Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача 30345,16 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з рішеннями Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області «Про визначення виробника/виконавця житлово-комунальних послуг» № 322 від 09 вересня 2008 року та № 412 від 24 липня 2009 року ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з централізованого холодного водопостачання та водовідведення. Послуги надані в повному обсязі для квартири [ADDRESS] . [PERSON] є власником даної квартири і користується житлово-комунальними послугами, однак не оплачує отримані послуги. Станом на жовтень 2022 року в [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 30345,16 грн. Заборгованість споживача зростає у зв`язку з тим, що споживач самовільно від`єднався від системи централізованого опалення. Порядок відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання в багатоквартирних житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22 листопада 2005 року № 4. Внесені зміни наказом від 31 жовтня 2007 року № 1268 до Порядку чітко вказують про неможливість відключення від мереж ЦО і ГВП окремих квартир у багатоквартирному будинку і передбачають відключення від мереж ЦО і ГВП будинку в цілому за рішенням загальних зборів, за згодою всіх власників (100%) приміщень у житловому будинку (зі змінами та доповненнями, (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин). Чітко вказується про неможливість відключення в наказі № 169 від 26 липня 2019 року «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води». Несвоєчасна сплата за спожиті енергоносії ставить під загрозу нормальну господарську діяльність підприємства через відсутність коштів для придбання газу, електричної енергії, матеріалів для забезпечення надання відповідної якості послуг, виплати заробітної плати працівникам підприємства та здійснення інших обов`язкових розрахунків. У 2018 році ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» зверталося із позовною заявою до Яворівського районного суду Львівської області про стягнення боргу (солідарно) за наданні комунальні послуги з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (справа № 460/4801/17). Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року позов задоволено частково. Яворівським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління у Львівській області борг було стягнуто із споживачів. У березні місяці 2021 року, підприємство звернулося до Яворівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Судовий наказ видано 13 квітня 2021 року. Боржник звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06 травня 2021 року судовий наказ скасовано. 23 листопада 2021 року ними надіслано до Яворівського районного суду Львівської області позовну заяву про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Ухвалою від 04 січня 2022 року у справі № 944/6634/21 позов було залишено без руху, а ухвалою від 01 лютого 2022 року повернуто позовну заяву із можливістю повторного звернення до суду. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 березня 2023 року представник відповідача [PERSON] адвокат Варениця В.С. подав заяву про застосування позовної давності, в якій зазначив таке. За змістом позовної заяви ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» ставиться питання про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 30345,16 грн. З долученого до позовної заяви додатку «Деталізація по споживачу» вбачається, що сума 30345,16 грн як заборгованість споживача [PERSON] станом на 30 вересня 2022 року складається з суми заборгованості в розмірі 22042,73 грн станом на 01 січня 2018 року та суми заборгованості в розмірі 19190,37 грн за період з 01 січня 2018 року до 01 жовтня 2022 року. Відповідач заявлений позов не визнає та вважає його безпідставним, оскільки система опалення квартири за адресою: [ADDRESS] , з початку опалювального сезону 2008 року (з жовтня 2008 року) від`єднана від системи централізованого опалення, в квартирі змонтована система автономного опалення. Дані обставини підтверджені рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2009 року в цивільній справі № 2-1466/2009 за позовом ТзОВ «Енергія-Старичі» до [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення 1876,90 грн, згідно з яким судом встановлено та підтверджено документально, що квартира [ADDRESS] відповідно до п. 26 постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, без порушення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку, була відключена від центрального теплопостачання. Вказаним рішенням суд визнав, що відповідач не користується послугами, які надає ТзОВ «Енергія-Старичі» з 2008 року, нарахована сума боргу є безпідставною, що є підставою для відмови у позові. Таким чином, сума заборгованості в розмірі 1876,90 грн за спожиту теплову енергію не підлягає до стягнення відповідно до судового рішення, яке набрало законної сили. Крім того, позивачем 01 листопада 2022 року подано до суду позовну заяву про стягнення заборгованості з [PERSON] за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 30345,16 грн ще за період до 01 січня 2018 року та за період з 01 січня 2018 року до 01 жовтня 2022 року. Відповідно до чинного законодавства оплата житлово-комунальних послуг здійснюється щомісячно до 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Відповідач [PERSON] з жовтня 2008 року (з часу від`єднання квартири від централізованого опалення) жодного разу в добровільному порядку не оплатив позивачу послуги з централізованого опалення, тобто не визнавав свого боргу (обов`язку сплачувати послуги централізованого опалення). Зазначена в додатку до позовної заяви «Деталізація по споживачу» за червень 2020 року сума 10887,94 грн була сплачена в порядку примусового виконання виконавчого листа по рішенню Яворівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року у справі № 460/4801/17. Тому дана обставина не підпадає під підставу для переривання позовної давності за фактом визнання особою свого боргу чи іншого обов`язку. Також позовна давність не була перервана фактом подання в березні 2021 року ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] 16774,91 грн заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Відповідний правовий висновок про відступлення попереднього висновку викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, в якій визначено, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. Надісланням ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» 23 листопада 2021 року до суду позовної заяви до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, яка ухвалою від 04 січня 2022 року залишена без руху, а ухвалою від 01 лютого 2022 року повернута позивачу, також не було перервано позовної давності, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі. Таким чином, пред`явивши до суду 01 листопада 2022 року позовну заяву про стягнення з [PERSON] 30345,16 грн заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення, позивачем пропущено позовну давність щодо стягнення такої заборгованості за період до жовтня 2019 року (комунальні послуги за жовтень 2019 року повинні були сплачені до 20 листопада 2019 року). За приписами ч. ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В судове засідання представник позивача ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» не прибув, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також у\~задоволенні заяви\~представника відповідача\~про застосування\~позовної давності\~просить відмовити,\~посилаючись на\~те,\~що у\~листопаді 2017\~року ТзОВ\~«Енергія-Тепловодосервіс»\~звернулося в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~спожиті комунальні\~послуги на\~суму 2028,71\~грн.\~Судове рішення\~у даній\~справі було\~прийняте 18\~лютого 2020\~року.\~Відповідно до\~ст.\~264\~Цивільного кодексу\~України перебіг\~позовної давності\~переривається вчиненням\~особою дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку. Позовна\~давність переривається\~у разі\~пред`явлення\~особою позову\~до одного\~із кількох\~боржників,\~а також\~якщо предметом\~позову є\~лише частина\~вимоги,\~право на\~яку має\~позивач. Після\~переривання перебіг\~позовної давності\~починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року, Закону України № 540 від 30 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій, у зв`язку з поширенням короно вірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який був доповнений п. 12 такого змісту «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширення короно вірусної хвороби (COVID-19)», стоки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Під час розгляду даної справи, позивачем не подавалося заяви про збільшення позовних вимог, однак плата за комунальні послуги нараховувалася та не сплачувалася. Позовну давність щодо стягнення заборгованості за період до жовтня 2019 року позивачем не пропущено, оскільки, в цей час розглядалась дана справа. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не прибули, однак представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, заявлений повністю заперечує, так як система опалення квартири [PERSON] з жовтня 2008 року від`єднана від системи централізованого опалення, а в квартирі змонтована система автономного опалення, що підтверджується рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2009 року в цивільній справі № 2-1466/2009. Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини встановлені рішенням суд у цивільній справі, що набрало законної сили, не допускаються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи. Оскільки відповідач [PERSON] не користується послугами з централізованого опалення, які надає ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс», то в нього не виникає обов`язку оплачувати такі послуги. Просить в позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. Зважаючи на викладене вище, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та їх представників, на підставі наявних доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою учасників. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 26 квітня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 01 травня 2023 року. Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Суд встановив, що відповідно до рішень Старичівської сільської ради Яворівського району Львівської області № 211 від 08 листопада 2007 року, № 322 від 09 вересня 2008 року та № 412 від 24 липня 2009 року позивач є виробником/виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, з централізованого опалення. Вказана обставина не оспорюється сторонами. Також суд встановив та не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] проживає за адресо: [ADDRESS] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2009 року відмовлено в задоволенні позову ТзОВ «Енергія-Старичі» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення 1867,90 грн за безпідставністю позовних вимог. Рішенням Яворівського\~районного суду\~Львівської області\~від 18\~лютого 2020\~року було\~частково задоволено\~позов ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс»: стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» 10091,96 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення з вересня 2014 року до жовтня 2017 року включно. Відповідно до даного рішення суду, а також виданого на його підставі виконавчого листа, з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в червні 2020 року було стягнуто на користь ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» 10091,96 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, що підтверджується деталізацією по споживачу за період з 01 січня 2018 року до 30 вересня 2022 року. Також судом встановлено, що у березні 2021 року ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулося до Яворівського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Судовим наказом Яворівського районного суду Львівської області від 13 квітня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» суму боргу за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 16774,91 грн. Ухвалою Яворівського районного суду від 06 травня 2021 року судовий наказ від 13 квітня 2021 року було скасовано. 01 грудня 2021 року ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулося в Яворівський районний суд Львівської області з позовом про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 січня 2022 року дану позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 01 лютого 2022 року повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків. Відповідно до ч. ч. 1 3 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Згідно з п. п. 24, 25 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила № 630), які були чинними до 04 лютого 2022 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Також Правила № 630 передбачали, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Пунктами 2.1, 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4», який був чинним до 17 вересня 2019 року, було встановлено, що рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку . При цьому, обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Пунктом 26 Правил № 630 було передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Пунктами 2.6, 2.7 «Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання», затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, який був чинним до 17 вересня 2019 року було передбачено, що по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачало. Отже, наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлювали відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяли таке відключення лише щодо будинку в цілому. Однак [PERSON] не надав суду відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири за адресо: [ADDRESS] , від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому позивачем послуг з постачання тепла. Також відповідач не надав суду доказів звернення до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про відключення його квартири від мережі теплопостачання. При цьому, суд наголошує, що відповідно до норм ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. А відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечення. Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Пунктом 22 Правил № 630 було визначено, що точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири [PERSON] свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. А у разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Водночас, самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Отже, доводи відповідача про неправомірне нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання ним цих послуг, на думку суду не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] не дотримався порядку відключення його квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів. З цих же підстав суд відхиляє посилання відповідача на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2009 року у справі № 2-1466/2009. Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15 і в постанові Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 226/1437/16-ц. Також відповідно до наданої позивачем деталізації (розрахунку) по споживачу [PERSON] ( [ADDRESS] ) за період з 01 січня 2018 року до 30 вересня 2022 року, заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення станом на вересень 2022 року становила 30345,16 грн. Будь-яких обґрунтованих пояснень чи заперечень щодо неправильності чи неточності даного розрахунку відповідач суду не надав. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно із ст. 257 Цивільного кодексу України встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до норм ч. ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку. Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як зазначено раніше, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 лютого 2020 року стягнуто, в тому числі з відповідача [PERSON] , заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з вересня 2014 року до жовтня 2017 року включно в сумі 10091,96 грн. Таким чином, в даному випадку було перервано строк позовної давності та його перебіг розпочався з 01 листопада 2017 року, відповідно новий строк позовної давності мав закінчитися 01 листопада 2020 року. Як зазначено вище, у березні 2021 року ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» зверталося до Яворівського районного суду Львівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Судовий наказ був виданий Яворівським районним судом Львівської області 13 квітня 2021 року, однак скасований ухвалою суду від 06 травня 2021 року. 23 листопада 2021 року ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» подало до Яворівського районного суду Львівської області позовну заяву про стягнення із [PERSON] заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення. Однак ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04 січня 2022 року позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 01 лютого 2022 року повернуто позовну. З даним позовом ТОВ «Енергія-Тепловодосервіс» звернулося до суду 01 листопада 2022 року. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що поданням заяви про видачу судового наказу, а також подання позовної заяви без дотримання вимог процесуального закону щодо форми і змісту позовної заяви, строк позовної давності не переривається. Водночас, суд враховує, що згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину». На усій території України карантин установлено з 12 березня 2020 року і він з врахуванням неодноразових продовжень діє на даний час, що є загальновідомою обставиною. Зважаючи на викладене та враховуючи роз`яснення Верховного Суду про те, що визначені Законом від 30 березня 2020 року № 540-ІХ процесуальні строки не зупиняються, не поновлюються, а автоматично продовжуються, суд погоджується з доводами позивача про те, що ним не пропущено строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом. Враховуючи наведені вище обставини, норми законодавства та практику суду касаційної інстанції, суд дійшов висновку, що позов ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» слід задовольнити та стягнути з [PERSON] 30345,16 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення. Також згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. За подання позовної заяви ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» сплатило судовий збір в розмірі 248,10 грн (судовий збір, сплачений за подання заяви про видачу судового наказу), що підтверджується платіжним дорученням № 1231 від 29 вересня 2022 року, та в розмірі 2196,90 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1243 від 03 жовтня 2022 року. Загальний розмір сплаченого позивачем судового збору становить 2445,00 грн. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому статтею 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс», з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2445,00 грн.

Outcome: approved