Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Заступник керівника Голованівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Гайворонської міської ради до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача у користь місцевого бюджету Гайворонської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 3681 грн., 04 коп., які перерахувати на розрахунковий рахунок № [NUMBER] . В обгрунтування доводів позовної заяви зазначає, що ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2022 у кримінальній справі № 385/786/22 кримінальне провадження № 12022121120000120 від 18.07.2022 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Згідно обвинувального акта, 15.07.2022, близько 17.30 год., на проїжджій частині дороги на вулиці Чкалова в с. Мощене Голованівського району Кіровоградської області між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті довготривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у [PERSON] виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому. Невідкладно, з метою реалізації вказаного злочинного наміру [PERSON] , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до [PERSON] на відстані менше одного метра, зі значною силою завдав кулаком правої руки одного удару в область правого ока потерпілого, від якого останній не втримав рівноваги та впав на землю. Продовжуючи свій злочинний умисел, [PERSON] взутою ногою зі значною силою наніс не менше шести ударів в область грудної клітини [PERSON] , який знаходився в положенні лежачи на землі, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження. Вважаючи вчинені дії достатніми для досягнення свого злочинного результату, [PERSON] залишив місце події. Внаслідок умисних протиправних дій [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9-го ребра зліва, які згідно з пунктом 2.2.2 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості (тривалість розладу здоров`я перевищує 21 день); синця навколо правого ока, які згідно з пунктом 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, мають ознаки легких тілесних ушкоджень; дані тілесні ушкодження могли утворитись як від ударів кулаком руки, так і взутої ноги, та не могли утворитись при падінні з положення стоячи, як після приданого тілу прискорення, так і без такого або бути спричинені власної рукою. В результаті протиправних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради та на його лікування закладом витрачено кошти в сумі 3681 грн. 04 коп. Відповідачем дану шкоду у добровільному порядку не відшкодовано. Позиція відповідача. Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 28.03.2023 відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розглядати цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити. Представник Гайворонської міської ради Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розгляд справи проводити у відсутності представника Гайворонської міської ради Кіровоградської області. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Комунального некомерційного підприємства "Центральна міська лікарня" Гайворонської міської ради подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника третьої особи, за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просив розгляд справи проводити у його відсутності та при постановленні рішення урахувати положення ч.1 ст. 142 ЦПК України. Суд, заслухавши виступ прокурора на підтримання доводів позовної заяви, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 4 ЦПК України передбачено право осіб, яким законом надано повноваження звертатися до суду в інтересах інших осіб, звертатися до суду у випадках, визначених законом. Згідно ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно обвинувального акта від 31.07.2022, 15.07.2022, близько 17.30 год., на проїжджій частині дороги на вулиці Чкалова в с. Мощене Голованівського району Кіровоградської області [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 9-го ребра зліва, які згідно з пунктом 2.2.2 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеняю тяжкості (тривалість розладу здоров`я перевищує 21 день); синця навколо правого ока, які згідно з пунктом 2.3.5 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 мають ознаки легких тілесних ушкоджень (а.с. 17-20). Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2022 у кримінальній справі № 385/786/22 кримінальне провадження № 12022121120000120 від 18.07.2022 про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення (а.с. 15-16). Згідно даних довідки № 679 від 28.02.2023, виданої КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному мікстному відділенні КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради з 17.07.2022 по 25.07.2022, загальні витрати становлять 3681 грн. 04 коп.(а.с. 12). Згідно даних\~переліку послуг\~та розрахунку\~фактичних витрат\~на стаціонарне\~хірургічне мікстне\~відділення КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради, вартість одного ліжко-дня до договору на відшкодування витрат за пролікованих хворих без врахування медикаментозного забезпечення за липень 2022 року склала 460,13 грн. (а.с. 13-14). Відповідно даних листа № 03-25/44/1 від 20.03.2023, Гайворонська міська рада не зверталася з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину (а.с.24). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч.3 ст.\~56\~ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. За ч.4 ст.\~56\~ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України, прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. У постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18 (провадження № 12-72гс 19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. До аналогічного висновку дійшла також колегія суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 29.04.2020 по справі 727/14197/18. КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради є комунальним закладом, засновником якого є Гайворонська міська рада (а.с.10-11), та надає послуги вторинної спеціалізованої медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах встановлених статутом та законодавством України. Джерелами фінансування КНП «Центральна міська лікарня» Гайворонської міської ради є зокрема кошти місцевого бюджету. Гайворонською міською радою не було вжито жодних заходів щодо стягнення суми затрачених коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Положеннями\~статті 1166\~Цивільного кодексу\~України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток. Питання відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, врегульовано\~статтею 1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно з частиною першою статті 1206\~ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною третьою статті 1206\~ЦК України передбачено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Як вбачається з п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з ст. 18 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної та реабілітаційної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Відповідно до п.п.а п.3 ч.1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать, зокрема видатки на первинну медико-санітарну, амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, пологові будинки, станції швидкої та невідкладної медичної допомоги, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки). Витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення відповідач добровільно не відшкодував. У зв`язку з цим, неповернення затрачених бюджетних коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення порушує інтереси держави та суспільний інтерес відповідної територіальної громади. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих та достатніх підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] в користь місцевого бюджету Гайворонської міської ради Кіровоградської області витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 3681 грн. 04 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України \~якщо сторону,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~звільнено від\~сплати судових\~витрат,\~з другої\~сторони стягуються\~судові витрати\~на користь\~осіб,\~які їх\~понесли,\~пропорційно до\~задоволеної чи\~відхиленої частини\~вимог,\~а інша\~частина компенсується\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України.\~Якщо обидві\~сторони звільнені\~від оплати\~судових витрат,\~вони компенсуються\~за рахунок\~держави у\~порядку,\~встановленому Кабінетом\~Міністрів України. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, ураховуючи, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, відповідач визнав позовні вимоги до розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн. стягнути з [PERSON] на користь держави, а 536,80 грн. компенсувати за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved