Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сімферополі АР Крим, України, від батьків: матері - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 24.04.2023 року відкрито провадження у справі. Заява обґрунтована тим, що громадянка України [PERSON] , [INFO] , [INFO] народила дитину чоловічої статі - [PERSON] , в м. Сімферополі АР Крим, України. На час народження заявники проживали в м. Сімферополі АР Крим, України. Зареєструвати народження дитини в Україні батьки не змогли, оскільки територія України, на якій вони проживають знаходиться під окупацією країни-агресора. Крім того, листом №821/33.10-87 від 08.04.2023 року представнику заявників було відмовлено Шевченківським ДРАЦС у м. Києві, в проведені державної реєстрації народження, у зв`язку із, відсутністю правових підстав. Факт народження підтверджується копією свідоцтвапро народження серії [NUMBER] від 07.11.2018року, видане Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим. При цьому, документ про народження, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, став підставою для відмови у проведенні державної реєстрації народження. У зв`язку із відмовою у проведення державної реєстрації народження, заявники звернулись до суду. Представник заявників, в судовому засіданні, яке відбулось 25.04.2023 року, заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozеr v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. На підтвердження фактів народження дітей суду надано докази: копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , копія свідоцтва про шлюб, який зареєстрований на тимчасово окупованій території, копії медичних документів, копія свідоцтва про народження дитини, видане органом влади тимчасово окупованої території України. Проте, суд вважає за необхідне зазначити те, що паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , не є дійсним. Також, паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , не є дійсним. Так, відповідно до доданих до заяви копій паспортів заявиків, згідно яких на 3 сторінкі паспорту відсутня фотокартка, а також, заявниками не надано до суду 4 сторінки копій паспортів. Відповідно до п.8. Поостанови Верховної Ради України "Про затвердження положень про паспорт громадянина України" термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Також, копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 11.08.2018 року Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , містить відомості про те, що [PERSON] є громадянкою російської федерації, а також, про те, що [PERSON] є громадянином російської федерації. Крім того, судом встановлено з Єдиного державного демографічного реєстру, що за параметрами запиту [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , осіб не знайдено. Також, із копії свідоцтвапро народження серії [NUMBER] від 07.11.2018року, видане Ленінським районним відділом запису актів громадянського стану Департаменту запису актів громадянського стану міністерства юстиції республіки Крим, вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: мати - громадянка російської федерації [PERSON] , батько - громадянин російської федерації [PERSON] . При наданні оцінки копії свідоцтва про народження дитини, що видане органом тимчасово окупованої території України, як доказу, приймається до уваги те, що хоча такий документ не є юридично дійсним, але він може підтверджувати, що певна установа, яка хоча і не діє у відповідності з українським законодавством, але de facto існує на окупованій території, зареєструвала факт народження певної особи. Суд звертає увагу, що сам по собі факт перебування заінтересованих осіб на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим і встановлення законом особливого порядку розгляду заяв про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, не є безумовною підставою для встановлення такого факту та не звільняє заявника від надання суду належних доказів на підтвердження своїх вимог. Згідно із ч. 1 ст. 318 ЦПК України, в заяві про встановлення факту народження має бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Заявником не надано суду достатніх доказів, відповідно до яких суд міг дійти висновку про доведеність його вимог, зокрема, які б підтверджували, що саме, у громадян України [PERSON] та [PERSON] народилась дитина чоловічої статі [PERSON] .

Outcome: dismissed