Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У січні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк" або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати недійсним, укладений 16 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" (ТОВ "ФК "Довіра та гарантія") і [PERSON] договір про припинення договору іпотеки № 31-А6S/10-2006И від 20 жовтня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 2406, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 14433518 від 14 липня 2014 року, винесене державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. про зміну іпотекодержателя за договором іпотеки, р.н. 6906, 20.10.2006 р., приватний нотаріус Єлістратова С.В. (Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки 3995881, 02.11.2006), підстава виникнення іпотеки: договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ УкрСиббанк" і ПАТ "Дельта Банк", серія та номер: реєстрові №№ 2949, 2950, виданий 08.12.2011, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. В обґрунтування позову зазначало, що 07 березня 2017 року рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/20827/16 визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 14 липня 2014 року, укладений між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", визнано Банк стороною: - кредитором за договором про надання споживчого кредиту від 20 жовтня 2006 року № 31-A6S/10-2006И, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - АКІБ "УкрСиббанк") і [PERSON] ; - стороною - іпотекодержателем за договором іпотеки № 31-A6S/10-2006И від 20 жовтня 2006 року, зареєстрованим за № 6906, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] , за умовами якого останній передав в іпотеку АКІБ "УкрСиббанк" належну йому на праві власності земельну ділянку площею 0,2001 га, кадастровий номер 3221284001:01:073:0080, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі. Дане рішення суду набрало законної сили. Однак, ПАТ "Дельта Банк" стало відомо, що 16 липня 2014 року між ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" і [PERSON] був укладений договір про припинення договору іпотеки № 31-A6S/10-2006И, вчинений ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" на підставі нікчемного договору купівлі-прав вимоги. У зв`язку із укладенням ними цього договору були порушенні майнові права Банку як іпотекодержателя за договором іпотеки нерухомого майна № 31-A6S/10-2006И від 20 жовтня 2006 року. Також зазначало, що даний правочин з припинення іпотеки укладений ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" в статусі іпотекодержателя, який набуто на підставі нікчемного правочину та державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 14433518 від 14 липня 2014 року, про зміну іпотекодержателя. Вважає, що оскільки договір про припинення іпотеки, враховуючи рішення Господарського суду міста Києва від 07 березня 2017 року у справі № 910/20827/16, не створив жодних юридичних наслідків для його сторін [PERSON] і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", зазначене рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 14433518 від 14 липня 2014 року підлягає скасуванню. 01 грудня 2021 року ухвалою суду на підставі ст. 55 ЦПК України до участі у цивільній справі залучено правонаступника позивача ПАТ "Дельта Банк" - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (далі - ТОВ "Вердикт Капітал"). Позивач ТОВ "Вердикт Капітал" у судове засідання не з`явилося, його представник адвокат Змієвська Т.П. подала до суду заяву, у якій просила суд здійснювати розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Відповідач ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" у судове засідання не з`явилося, про причини неявки суд не повідомило, відзив на позов до суду не подавало. Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явився, його представник Музичук Л.В. подала до суду письмові пояснення, у яких зазначала, що позовні вимоги підтримує та просила суд задовольнити позов. З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 20 жовтня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 31-А6S/10-2006И. Того ж дня, 20 жовтня 2006 року для забезпечення зобов`язань [PERSON] за цим договором про надання споживчого кредиту № 31-А6S/10-2006И, між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] укладено договір іпотеки № 31-А6S/10-2006И земельної ділянки, за умовами якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,2001 га, кадастровий номер 3221284001:01:073:0080, що розташована за адресою: Київська область, Броварський район, село Княжичі. 08 грудня 2011 року за умовами договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" і ПАТ "Дельта Банк", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрованого в реєстрі за №№ 2949, 2950, право вимоги АКІБ "УкрСиббанк" за вказаними кредитним договором та договором іпотеки земельної ділянки від 20 жовтня 2006 року перейшло до ПАТ "Дельта Банк". 14 липня 2014 року між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 31-А6S/10-2006И та договором іпотеки земельної ділянки № 31-А6S/10-2006И, укладеними 20 жовтня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" і [PERSON] 14 липня 2014 рокуприватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. прийнято рішення № 14433518 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про зміну іпотекодержателя за договором іпотеки, р.н. 6906, 20.10.2006 р., приватний нотаріус Єлістратова С.В. (Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки 3995881, 02.11.2006), підстава виникнення іпотеки: договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "УкрСиббанк" і ПАТ "Дельта Банк", серія та номер: реєстрові №№ 2949, 2950, виданий 08.12.2011, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., винесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна за індексним номером 14433518. 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення за № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у "Дельта Банк", яким 03 березня 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено провідного професіонала з врегулювання платоспроможності банків відділу під час запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова Владислава Володимировича - уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк". 08 квітня 2015 року рішенням № 71 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про внесення змін до рішення виконавчої дирекції фонду від 02 березня 2015 року № 51 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ "Дельта Банк" та адміністрацію в АТ "Дельта Банк" строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 03 вересня 2015 року включно, а рішенням від 03 серпня 2015 року № 147 тимчасову адміністрацію АТ "Дельта Банк" продовжено до 02 жовтня 2015 року. 02 жовтня 2015 року на виконання постанови Правління Національного Банку України від 02 жовтня 2015 року за № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк", Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" строком з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку - Кадирова В.В. 11 березня 2015 року наказом № 67 уповноваженої особи Фонду гарантування вкладівфізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. вирішено здійснити в АТ "Дельта Банк" перевірку правочинів (інших договорів), вчинених (укладених) АТ "Дельта Банк" протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених положеннями ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Відповідно до витягу з протоколу № 58 від 24 вересня 2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, виявлено, що нікчемним правочином згідно із ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є, зокрема, договір купівлі-продажу прав вимоги від 14 липня 2014 року, укладений між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", у зв`язку з чим ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності. 07 березня 2017 року рішенням Господарського суду міста Києва вказаний вище позов ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Кадирова В.В. задоволено. Цим судовим рішенням було визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 14 липня 2014 року, укладений між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія"; застосовано наслідки недійсності договору купівлі-продажу права вимоги від 14 липня 2014 року шляхом визнання АТ "Дельта Банк" стороною - кредитором за договором про надання споживчого кредиту від 20 жовтня 2006 року № 31-А6S/10-2006И та стороною - іпотекодержателем за договором про надання споживчого кредиту від 20 жовтня 2006 року № 31-А6S/10-2006И, реєстровий № 6906; зобов`язано ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" повернути ПАТ "Дельта Банк" оригінали документів, переданих на виконання договору купівлі-продажу прав вимоги від 14 липня 2014 року, а саме: оригінал договору про надання споживчого кредиту від 20 жовтня 2006 року № 31-А6S/10-2006И, реєстровий № 6906, а також документи, які підтверджують надання кредиту; поновлено у Державному реєстрі прав на нерухоме майно обтяження нерухомого майна - предмета іпотеки. 26 вересня 2017 року постановою Київського апеляційного господарського суду вказане рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін. 10 травня 2018 року постановою Верховного Суду зазначені вище судові рішення у господарській справі № 910/20827/16 скасовано в частині висновків щодо позовних вимог про повернення ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" на рахунок АТ "Дельта Банк" грошових коштів у розмірі 348450 грн. Справу у зазначеній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 07 березня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 26 вересня 2017 року залишено без змін. Зі змісту цих судових рішень видно, що в процесі судового розгляду справи встановлено, що спірний договір купівлі-продажу прав вимоги був укладений 14 липня 2014 року між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" у період, коли відносно позивача ПАТ "Дельта Банк" існували певні обмеження щодо здійснення операцій банку і його клієнтів, передбачені постановою Правління Національного банку України від 26 лютого 2014 року № 102/БТ, із урахуванням постанови Національного банку України про внесення змін від 12 червня 2014 року № 348/БТ, згідно із якою для здійснення контролю за використанням кредиту, що наданий Національним банком України для позивача, з метою збереження ліквідності, призначено представника Національного банку України Мелюшкевічеву С.Е. та визначено його функціональні обов`язки (згідно із Додатком). Зокрема, обов`язковому попередньому погодженню з представником Національного банку України підлягали наступні операції банку та його клієнтів: операції з кредитування (за сумами, що перевищують 500 тис. грн. (в еквіваленті); операції банку та його клієнтів щодо зміни та реалізації заставленого майна за наданими кредитами за сумами, що перевищують 10000 тис. грн. (в еквіваленті). Предметом спірного договору є майнові права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки на загальну суму 997069 грн. 17 коп. (відповідно до акта приймання-передачі прав вимоги відповідачу передані права за кредитним договором та договором іпотеки). Вказана у договорі сума значно перевищує 10000 тис. грн. (в еквіваленті). Тобто, укладення між сторонами оспорюваного договору, за яким позивач фактично реалізував заставлене майно на користь відповідача без отримання на це відповідної згоди (погодження) представника Національного банку України, суперечить вимогам постанови Національного банку України № 348/БТ від 12 червня 2014 року та ст. ст. 3, 47, 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність", тому суд дійшов висновку, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 14 липня 2014 року між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" був укладений з порушенням вимог законодавства України. Верховний Суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц виклав правовий висновок про те, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Позивач ПАТ "Дельта Банк", правонаступником якого є ТОВ "Вердикт Капітал", звертаючись до суду з цим позовом, посилалося на те, що оскільки зазначеними судовими рішеннями визнано недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги, який укладений 14 липня 2014 року між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", визнано Банк кредитором за договором про надання споживчого кредиту від 20 жовтня 2006 року № 31-A6S/10-2006И та іпотекодержателем за договором іпотеки від 20 жовтня 2006 року № 31-A6S/10-2006И, зареєстрованим за № 6906, тому укладений 16 липня 2014 року між ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" і [PERSON] договір про припинення договору іпотеки № 31-A6S/10-2006И є недійсним на підставі положень ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ч. 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним. За змістом ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Виходячи із встановлених вище судом обставин, враховуючи, пред`явлення позову заінтересованою особою - ПАТ "Дельта Банк", правонаступником якого є ТОВ "Вердикт Капітал"; наявність підстав для оспорювання правочину - скасування договору купівлі-продажу прав вимоги, укладеного 14 липня 2014 року між ПАТ "Дельта Банк" і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", який став підставою для укладення 16 липня 2014 року між ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" і [PERSON] договору про припинення договору іпотеки № 31-А6S/10-2006И від 20 жовтня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Єлістратовою С.В., зареєстрованого реєстрі за № 2406, порушення суб`єктивних цивільних прав позивача, який є іпотекодержателем за договором про надання споживчого кредиту від 20 жовтня 2006 року № 31-А6S/10-2006И, реєстровий № 6906, єдиного та законного іпотекодержателя на предмет іпотеки - земельну ділянку, зокрема, отримання ним задоволення своїх вимог за кредитним договором від 20 жовтня 2006 року № 31-А6S/10-2006И за рахунок предмета іпотеки, суд вважає, що даний договір суперечить актам цивільного законодавства, оскільки ґрунтується на правочині, укладеному з порушенням вимог чинного законодавства України та визнаний рішенням суду недійсним. Щодо позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 14433518 від 14 липня 2014 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської О.В. про зміну іпотекодержателя за договором іпотеки № 31-А6S/10-2006И земельної ділянки, суд дійшов наступних висновків. Із встановлених судом обставин видно, що правочин про припинення договору іпотеки № 31-А6S/10-2006И земельної ділянки, укладений 16 липня 2014 року між відповідачами [PERSON] і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", був укладений ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" у статусі іпотекодержателя, який останній набув 14 липня 2014 року на підставі недійсного договору купівлі-продажу прав вимоги, та відомості про статус ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (зміна іпотекодержателя), індексний номер 14433518 від 14 липня 2014 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемним є правочин, недійсність якого встановлено законом. У ч. 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Отже, з огляду на встановлені зазначеним нормами матеріального права правові наслідки недійсності (нікчемності) правочинів, оспорюваний у справі договір про припинення договору іпотеки, який ґрунтується на нікчемному договорі купівлі-продажу прав вимоги, що встановлено судовими рішеннями у господарській справі № 910/20827/16), не створив жодних юридичних наслідків для його сторін. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV). Верховний Суд у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі № 354/397/17 виклав правовий висновок та роз`яснив, що відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IVвідомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. В розумінні положень наведеної норми способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав. За змістом ч. 3 ст. 3 Закону № 1952-IVправа на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У ч. 3 ст. 26 Закону № 1952-IV встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Враховуючи, що спірний договір про припинення договору іпотеки № 31-А6S/10-2006И від 20 жовтня 2006 рокуне створив жодних юридичних наслідків для його сторін: [PERSON] і ТОВ "ФК "Довіра та гарантія", а наявність рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 14433518 від 14 липня 2014 року про заміну іпотекодержателя порушує права позивача ТОВ "Вердикт Капітал", який є законним іпотекодержателем за договором іпотеки земельної ділянки № 31-А6S/10-2006И від 20 жовтня 2006 року, належаним способам судового захисту порушених прав та інтересів позивача ТОВ "Вердикт Капітал"є рішення суду про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер № 14433518 від 14 липня 2014 року, яке винесене державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. про зміну іпотекодержателя з АКІБ "УкрСиббанк" на ТОВ "ФК "Довіра та гарантія" за договором іпотеки, р.н. 6906, 20.10.2006 р., приватний нотаріус Єлістратова С.В. (Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки 3995881, 02.11.2006), підстава виникнення іпотеки: договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ "Укрсиб" і ПАТ "Дельта Банк", серія та номер: реєстрові №№ 2949, 2950, виданий 08.12.2011 р., видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що договір про припинення договору іпотеки № 31-А6S/10-2006И від 20 жовтня 2006 року вчинений з порушенням вимог законодавства, враховуючи наслідки визнання недійсним правочинів, суд дійшов висновку, що позов ПАТ "Дельта Банк", правонаступником якого є ТОВ "Вердикт Капітал", про визнання правочину недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі до суду позову, заяви про забезпечення позову та заяви забезпечення доказів у справі судовий збір у розмірі по 2881 грн. 50 коп. із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved