Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] 29 грудня 2021 року звернувся до суду із позовною заявою, у якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2271 від 20.12.2018 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і належить на праві власності [PERSON] , посилаючись на те, що виконавчий напис здійснено без дотримання вимог Закону України «Про нотаріат» та без первинних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості. Ухвалою судді від 05 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду заяви по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач та його представник адвокат Мацко В.В. не з`явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі (а.с.51-52). Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.32, 42, 50). Відзиву на позовну заяву суду не надано. Відповідач Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.36, 48). Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк "ПриватБанк, правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ «Приватбанк», та позивачем укладено кредитний договір № NKQWGK0000000001 (а.с.11-13), відповідно до умов якого ЗАТ КБ "ПриватБанк" зобов"язався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 08.04.2008 року по 08.04.2018 року у розмірі 11775 дол. США, у тому числі 10500 доларів США на придбання нерухомості та 1275 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених цим договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості, винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 2% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у сумі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу відповідно до умов договору, а позивач обов"язався щомісяця з 07 по 12 число надавати ЗАТ КБ "ПриватБанк" кошти (щомісячний платіж) у сумі 154,65 дол.США для погашення заборгованості за кредитним договором (сплати заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди, комісії та ін.) та повернути кредит до 08.04.2018 року (а.с.11-13). У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, 21 квітня 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №NKQWGK0000000001 від 08.04.2008 року у сумі 6765,13 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.02.2015 року складає 121704,76 грн. Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року у справі №469/409/15-ц (2/469/22/16) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 6429,75 доларів США, що за курсом НБУ становить 167301 гривню 84 копійки, у тому числі заборгованість за кредитом - 5946,54 доларів США, що за курсом НБУ становить 154728,74 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 390,89 доларів США, що за курсом НБУ становить 10170,94 грн., заборгованість за комісією - 4,47 долари США, що за курсом НБУ становить 116,31 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань - 87,85 доларів США, що за курсом НБУ становить 2285,85 грн. У іншій частині вимог відмовлено. Рішення суду апеляційною та касаційною інстанцією залишено без змін та набрало законної сили (а.с.53-55). 20 грудня 2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис №2271, за яким звернула стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №NKQWGK0000000001, посвідченого від 08.04.2008 року приватним нотаріусом Березанського районного нотаріального округу Миколаївської області Мартинюк О.Б. за реєстровим № 762, передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування кошів на рахунок АТ КБ Приватбанк»: -заборгованість за кредитом 5942,73 доларів США, -заборгованість за відсотками 1824,61 доларів США, -комісія 52,15 доларів США, -пеня 10007,34 долари США, а всього 17826,83 долари США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2018 року складає 501269,64 грн. Всього, з урахуванням витрат пов`язаних з вчиненням виконавчого напису у розмірі 3500 грн., заборгованість становить 504769,64 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - десять років шість місяців двадцять чотири дні, саме з 08.04.2008 року по 01.11.2018 року (а.с.9). У виконавчому написі зазначено, що він набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 20 грудня 2018 року, та має бути пред`явлений до виконання протягом 3 років з дня його вчинення (а.с.9). 20 жовтня 2021 року, на підставі заяви АТ КБ «Приватбанк» №202109151975 від 15 вересня 2021 року, начальником відділу Березанського ВДВС у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кононенко А.В. відкрито виконавче провадження №67187272 з примусового виконання виконавчого напису №2271 від 20 грудня 2018 року про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (а.с.15). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». Відповідно до п.1-1 наведеного Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». У постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18), від 09 лютого 2022 року у справі № 547/210/20 (провадження № 61-16834св21) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18). Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що виконавчий напис вчинений із порушенням закону, оскільки нотаріус, зокрема, не переконався в безспірності боргу. Як встановлено судом, 08 квітня 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № NKQWGK0000000001, за умовами якого позивач отримав кредит на строк з 08.04.2008 року по 08.04.2018 року у розмірі 11775 дол. США. Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2016 року у справі №469/409/15-ц (2/469/22/16) стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк" в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № NKQWGK0000000001 від 08 квітня 2008 року 6429,75 доларів США, що за курсом НБУ становить 167301 гривню 84 копійки, у тому числі заборгованість за кредитом - 5946,54 доларів США, що за курсом НБУ становить 154728,74 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом - 390,89 доларів США, що за курсом НБУ становить 10170,94 грн., заборгованість за комісією - 4,47 долари США, що за курсом НБУ становить 116,31 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань - 87,85 доларів США, що за курсом НБУ становить 2285,85 грн. Тобто, кредитор реалізував своє право, передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України, на дострокове стягнення заборгованості за кредитом. 20 грудня 2018 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинила виконавчий напис №2271 про звернення стягнення заборгованості у безспірному порядку у сумі 17826,83 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.11.2018 року складає 501269,64 грн., з боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом звернення стягнення на житловий будинок. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Звернувшись у 2015 році з позовом про стягнення з позичальника усієї заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання на 2015 рік, а тому нарахування процентів, пені та комісії після цієї дати (на вказану дату проценти - 390,89 доларів США, що за курсом НБУ становить 10170,94 грн., комісія - 4,47 долари США, що за курсом НБУ становить 116,31 грн., пеня - 87,85 доларів США, що за курсом НБУ становить 2285,85 грн.) є безпідставним, однак відповідно до оспорюваного виконавчого напису проценти, пеня та комісія нараховувались після 2015 року і нотаріусом запропоновано звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості за відмостками, комісією та пенею у більшому розмірі, за період з 08.04.2008 року по 01.11.2018 року (заборгованість за відсотками 1824,61 доларів США, комісія 52,15 доларів США, пеня 10007,34 долари США). Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином як у безспірності розміру заборгованості, з метою погашення якої запропоновано звернути стягнення за виконавчим написом, так і у самому розмірі такої заборгованості. Крім того, як вбачається зі спірного виконавчого напису, строк, за який проводиться стягнення, - десять років шість місяців двадцять чотири дні, а саме з 08.04.2008 року по 01.12.2018 року, тобто поза межами строку, визначеного ст.88 ЗУ «Про нотаріат». Суду також не надано будь-яких доказів, які б свідчили, що при вчиненні виконавчого напису нотаріусу разом із відповідною заявою стягувача було надано оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору та первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а також відомості щодо надіслання іпотекодержателем письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та отримання іпотекодавцем такої вимоги. Отже, наявні підстави для висновку про неправомірність вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк»необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування його витрат по сплаті судового збору 1362,00 грн. (908 грн. судового збору за подання позовної заяви + 454 грн. судового збору за подання заяви про забезпечення позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved