Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

позивачі звернулись з позовом до відповідачки про розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що з 2019 року проживають з дітьми у Львові, з 21 серпня 2019 року орендують квартиру по [ADDRESS] , де проживають спільного з двома неповнолітніми дітьми. 27 червня 2022 року в шлюбі було придбано квартиру [ADDRESS] . Для підготовки квартири до проживання ними було укладено 28 червня 2022 року із фізичною - особою підприємцем [PERSON] договір №37 на виконання робіт. Передоплата в розмірі 46 800,00 гривень була отримана відповідачкою 28 червня 2022 року, відповідно до розписки про отримання коштів, в той же день нею були отримані кошти в сумі 13 200,00 гривень на придбання матеріалів, необхідних для проведення робіт. В подальшому відповідачкою неодноразово отримувались кошти відповідно до розписок, а саме: 29.06.2022 - 100 000,00 грн., 30.06.2022 - 25 760,00 грн., 07.07.2022 - 117 000,00 грн., 20.07.2022 - 46 800,00 грн. Загальна сума коштів отриманих відповідачкою становить 349 560, 00 грн. Оскільки виконання робіт не проводилось, на місці проведення робіт були відсутні матеріали (на придбання яких виділялись кошти), відповідачка перестала виходити на зв`язок, 08.09.2022 року на адресу відповідачки була скерована претензія щодо необхідності негайного проведення робіт та звітування про використання коштів, які отримані на придбання матеріалів. 04.10.2022 року сплив строк встановлений договором №37 від 28.06.2022 року на виконання робіт. Просять розірвати договір на виконання робіт №37 від 28.06.2022 року, стягнути з [PERSON] на їхню користь кошти в сумі 349 560,00 грн., 58500, 00 грн. штрафу моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. на користь кожного з них та понесені судові витрати. Позивачі в судове засідання не з`явились, від їхнього представника надійшло клопотання про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча належним неодноразово повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач в поданій заяві про розгляд справи без його участі не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди квартири [ADDRESS] . 28.06.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір на виконання робіт №37. Відповідно до п.2.1 [PERSON] (Виконавець) виконує наступні роботи: ремонт квартири під ключ, стяжка, поклейка американки, сантехніка, штукатурка санвузла, укладка плитки на кухні, фартух. Відповідно до п. 3.1 Договору, виконавець зобов`язується виконати роботи у строк 70 робочих днів з дати отримання передоплати від Замовника відповідно до п.5.3 Договору. Моментом передоплати є дата зарахування коштів від Замовника на розрахунковий рахунок Виконавця, який вказаний у цьому Договорі. Згідно п. 5.1. Договору, загальна вартість робіт за цим Договором становить 117 000, 00 гривень. Пунктом 5.2 Договору визначено, що оплата вартості робіт здійснюється частинами: перша частина вартості робіт в розмірі 40% сплачується Замовником з моменту підписання цього Договору у вигляді передоплати в розмірі 46 800 грн., шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Датою здійснення передоплати є дата надходження відповідних коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Друга частина проплати здійснюється в розмірі 40% за фактично виконаний обсяг робіт. Третя частина проплати здійснюється в розмірі 40% за фактично виконаний обсяг робіт. Остаточний рахунок за виконання усіх робіт, згідно договору, здійснюється після підписання акту прийому - передачі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця протягом трьох днів у розмірі 20% від суми договору. Розділом 7 Договору визначено відповідальність сторін за порушення умов Договору, зокрема порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. За односторонню необґрунтовану відмову від виконання своїх обов`язків протягом дії даного Договору винна Сторона сплачує штраф у розмірі 50% від вартості робіт за цим договором. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.06.2022 року, квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно розписки від 28.06.2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] аванс за виконання робіт у розмірі 48 600, 00 грн., що засвідчено їхніми підписами. Згідно розписки від 28.06.2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] аванс за матеріал у розмірі 13 200, 00 грн., що засвідчено їхніми підписами. Згідно розписки від 29.06.2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] аванс за виконання робіт у розмірі 100 000, 00 грн., що засвідчено їхніми підписами. Згідно розписки від 30.06.2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] аванс за закупівлю матеріалів у розмірі 25 760, 00 грн., що засвідчено їхніми підписами. Згідно розписки від 07.07.2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] аванс чистовий матеріал у розмірі 117 000, 00 грн., що засвідчено їхніми підписами. Згідно розписки від 20.07.2022 року [PERSON] отримала від [PERSON] оплату у розмірі 40 % від вартості робіт у розмірі 48 600, 00 грн., що засвідчено їхніми підписами. Матеріалами справи стверджується, що [PERSON] на адресу відповідачки скеровувались письмові претензії з приводу невиконання умов договору №37, які повернулись без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Статтею 905 ЦК України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін (907 ЦК України). Відповідно до статей 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У частині 2 згаданої вище статті вказано, що якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованими доводи позову про порушення відповідачкою прав позивачів як замовників послуг, та вбачає підстави для захисту порушеного права шляхом розірвання Договору та примусового стягнення сплачених грошових коштів в якості авансу та на закупівлю матеріалів у розмірі 349560,00 грн. Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно п.7.8 Договору №37 від 28.06.2022 року, за односторонньо необґрунтовану відмову від виконання своїх обов`язків протягом дії даного Договору винна сторона сплачує штраф у розмірі 50% від вартості робіт за цим договором. Вартість робіт за договором становить 117 000, 00 гривень, а тому розмір штрафу становить 58 500,00 грн. Таким чином суд вважає, що вимоги позивачів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача коштів в розмірі 349 560,00 грн., штрафних санкцій в розмірі 58 500,00 грн. Що стосується заявленої позивачами вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. на користь кожного позивача, судом встановлено наступне. Позивачі обґрунтовуючи вимоги про стягнення моральної шкоди зазначають, що оплативши кошти відповідачці опинились у значних боргах. Змушені вишукувати додаткові немалі кошти на проведення ремонтних робіт у придбаному житлі, що у період воєнного стану в Україні є вкрай складно. Окрім цього необхідно вишукувати кошти на подальшу оренду житла, оскільки такі витрати попередньо не передбачались. Позивач [PERSON] мобілізований до лав Збройних Сил України. Відтак усі обов`язки по вихованню дітей та пошуку необхідних та відповідальних виконавців для проведення ремонтних робіт лягли на [PERSON] . Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Виходячи з положення статті 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до нещасного випадку чи професійного захворювання. Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та тривалість страждань позивачів та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає суму 20 000 грн. на користь кожного з позивачів значно завищеною, а тому відповідно дана позовна вимога підлягає задоволенню в сумі 5 000 грн. на користь кожного з позивачів. Отже з огляду на результат розгляду справи та ураховуючи, що позивачі як споживачі звільнені від сплати судового збору на підставі частини 3статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд вбачає підстави для стягнення з відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, встановленоюЗаконом України «Про судовий збір»для вимог фізичних осіб майнового характеру та 1 вимоги немайнового характеру, що становить загалом 5 473,00 грн. ( 992,40 - вимога немайнового характеру та 4 480,60 - відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 992,40 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб). На підставі викладеного та

Outcome: approved