у вихованні дитини. Разом з тим у судовому засіданні представник відповідача підтвердив наявність перешкод з боку його довірительки у побаченнях батька з дочкою та не заперечив проти встановлення такого порядку у часті батька у вихованні дитини, як те вказано у зміненій позовній заяві. Суд вважає, що неможливо обмежувати право позивача як батька на особисте спілкування з донькою та обмежити його участь у вихованні дитини, що призведе до унеможливлення реалізації його прав, які закріплені у статтях 7, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, статтях 141, 153 СК України та статті 15 Закону України "Про охорону дитинства". Під час розгляду справи відповідачкою не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з дитиною, передбачене положеннями частини другої статті 157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за донькою самостійно, що могло б перешкоджати нормальному розвитку дитини. Окрім того, судом встановлено, що [PERSON] має постійне проживання. Останній зареєстрований в [ADDRESS] (а.с.7). Окрім того, йому належить частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.12.2008 та Свідоцтвом про право власності на житло (а.с.13-15). Відповідач має постійний та стабільний дохід, працюючи на посаді водія автотранспортних засобів в Філії «МХП ЛОГІСТИКА» ПрАТ «МХП», що підтверджується довідкою від 24.08.2022 (а.с.11). Окрім того, [PERSON] , 1995 р.н. на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.с.12, 16,17). Тобто в судовому засіданні не встановлено обмежень відповідача [PERSON] для спілкуванні з дитиною. Судом критично оцінено роздруківки з месенджера (а.с. 18-19), оскільки з їх змісту неможливо ідентифікувати абонентів. Однак судом ураховано, що учасники справи підтвердили наявність спору з приводу участі батька у вихованні дочки. Ураховуючи наведене, суд вважає, що батько, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Таким чином законодавчо закріплено право на спілкування з дітьми та участі у їх вихованні того з батьків, хто не проживає спільно з дітьми та відповідно обов`язок того з батьків, з ким проживають діти, не чинити перешкод у здійсненні такого права. Позивач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком. Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини. При цьому таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дітьми, тобто на побаченні з ними, що є основною формою особистого спілкування. Варто зазначити, що у справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положеннями статті 19 СК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Разом з тим, варто зазначити, шо не звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Під час розгляду судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Встановлюючи порядок участі батька [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] , слід взяти до уваги поведінку батька, яка, як встановлено судом, спрямована на участь у вихованні та житті дитини. Так, рішенням Виконавчого комітету Тростянецької селищної ради від 08.12.2022 року №256 затверджено висновок щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , та встановлено наступний графік: перший та останній тиждень місяця з п`ятниці 17:00 год. до 16:00 год. неділі включно, за місцем проживання батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; день народження батька [PERSON] , з 12:00 год. 30 жовтня до 18:00 год 30 жовтня кожного року за місцем проживання батька за адресою: [ADDRESS] ; в день народження дитини, [PERSON] : на наступний день після дня народження, з 12:00 год. 19 березня до 18:00 год. 19 березня за місцем проживання батька, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; літній відпочинок з батьком протягом 10 днів, враховуючи стан здоров`я дитини; у разі хвороби дитини, [PERSON] , залишається з матір`ю; батько дитини, [PERSON] , забирає дитину та повертає її за місцем проживання матері або за домовленістю між батьками (а.с.92-95). 02.01.2023 до суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Ладижинської міської ради від 28.12.2022 №2.1-05/2754, згідно якого зроблено висновок про доцільність прийняття участі у вихованні малолітньої доньки [PERSON] гр. [PERSON] , а саме: перший та останній тиждень місяці у неділю з 10.00 год. до 18.00 год.. на другий день дня народження дитини 19.03. з 13.00 год. до 18.00 год., у непарний рік з 31.12. до 01.01 з 17.00 год. до 13.00 год., у зимовий період з 10.00 год. 08.01. до 19.00 год. 15.01., в літній період з 15.07 з 10.00 год. до 25.07. до 18.00 год., у день народження батька 30.10 з 13.00 год. до 18.00 год., за місцем проживання батька, з можливістю здійснювати прогулянки по місту, відвідувати заклади культури та відпочинку (а.с.108). Суд вважає достатньо обґрунтованим висновок Органу опіки та піклування Служби у справах дітей Тростянецької селищної ради, у якому надано рекомендації щодо способу участі [PERSON] у вихованні дочки [PERSON] , у якому враховано інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм сином і підстав для відступу від нього судом не встановлено. Окрім того, з даним висновком погодились учасники справи. Згідно рішень Європейського суду з прав людини «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною. Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 18.12.2008 року в справі "Савіни проти України" повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 ( 995_004 ) (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, пункт 87). Як встановлено судом, позивач, який є батьком дитини, проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною, в той час, як відповідач перешкоджає у спілкуванні батька із донькою, позбавляє її, як належної опіки і виховання з боку батька, так і порушує їх право на прямі контакти, що суперечить найкращим інтересам дитини та сімейним цінностям. У судовому засіданні не доведено жодних обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з малолітньою дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. При цьому, з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наявність між подружжям спорів та існуванню конфлікту між позивачем та відповідачкою, не повинно впливати на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір, має право любити їх, спілкуватися з ними без обмеження. Окрім того, варто зазначити, що судом не встановлено необхідності побачень батька з дитиною у присутності матері, приймаючи до уваги, що між сторонами склалися неприязні відносини, що може негативно вплинути на емоційний стан дитини. Враховуючи, що позивач не позбавлений батьківських прав, його негативна поведінка відносно дитини не підтверджена належними доказами, малолітній вік дитини, вікові особливості її психоемоційного розвитку, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, а також те, що [PERSON] досягла того віку, коли вона може перебувати певні періоди часу без матері та дотриманий розумний баланс на участь у вихованні дитини між батьками, надавши оцінку наданим сторонами по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. На переконання суду, задля збереження зв`язків дитини із батьком саме такий спосіб участі позивача у спілкуванні і вихованні дочки, який визначений Органом опіки та піклування Служби у справах дітей Тростянецької селищної ради, та затверджений рішенням виконавчим комітетом Тростянецької селищної ради від 08.12.2022 року №256, є таким, що відповідатиме віковим потребам дитини, та буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Також суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Вимог щодо розподілу судових витрат у змінених позовних вимогах не заявлялось та не було заявлено у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved