Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , а [INFO] помер його батько [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . За життя, батько [PERSON] , склав заповіт, яким заповів йому усе своє майно, де б воно не знаходилось і з чого воно б не складалось, і взагалі все те, на що він за законом матиме право, і що буде належати йому на момент смерті. Спадщину він прийняв, оскільки на момент відкриття спадщини кожного із батьків, проживав та був зареєстрованим в одному будинку разом із ними. Однак, звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, після смерті батьків, отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності на житловий будинок. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.12.2022 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.04.2023 занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче судове засідання та призначено судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Костова Н.З. в судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання в якому просила здійснювати розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує. Представник відповідача Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Кулик А. у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, відносно вирішення позову покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подавши суду письмові пояснення з приводу обставин справи, в яких не заперечила, щодо задоволення позову, підтвердила обставини викладені в позовній заяві та просила суд, розгляд справи проводити у її відсутності У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] , 1936 року народження та [PERSON] , 1937 року народження зареєстрували шлюб 29.10.1959 в с. Лозова, про, що зроблено актовий запис №13. [PERSON] народився [INFO] в с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Лозівською сільською Радою Тернопільського району Тернопільської області 04.07.1970, актовий запис №23. Як вбачається із виписки з погосподарської книги №2-16 від 20.07.2022, членами колгоспного двору станом на 15.04.1991 в [ADDRESS] були: голова двору [PERSON] , 1936 р.н., дружина [PERSON] , 1937 р.н., дочка [PERSON] , 1962 р.н., син [PERSON] , 1970 р.н., теща [PERSON] , 1909 р.н. Відповідно до Інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №567 від 19.05.2020 року виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно інформаційних довідок, виданих Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 01 червня 2020 року за № 619, №620 за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] , в бюро не проведена. Як вбачається із інформаційної довідки виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації від 19.05.2020 №569, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 28.04.1989 та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №75. 19 травня 2020 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Відповідно до експлікації приміщень будинку садибного типу, загальна площа житлового будинку становить 172,7 кв.м., житлова - 82,0 кв.м. Рік побудови - 1979. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991р.). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні: б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних: г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України - Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Оскільки вищевказаний житловий будинок побудовано до 15.04.1991р. (до введення в дію Закону України «Про власність») члени колишнього колгоспного двору набули на нього право сумісної власності, причому це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору в результаті введення вдію вказаного Закону. Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як вбачається зі змісту ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відтак, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Таким чином, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належали по 1/5 частині житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . [PERSON] померла [INFO] в с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00039225210 від 11.04.2023. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася з 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . Враховуючи дату смерті [PERSON] ([INFO] ) правовідносини щодо спадкування після її смерті регулюються нормами ЦК УРСР 1963. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 527 ЦК УРСР 1963, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За нормами ст. 529 ЦК УРСР 1963, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно із ст.ст. 548-549 ЦК УРСР 1963, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно відповіді Центрального державного історичного архіву України м. Львів, у метричних книгах римо-католицької парафії с. Жнятин Сокальського повіту Львівського воєводства за 1905-1911, 1917-1929, 1931, 1934, 1936-1942 рр. інформації про народження [PERSON] не виявлено. Рекомендовано звернутися до архіву у Варшаві, Республіки Польща. Згідно довідки №55 виданої 03.06.2020 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, [PERSON] , 1909 року народження була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] та на день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON] , 1937 р.н., зять [PERSON] , 1936 р.н., внучка [PERSON] , 1962 р.н., внук [PERSON] , 1970 р.н. Оскільки факт спільного проживання [PERSON] з її матір`ю спадкодавцем [PERSON] на час смерті у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , підтверджується вищевказаною довідкою суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] фактично вступивши в управління спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.06.2005 Лозівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №07. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася з 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , а саме 1/5 частка належала їй як члену колгоспного двору, а 1/5 частку вона успадкувала після смерті своєї матері [PERSON] . Згідно довідки №56 виданої 03.06.2020 Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, померла [PERSON] , 1937 року народження була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] та на день смерті разом з нею були зареєстровані та проживали: чоловік [PERSON] , 1936 р.н., син [PERSON] , 1970 р.н., невістка [PERSON] , 1971 р.н., внучка [PERSON] , 1992 р.н., внучка [PERSON] , 1997 р.н. Як вбачається з матеріалів справи, у справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа №62/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , за заявою [PERSON] , про видачу свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємцем, що прийняв спадщину також є чоловік померлої - [PERSON] . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 03 червня 2020 року №56. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 24 лютого 2021 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. 25 квітня 2017 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений старостою с.Лозова Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області Олійником Петром Івановичем, зареєстрованим у реєстрі за №05-10, згідно якого, все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, заповів [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.01.2019 Виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, актовий запис №9. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема, з належної йому 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , а саме 1/5 частка належала йому як члену колгоспного двору, а 1/5 частку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] . У справах Тернопільської районної державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №270/2019, після смерті [PERSON] , за заявою [PERSON] , про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Підгайної І.В. від 22 вересня 2020 року, [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа та державної реєстрації права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Відповідно до ст.ст. 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу вимог ч.1 ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України). За змістом ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що після померлої [INFO] - [PERSON] , спадкова справа не заводилась. Спадкоємцями, що прийняли спадщину є дочка померлої - [PERSON] . Факт прийняття спадщини встановлено по спільному проживанню зі спадкодавцем, про що свідчить довідка видана Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 03 червня 2020 року №55. (Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №392/02-31 від 24.02.2021). Відтак після смерті [PERSON] , померлої [INFO] відкрилася спадщина, яка складалася зокрема із 1/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , яка належала померлій як члену колгоспного двору та 1/5 частини вказаного житлового будинку, яку вона успадкувала після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] заповіту щодо належного їй майна - 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] не складала, спадщину після її смерті, прийняли чоловік [PERSON] та син [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/5 частці кожен, оскільки були спадкоємцями першої черги за законом та фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, відповідно до норм ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відмови від її прийняття протягом шестимісячного строку не заявляли. Враховуючи те, що [PERSON] , який помер [INFO] , за життя склав заповіт, яким заповів все належне йому майно, зокрема належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , [PERSON] , останній спадщину прийняв, оскільки на момент смерті проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою № 202 від 15.07.2019, виданою Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому він успадкувала належні померлому 2/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , яка складається з 1/5 частки будинковолодіння, яка належала йому як члену колгоспного двору та 1/5 частки, яка успадкована ним, після смерті дружини [PERSON] . Таким чином, загальна частка успадкованої [PERSON] частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , після смерті батьків складає 3/5 частки (1/5 + 2/5), однак оформити право власності в нотаріальному порядку позивач не має можливості у зв`язку з тим, що не було проведено державної реєстрації права власності на частки спірного житлового будинку за померлими. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що позивач успадкував за законом 1/5 частку житлового будинку після смерті матері [PERSON] та 2/5 частки він успадкував за заповітом після смерті батька [PERSON] , однак не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, а тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом визнання за ним права власності, загалом, на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] , загальною площею 172,7 кв.м., житловою площею 82,0 кв.м.

Outcome: approved