Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

15.04.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд виключити запис про батьківство [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) відносно дитини [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис №2543); стягнути судові витрати з відповідача. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що він з 2017 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . В кінці 2018 року відповідач повідомила його, що вагітна і потрібно зареєструвати шлюб. 22 січня 2019 між сторонами було укладено шлюб. Він був здивований вагітністю відповідача, тому що він тривалий час лікувався, обстежувався і у 2015 році йому був поставлений діагноз безпліддя. [INFO] в них народився син [PERSON] . Реєстрація дитини в органах РАЦС булла проведена на підставі ч.1 ст. 122 СК України. Після реєстрації дитини, відповідач попросила зареєструвати дитину за адресою його проживання та реєстрації. Квартира, в якій він проживає належить йому на праві власності. 05.06.2019 [PERSON] був зареєстрований за адресою його проживання. З літа 2020 року відносини з відповідачем погіршились та у вересні 2020 відповідач разом з дитиною переїхала проивати за адресою реєстрації відповідача. 20.12.2020 в розмові з відповідачем, остання повідомила, що він не є біологічним батьком дитини та що вона народила дитину від іншого чоловіка. 28.01.2021 шлюб між ними був розірваний. Враховуючи викладене просив суд виключити запис про батьківство [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова [PERSON] від 19.04.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі. 01.09.2021 до суду надійшли письмові пояснення відповідача, в яких вона визнала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Вказала, що позивач був обізнаний про той факт, що він не є біологічним батьком дитини. Позивач був обізнаний про неможливість бути біологічним батьком її дитини. Наголошувала, що позивач дійсно не є біологічним батьком дитини. Стосовно стягнення з неї судових витрат заперечувала, оскільки документально не підтверджені такі витрати. Крім того посилалась на скрутне матеріальне становище та на неможливість працювати у зв`язку з доглядом за дитиною. 22.09.2021 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями з підстав звільнення судді [PERSON] у відставку, цивільна справа розподілена в провадження судді Губської Я.В. Ухвалою суду від 30.03.2023 закрито підготовче провадження у справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, позов підтримала в повному обсязі. Також просила не розглядати вимоги про стягнення з відповідача судових витрат та клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом вставлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.01.2019 по 28.01.2021. Під час перебування у шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис №2543). Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 28.01.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підтвердження того, що позивач не є біологічним батьком дитини [PERSON] , позивачем надано копії медичних довідок: аналіз сім`яної рідини №1 від 07.10.2011, від 2012, від 25.03.2015, а також вказаний факт визнала відповідач. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За змістом ст.134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Згідно зі ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено. Як роз`яснено у п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї, як батька, з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідність до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. У відповідності зі ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Крім того, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки, викладені позивачем обставини справи знайшли своє підтвердження у поданих ним доказах, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливо позов задовольнити в повному обсязі. У зв`язку з визнанням відповідачем позову, позивач не наполягає на проведенні молекулярно -генетичної експертизи, про що подав відповідну заяву, яка міститься в матеріалах справи. Також позивач надав заяву, в якій просив не розглядати вимоги про стягнення з відповідача судових витрат по справі. Враховуючи викладене та

Outcome: approved