Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Закарпатський обласний центр зайнятості звернувся до Рахівського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріального забезпечення на випадок безробіття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2019 року [PERSON] звернувся до Рахівської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості (далі по тексту Рахівська філія) із заявою про надання статусу безробітного та призначення і виплату допомоги по безробіттю. У своїй заяві відповідач зазначив, що не може самостійно забезпечити себе через відсутність роботи. 08.10.2020 року відповідач подав заяву про зняття з реєстрації у зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості. Однак, 19.10.2020 року відповідач повторно звернувся до служби зайнятості із заявою про надання йому статусу безробітного. 29.07.2021 року у відповідь на запит Рахівської філії, ПрАТ СК «Провідна» повідомила про те, що з 30.11.2015 року на підставі договору №50099/0710/15 [PERSON] перебуває у цивільно-правових відносинах з ПрАТ СК «Провідна», а саме займався посередництвом у сфері страхування. Вказаний договір було розірвано лише 12.01.2021 року. У зв`язку з наведеним відповідачу безпідставно виплачено допомогу по безробіттю за період з 26.12.2019 року по 08.10.2020 року та з 19.10.2021 року по 21.01.2021 року на загальну суму 60700 гривень. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] суму виплаченого матеріального забезпечення та вартість наданих соціальних послуг безробітному у сумі 60700,85 гривень, а також судові витрати. Представник позивача, Закарпатського обласного центру зайнятості, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом вручення судового виклику, про що у матеріалах справи міститься відповідна розписка. Представник позивача у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Телегазій В.І. про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом вручення адвокату Телегазію В.І. судового виклику, про що у матеріалах справи міститься відповідна розписка. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подали. Разом з цим, адвокат Телегазій В.І., 26.04.2023 року, на електронну пошту суду надіслав клопотання про закриття провадження у справі, оскільки така не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Заява обґрунтована тим, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки між позивачем та відповідачем виник публічно-правовий спір. При цьому, адвокат Телегазій В.І., не заперечує факт отримання [PERSON] матеріальної допомоги по безробіттю. Вирішуючи заяву адвоката Телегазія В.І., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з\~положеннями статей\~15,\~16\~Цивільного кодексу\~України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів,\~серед іншого,\~можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Аналогічні за суттю положення містяться і у ст.4 ЦПК України, відповідно до яких кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Разом з цим, відповідно до ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема , спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. При цьому, відповідно до ст.4 КАСУ публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б\~одна сторона\~здійснює публічно-владні\~управлінські функції,\~в тому\~числі на\~виконання делегованих\~повноважень,\~і спір\~виник у\~зв`язку із\~виконанням або\~невиконанням такою\~стороною зазначених\~функцій;\~або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг. Таким чином, при вирішенні питання у порядку якого судочинства (цивільного чи адміністративного) має розглядатися спір, суд повинен врахувати правову мету звернення до суду, і якщо такі вимоги за своїм предметом та можливими правовими наслідками пов`язані з публічно-правовими відносинами з державою, то вони не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства оскільки за предметом та можливими правовими наслідками такий спір існує у сфері публічно-правових відносин. Так, як вбачається з матеріалів справи, даний спір стосується не владних повноважень Закарпатського обласного центру зайнятості, пов`язаних з наданням чи припиненням відповідачу [PERSON] статусу безробітного, строків та сум виплат, а стягнення з нього суми виплаченого матеріального забезпечення по безробіттю, тобто захисту майнового права позивача. З огляду на викладене, на думку суду, дана справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у задоволенні заяви адвоката Телегазія В.І. про закриття провадження у справі слід відмовити. Суд, дослідивши матеріали позовної заяви та надані докази, встановив наступні обставини справи. [PERSON] , 26.12.2019 року звернувся до Рахівської філії із заявою про надання йому статусу безробітного, у якій зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Також [PERSON] ознайомлений із правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальність за подання недостовірних даних та документів, про що свідчить його власноручний підпис на заяві. Окрім цього, [PERSON] у цей же день подав заяву про призначення йому виплати допомоги по безробіттю. У подальшому, 08.10.2020 року, [PERSON] подав заяву про зняття його з реєстрації як безробітного у зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості. [PERSON] , 19.10.2020 року повторно звернувся до Рахівської філії із заявою про надання йому статусу безробітного, у якій зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Також [PERSON] ознайомлений із правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальність за подання недостовірних даних та документів, про що свідчить його власноручний підпис на заяві. Окрім цього, [PERSON] у цей же день повторно подав заяву про призначення йому виплати допомоги по безробіттю. Листом від 29.07.2021 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» повідомила Рахівську філію про те, що [PERSON] , починаючи з 30.11.2015 року перебуває у цивільно-правових відносинах з товариством, що підтверджується договором доручення №50099/0710/15. Вказаний договір доручення було достроково припинено 12.03.2021 року, шляхом укладення додаткового договору №1-а від 12.03.2021 року. Відповідно до договору доручення №50099/0710/15 від 30.11.2015 року, ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та [PERSON] уклали договір про те, що [PERSON] є страховим агентом ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» та за місцем надання звітності закріплений за Центром продажу і обслуговування клієнтів у м. Рахів Філії ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» у м. Ужгород. Згідно п.2.3.2 Договору повірений ( [PERSON] ) має право отримувати від Довірителя (ПрАТ «СК «ПРОВІДНА») винагороду за виконання доручень згідно із Договором. Відповідно до додаткового договору №1-А від 12.03.2021 року, між [PERSON] та ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» розірвано договір доручення №50099/0710/15 від 30.11.2015 року. Відповідно до акту №63 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» від 06.08.2021 року, комісією встановлено, що [PERSON] , перебуваючи на обліку у пошуку роботи порушив вимоги Закону України «Про зайнятість населення» та приховав факт перебування у трудових відносинах з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА». [PERSON] , 09.08.2021 року, ознайомився з вказаним актом розслідування про що свідчить його підпис на акті. Рахівська філія, 12.08.2021 року, висунула [PERSON] претензію на суму 60703,85 гривень з вимогою повернути вказані кошти упродовж 15 днів з дня її отримання. Окрім цього, 04.08.2022 року, [PERSON] повторно надіслано претензію з вимогою сплатити кошти упродовж 10 днів з дня її отримання. Згідно листа Рахівської філії від 07.11.2022 року №1428-13, [PERSON] у період з 15.05.2020 року по 25.01.2021 року нараховано 60700,85 гривень допомоги по безробіттю. Відповідно до листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 21.11.2022 року [PERSON] своєчасно та у повному обсязі були зараховані грошові кошти на поточний рахунок. Вирішуючи заявлені Закарпатським обласним центром зайнятості позовні вимоги, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття створюється для управління страхуванням на випадок безробіття, провадження збору та акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення інших функцій згідно із цим Законом і статутом Фонду. Відповідно до положень ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» в Україні до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно із положеннями п.1 ч.1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 3 ст.36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Так, судом встановлено, що [PERSON] , 26.12.2019 року та 19.10.2020 року (повторно) було надано статус безробітного. Як вбачається із підписаних [PERSON] заяв про надання (поновлення) статусу безробітного від 26.12.2019 року та 19.10.2020 року, відповідач просив надати йому статус безробітного у зв`язку з тим, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Окрім цього, [PERSON] ознайомлений з правами та обов`язками безробітного та відповідальністю за достовірність поданих даних та відомостей, що підтверджується його особистим підписом. За час перебування [PERSON] у статусі безробітного, за період з 26.12.2019 року по 08.10.2020 року та з 19.10.2021 року по 21.01.2021 року, йому нараховано та виплачено 60700,85 гривень допомоги по безробіттю. Проте, [PERSON] , перебуваючи на обліку у пошуку роботи порушив вимоги Закону України «Про зайнятість населення» та приховав факт перебування у трудових відносинах з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», починаючи з 30.11.2015 року, що підтверджується відповідним договором доручення №50099/0710/15. Рахівською філією двічі надсилались претензії [PERSON] у яких вказано на необхідність добровільно повернути незаконно отриману допомогу по безробіттю. Однак, у добровільному порядку відповідачем кошти не було повернуто. Враховуючи наведене, позов Закарпатського обласного центру зайнятості до [PERSON] є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача грошові кошти у сумі 60700,85 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 гривня, сплачений позивачем при зверненні до суду. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved