Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивачі просять заборонити відповідачам у будь-який спосіб використовувати без дозволу ТОВ «Видавництва Моноліт» ілюстрації із учбового посібника «Нові тестові питання з ПДР» (проект ілюстрацій) у тому числі шляхом розміщення відповідних ілюстрації на інтернет ресурсі [INFO] , у мобільному додатку «Ілюстровані ПДР України 2019+тест» та у посібнику «Дорожні ситуації» за видавництвом ПП «Центр Промінь»; та заборонити відповідачам у будь-який спосіб використовувати без зазначення авторства [PERSON] ілюстрації із учбового посібника «Нові тестові питання з ПДР» (проект ілюстрацій) у тому числі шляхом розміщення відповідних ілюстрації на інтернет ресурсі [INFO] , у мобільному додатку «Ілюстровані ПДР України 2019+тест» та у посібнику «Дорожні ситуації» за видавництвом ПП «Центр Промінь». Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивач [PERSON] є автором учбового посібника «Нові тестові питання з ПДР» (проект ілюстрацій), та у відповідності до договору №17/03 «На створення і використання твору» від 03.10.2016 передав свої виключні майнові права на вказаний твір, у тому числі право дозволяти або забороняти використання твору іншим особам до ТОВ «Видавництво Моноліт». Факт авторства за [PERSON] і наявність у ТОВ «Видавництво «Моноліт» виключних майнових прав на твір учбовий посібник «Нові тестові питання з ПДР» (проект ілюстрацій) підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] від 04.09.2017. У 2017 році позивачам стало відомо, що їх немайнові та майнові права на твір учбовий посібник «Нові тестові питання з ПДР» (проект ілюстрацій) грубу порушуються третіми особами. Так, на інтернет ресурсі [INFO] , у розділі екзамен з ПДР онлайн, без дозволу автора чи ТОВ «Видавництво Моноліт» та без зазначення авторства [PERSON] розміщені текстові завдання, які супроводжуються ілюстраціями із учбового посібника «Нові тестові питання з ПДР» (проект ілюстрацій). Як дізнались позивачі, власниками, розпорядниками та наповнювачами інтернет ресурсу [PERSON] є відповідачі. В 2017 році позивач зв`язався із зазначеними вище особами, щоб з`ясувати на якій підставі вони використовують ілюстрації, які їм не належать. Вони не заперечували того, що інтернет ресурс [PERSON] дійсно належить їм. Також не заперечували факт використання на їх сайті ілюстрацій із учбового посібника «Нові тестові питання з ПДР» (проект ілюстрацій). У відповідь на претензії відповідачі запевнили, що ілюстрації будуть видалені із сайту. Незважаючи на запевнення зі сторони відповідачів, протиправне використання ілюстрації було продовжено у майбутньому і до сьогоднішнього дня на сайті відповідачів. До того ж вказані ілюстрації почали використовуватись відповідачами у мобільному додатку «Ілюстровані ПДР України 2019+тест» та у посібнику «Дорожні ситуації» за видавництвом ПП «Центр Промінь», а авторами зазначено [PERSON] та [PERSON] . При цьому, відповідачі лише трохи змінили кольорові характеристики ілюстрації, залишивши зміст самих ілюстрацій незмінними. По суті відповідачі продовжують використовувати у власній діяльності ілюстрації за авторством позивача ТОВ «Видавництво «Моноліт» з наведенням гіперпосилань на інтернет сторінки на інтернет ресурсі відповідачів [PERSON] . За вказаних обставин, відповідачі здійснюють використання ілюстрацій без їх дозволу на це, шляхом їх розміщення на інтернет ресурсі [INFO] та у мобільному додатку «Ілюстровані ПДР України 2019+тест», а також шляхом видання посібника «Дорожні ситуації». Тим самим, відповідачі продовжують отримувати неправомірну вигоду від протиправного використання об`єкта авторського права і порушуючи майнові права позивача [PERSON] . Також відповідачі не зазначають про те, що ТОВ «Видавництво «Моноліт» є автором твору, чим порушуються його немайнові права як власника твору, що стало підставою для звернення до суду. Представником відповідача ПП «Центр Промінь» спрямовано до суду відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку за недоведеністю, посилаючись на те, що позивачі знали про підготовку тестових питань до екзаменаційних білетів та очевидно про включення ілюстрацій до Наказу ГСЦ МВС України, оскільки ті самі особи ( [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) брали участь у робочій групі від ГСЦ МВС України, склад якої був затверджений 24.10.2016. При цьому, ТОВ «Видавництво «Моноліт» можливо усвідомлював, що після включення ілюстрацій до Наказу ГСЦ МВС України, на такі ілюстрації згідно законодавства України не буде поширюватися правова охорона згідно зі ст. 10 Закону про авторське право. Тому за декілька тижнів до видачі наказу ГСЦ МВС України, до якого включаються ілюстрації, ТОВ «Видавництво «Моноліт» подає заявку на реєстрацію збірника цих ілюстрацій, без жодної систематизації, впорядкованості і отримує свідоцтво №73683 від 04.09.2017 про реєстрацію авторського права на посібник. Також зазначено, що позивачами неправомірно вказано в якості відповідача [PERSON] для штучного застосування правил визначення підсудності. ПП «Центр Промінь» здійснює свою господарську діяльність із використанням веб сайту [INFO] і є власником вказаного доменного імені, що не є порушенням прав позивачів, та взагалі не зазначено які саме права позивачів було порушено та в який спосіб це відбулося, а тому позовні вимоги є недоведеними. Представник позивачів адвокат Тищенко А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на недоведеність позовних вимог. Представник відповідача ПП «Центр Промінь» - адвокат Бєлоус Л.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, та просила в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідач частково використовував виключно зображення, опубліковані в наказах ГСЦ МВС, та жодним чином не порушував авторські права позивачів, адже вказані зображення не є об`єктами авторських прав в силу положень ЗУ «Про авторське право і суміжні права». Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачів, які не з`явились, та за наявними в справі доказами. 16.10.2019 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 21.10.2019 вказану цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. 21.10.2019 на адресу суду надійшла позовна заява в новій редакції. Постановою Харківського апеляційного суду від 03.02.2020 ухвалу судді від 21.10.2019 скасовано, та справу передано до Київського районного суду м. Харкова для продовження розгляду. 06.02.2020 вказана справа надійшла на адресу Київського районного суду м. Харкова, та передана для розгляду судді Зубу Г.А. Ухвалою судді від 13.02.2020 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами загального позовного провадження. 17.03.2020 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява. Ухвалою судді від 13.05.2020 клопотання відповідачів про проведення судового засідання в режимі відео-конференції повернуто заявникам без розгляду. Ухвалою суду від 17.06.2020 задоволено клопотання відповідачів про проведення судового засідання в режимі відео-конференції з приміщення Київського апеляційного суду. Ухвалою суду від 21.12.2020 закрито провадження за зустрічною позовною заявою. Ухвалою суду від 21.12.2020 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Протокольною ухвалою суду від 26.02.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про допит позивача в якості свідка. Ухвалою суду від 26.02.2021 по справі призначено судову експертизу у сфері інтелектуальної власності, проведення якої доручено експертам ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл. Проф. М.С. Бокаріуса» МЮ України, та провадження по справі зупинено. 28.12.2021 на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності. Ухвалою суду від 29.12.2021 відновлено провадження по даній справі. Ухвалою суду від 23.02.2022 закрито підготовче провадження по даній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті. Протокольною ухвалою суду від 21.02.2023 задоволено клопотання відповідачів про проведення судового засідання в режимі відео-конференції з використанням власних технічних засобів. Судом встановлено, що позивачем ТОВ «Видавництво Моноліт» було подано заявку 03.05.2017 за №73698 про реєстрацію авторського права на службовий твір «Учбовий посібник «Нові тестові питання з ПДР (проект ілюстрацій)» відповідно до рішення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про реєстрацію авторського права на твір (Т. 1, а.с.33). Позивач ТОВ «Видавництво Моноліт» отримав свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір «Учбовий посібник «Нові тестові питання з ПДР (проект ілюстрацій)», де авторами є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а авторські права належать ТОВ «Видавництво Моноліт». Позивачами до суду надано копію вказаного твору « [INFO] ». В 2019 році ПП «Центр Промінь» було випущено навчальний посібник «Дорожні ситуації», копію якого надано до суду, та здійснено розміщення відповідних ілюстрації на інтернет ресурсі [INFO] , та у мобільному додатку «Ілюстровані ПДР України 2019+тест». Реєстратором доменного імені [INFO] є ПП «Центр Промінь». Вказані обставини не оспорюються представником відповідача ПП «Центр Промінь» та відповідачем [PERSON] . Позивачі вважають, що використання у власній діяльності ілюстрацій у наведеному посібнику, інтернет-сторінці та мобільному додатку відповідачами без зазначення їх імені є порушенням їх прав, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 55 Конституції України право на судовий захист прав інтелектуальної власності є конституційним правом кожної особи. Згідно зі статтею 418 ЦК України особа має особисті немайнові права інтелектуальної власності та/або майнові права інтелектуальної власності. Відповідно до статті 270 ЦК України окремим видом особистих немайнових прав є право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Статтями 15, 275 ЦК України передбачено право особи на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин) автор -\~фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Перелік об`єктів авторського права закріплений у статті 433 ЦК України та статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (в редакції закону на час виникнення спірних правовідносин). Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права», передбачена цим Законом правова охорона поширюється тільки на форму вираження твору і не поширюється на будь-які ідеї, теорії, принципи, методи, процедури, процеси, системи, способи, концепції, відкриття, навіть якщо вони виражені, описані, пояснені, проілюстровані у творі. Відповідно до статті 9 Закону України «Про авторське право і суміжні права» частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. У силу вимог частини першої статті 437 ЦК України та статті 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом авторського права є автор твору, а авторське право виникає з моменту створення твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку. Установа складає і періодично видає каталоги всіх державних реєстрацій. Про реєстрацію авторського права на твір Установою видається свідоцтво. За змістом частин третьої та четвертої статті 426 ЦК України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється із дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором. Статтею 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» передбачено, що до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору та виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Вибір способу захисту порушеного права належить позивачу\~суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав. За змістом положень статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», у разі порушення авторського права і (або) суміжних прав можливим є одночасне застосування кількох передбачених зазначеною статтею способів цивільно-правового захисту таких прав. Відповідно до підпункту «а» абзацу другого частини першої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» при порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право, зокрема: вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера «c», обведена колом; ім`я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору. Суб`єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Аналогічні положення визначені статями 433, 435, 437 ЦК України. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» судам роз`яснено, що авторське право виникає в силу факту створення інтелектуальною творчою працею автора або співавторів твору науки, літератури і мистецтва. Твір вважається створеним з моменту первинного надання йому будь-якої об`єктивної форми з урахуванням суті твору (зокрема, письмової форми, електронної форми, речової форми). Якщо не доведено інше, результат інтелектуальної діяльності вважається створеним творчою працею. Відповідно до частин першої, третьої статті 442 ЦК України твір вважається опублікованим (випущеним у світ), якщо він будь-яким способом повідомлений невизначеному колу осіб, у тому числі виданий, публічно виконаний, публічно показаний, переданий по радіо чи телебаченню, відображений у загальнодоступних електронних системах інформації. Ніхто не має права опублікувати твір без згоди автора, крім випадків, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно з п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про авторське право і суміжні права» допускається без згоди автора чи іншої особи, яка має авторське право відтворення уривків з опублікованих письмових творів, аудіовізуальних творів як ілюстрацій для навчання за умови, що обсяг такого відтворення відповідає зазначеній меті. Так судом встановлено, що наказом ГСЦ МВС України №115 від 24.10.2016 позивач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були включені до Робочої групи з розробки питань до екзаменаційних білетів. 30.05.2017 наказом ГСЦ МВС України №1 та додатком до нього було затверджено тестові питання до екзаменаційних білетів для складання іспиту з теоретичної підготовки та отримання права на керування транспортними засобами, які містять ілюстрації, які є частиною посібника. Згідно з п.в ч.1 ст. 10 Закону України «Про авторське право і суміжні права» не є\~об`єктом\~авторського права:\~видані \~органами \~державної \~влади \~у межах\~їх повноважень\~офіційні документи\~політичного,\~ законодавчого,\~ адміністративного\~характеру \~(закони,\~ укази,\~ постанови,\~ судові\~рішення, державні стандарти тощо) та їх офіційні переклади. Вказані положення дублюється також у п.1 ч.1 ст. 434 ЦК України. Згідно з п.1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про авторське право і суміжні права» допускається без згоди автора чи іншої особи, яка має авторське право відтворення уривків з опублікованих письмових творів, аудіовізуальних творів як ілюстрацій для навчання за умови, що обсяг такого відтворення відповідає зазначеній меті. Стороною відповідача було надано до суду висновок №01-04/2020 науково-правової експертизи щодо питань виключень з авторського права на офіційні документи виготовленого НДІ інтелектуальної власності НАН України (т. 3, а.с. 133), відповідно до якого наказ ГСЦ МВС України №1 від 30.05.2017, та додаток до нього, є офіційним документом, виданим органом державної влади (територіальним органом, що входить до сфери управління МВС України та йому підпорядковується), у розумінні п. «в» ч.1 ст. 10 ЗУ «Про авторське право і суміжні права», а ілюстрації включені до вказаного додатку, який є офіційним документом, не є об`єктами авторського права, враховуючи положення п. «в» ч.1 ст. 10 ЗУ «Про авторське право і суміжні права». Вказаний висновок відповідно до ст. 115 ЦПК України має консультативний характер і не є обов`язковим для суду. До суду відповідно до ухвали суду від 26.02.2021 надійшов висновок експерта за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності №5893/5894 від 30.11.2021, відповідно до якого при створенні ілюстрацій, які розмішені на інтернет-ресурсі https://vodiy.ua, мало місце часткове використання ілюстрацій шляхом незначної переробки ілюстрацій, зображених у учбовому посібнику «Нові тестові питання з ПДР» видавництва ТОВ «Видавництво Моноліт», та ілюстрації, які розміщені на інтернет-ресурсі https://vodiy.ua, скріншоти яких надані до позовної заяви, схожі з ілюстраціями, зображеними в учбовому посібнику «Нові тестові питання з ПДР» видавництва ТОВ «Видавництво Моноліт». Ілюстрації, що були включені до твору «Учбовий посібник нові тестові питання з ПДР (проект ілюстрацій) за свідоцтвом України № [NUMBER] про реєстрацію авторського права на твір [INFO] (власником майнових прав на який є ТОВ «Видавництво Моноліт»), а наказом ГСЦ МВС України №1 від 30.05.2017 та наказом ГСЦ МВСУ №2 від 26.07.2019 були затверджені та включені до екзаменаційних питань для складання іспиту із теоретичної підготовки/перепідготовки водіїв транспортних засобів», є результатом творчої праці авторів, що містять ознаки об`єктів авторського права. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17. З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивачі повинні довести обставини на які вони посилаються, надати суду належні та допустимі докази, на підтвердження зазначеного. Так, під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивачі не надали суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, клопотань про призначення повторної експертизи від учасників судового розгляду до суду не надходило. В той же час, матеріалами справи встановлено, що обсяг відтвореного матеріалу відповідає меті, а саме - для навчання. Отже, суд приходить до висновку, що законом встановлена можливість відтворення уривку з твору без згоди автора за певної умови, а саме\~якщо цей твір створено для навчання, а інший твір, у якому відтворюється уривок, теж створений для досягнення цієї цілі. Відтворення частини ілюстрацій ПДР у навчально-методичному посібнику та на інтернет-ресурсі можливе і без згоди автора, оскільки це є вільним відтворенням примірника твору для навчання, що також має своє відображення у офіційному документі наказі ГСЦ МВС України №1 від 30.05.2017, що не є об`єктом авторського права. Також слід зауважити, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення, тому суд не може перевірити, що саме та які авторські права позивачів було порушено, та в якій саме частині, оскільки ілюстрації, які просять захистити останні в своєму позові наведені в нормативному акті, та не можуть суттєво від них відрізнятись, а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного позову у зв`язку з безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. \~ За\~таких обставин,\~суд вважає\~необхідним відмовити\~в задоволенні\~позову повністю за наведених вище обставин. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору компенсувати за рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed