Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

03 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить визнати недійними кредитний договір на підставі анкети-заяви від 24.12.2021 та кредитний договір на підставі заяви від 25.12.2021, які укладені між нею та АКБ «КОНКОРД». Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 06 липня 2022 року їй стало відомо що її банківські картки заблоковано внаслідок простроченої кредитної заборгованості. З сервісу «Бюро кредитних історій України» їй стало відомо, що без згоди від її імені укладено 2 кредитні договори на споживчі цілі 24.12.2021 та 25.12.2021. 08 липня 2022 року вона звернулася до відділу поліції щодо внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. Такі дії могли відбутися через викрадення в позивача мобільного телефону 19.12.2021 року, про що вона також повідомила органи поліції відповідною заявою. 13 липня 2022 року вона звернулася до відповідача щодо скасування заборгованості за кредитними договорами оскільки вона такі не підписувала, не укладала та грошові кошти не отримувала. Проте їй було відмовлено. Таким чином, для захисту свого права вона звернулася до суду. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач визнала та підтвердила , що наведений зразок її цифрового підпису є особливим видом її власноручного підпису і його накладання має таку саму юридичну силу. Загальна заборгованість позивачки за двома кредитними договорами складає 56018,52 грн. Відомості щодо стану розгляду справи на момент подання позовної заяви до суду не надано, витяг з ЄРДР підтверджує лише факт здійснення досудового розслідування за фактом шахрайських дій і наразі остаточного рішення не прийнято. Вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, метою такої заяви є ухилення від виконання зобов`язань за договорами. 15 травня 2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, суть якої зводиться до того, що відповідачем не надано доказів отримання позивачем одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі. В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обставини, встановлені судом. 24.12.2021 року укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви [PERSON] та АТ «АКБ «КОНКОРД». Кредит наданий позичальнику за допомогою Мобільного додатку "NEOBANK для всіх", здійснена її ідентифікація та використано Електронний підпис. Банком, через Мобільний додаток, за допомогою єдиного українського електронного порталу надання державних послуг «ДІЯ» та мобільного телефону (сматфону) була проведена відповідна ідентифікація та верифікація особи - [PERSON] , були отримані відомості про особу, а також проведено фотоверифікацію. Під час оформлення Договору про надання банківського продукту/послуги було використано е- паспорт виїзду за кордон, що наданий позичальником за допомогою сервісу "ДІЯ" на ім?я [PERSON] . Пристрій з якого проходила реєстрація заявки №\~100191 в сервісі «Дія» це мобільний Телефон Apple, номер мобільного оператору [NUMBER] , який належить [PERSON] . 25.12.2021 року [PERSON] вже за допомогою удосконаленого електронного підпису підписала Заяву про надання Кредиту за послугою Розстрочка згідно Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ "АКБ КОНКОРД", погодилась з умовами кредиту відповідно до Заяви, з умовами Публічного договору, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та з річною процентною ставкою, Паспортом споживчого кредиту тарифами та іншими додатками до Публічного договору, який складає Кредитний договір, з умовами якого ознайомлена, які їй зрозумілі та не потребують додаткового роз?яснення або тлумачення. Згідно умов Кредитного договору [PERSON] були надані кредитні кошти за умовами непоновлюваної кредитної лінії в сумі 14 838, 00 грн. На строк 24 місяці з зазначенням щомісячного платежу\~(кредит, проценти, комісія). Згідно пункту 7 Заяви, [PERSON] надала згоду на доступ до своєї кредитної історії, збір, зберігання, використання та передачу (поширення) інформації щодо неї та її зобов?язань перед Банком в обсязі, що передбачений ЗУ « Про організацію формування та обіг кредитних історій", до бюро кредитних історій на весь термін дії Договору. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 29.09.2022 року сума боргу за кредитним договором № 60.02.007179 від 25.12.2021 року 39 395,05 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28.09.2022 року сума боргу становить за кредитним договором №20.00.NB000098 - Розстрочка від 25.12.2021 року 16 623.47 грн. 07 липня 2022 року [PERSON] звернулась до підрозділу дізнання ВП№5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою про вчинення злочину, про те що 07.07.2022 знаходячись за адресою [ADDRESS] невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа майном заявника, про що 08.07.2022 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022046650000410, розпочато досудове розслідування ( а.с. 14). Крім того, з відповіді СУ ГУНП в Дніпропетровській області №2/3-469 від 05.08.2022 встановлено, що [PERSON] зверталася із заявою про викрадення мобільного телефона 19.12.2021, проте будь-яких відомостей щодо внесення відомостей до ЄРДР за даною заявою не надано. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 626\~ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638\~ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78\~ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Висновки суду. Оспорювані кредитні договори підписані позивачем за допомогою електронного підпису, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей12,81\~ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Згідно частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~судом враховуються висновки Верховного Суду у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19);\~від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження№ 61-7203 св 20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Сам по собі факт внесення до ЄРДР відомостей за фактом шахрайства не підтверджує наведених у позовній заяві обставин, що свідчать про недійсність спірного правочину. До того ж, відомості внесені в ЄРДР 08.07.2022 не містять інформації за якою можна було б ідентифікувати, що факт шахрайських дій вчинений шляхом заволодіння мобільного телефону на якому містилися персональні дані позивача, що в подальшому були використані невідомою особою для отримання кредитних коштів у АТ АКБ «КОНКОРД» через мобільний додаток "NEOBANK для всіх". Інформації щодо внесення відомостей до ЄРДР та стадії кримінального провадження за фактом викрадення мобільного телефона позивачкою не надана. Суд також звертає увагу й на непослідовність позиції позивача, яка одночасно заявляє, що договір нею не укладався, а потім, що кошти їй не передавалися і одночасно просить визнати договір недійсним. Але недійсним можна визнати лише укладений договір. З огляду на викладене, у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed