Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

[PERSON] 16.06.2022р. звернулась в суд із позовом до [PERSON] про зміну (збільшення) розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2016 року. Вимоги позовної заяви позивачка мотивує тим, що з 2012 до 2015 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в якому у них [INFO] народилась дочка [PERSON] .. Рішенням Богородчанського районного суду від 10 листопада 2015 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Відповідно до рішення цього ж суду від 02 листопада 2016 року на відповідача покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання дочки, ухвалено стягувати аліменти в розмірі 800 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач періодично надавав кошти, однак їх катастрофічно не вистачало й не вистачає. Фактично дитина повністю перебуває на її утриманні, на усні прохання надавати більшу суму грошей на утримання їхньої дочки відповідач не реагує. Останнім часом матеріальне становище [PERSON] покращилось: він працевлаштований за кордоном, систематично отримує сталий дохід, однак приховує вказані обставини. Також позивачка зауважує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно зріс розмір витрат на утримання дитини, у зв`язку з збільшенням потреб у навчанні, розвитку та інше. З огляду на викладене, посилаючись на вимоги ст. 150, 180, 192 Сімейного кодексу України, позивачка просить ухвалити рішення, яким змінити розмір визначених раніше аліментів і стягувати на її користь з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дочкою повноліття. 19.10.2022р. представник відповідача, який діє від імені свого довірителя, направив на адресу суду відзив, відповідно до якого просить позов задовольнити частково, оскільки [PERSON] не працевлаштований за кордоном, а тільки періодично підробляє в Республіці Польща. На сьогодні навіть періодична роботи трапляється дуже рідко, оскільки після початку війни збільшилась кількість українців, які виїхали, а тому тяжко знайти навіть тимчасову роботу, тому зароблених коштів йому стає на проживання та утримання своєї теперішньої дружини [PERSON] (яка не працює бо здійснює догляд за дитиною) та спільного з нею сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, має на утриманні батька [PERSON] , який являється інвалідом. Відповідно до норм чинного законодавства вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, суд повинен з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти які просить стягувати позивач. В той час як сучасне зростання цін, інфляційні процеси, зростання рівня заробітної плати не є підставою для збільшення розміру аліментів. При цьому заявляючи вимогу про збільшення розміру аліментів, позивачка повинна була надати суду докази на підтвердження зміни матеріального стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я платника аліментів або ж докази, які підтверджують ці ж обставини щодо неї. Однак, позивачка не надала доказів покращення матеріального становища відповідача, зміни свого матеріального становища чи погіршення стану здоров`я дитини. Разом з тим, розуміючи свій батьківський обов`язок, з метою створення необхідних та достатніх умов для забезпечення гармонійного розвитку дитини, виходячи з норм ч. 2 ст.182 СК України та статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» [PERSON] згідний сплачувати аліменти на утримання своєї дочки [PERSON] , 1350.0 гривень щомісячно. Вважає, що придбання автомобіля«MITSUBISHI OUTLANDER» номерний знак [NUMBER] не являється підтвердженням зміни матеріального становища відповідача. Крім того, зазначений вище автомобіль був придбаний на кошти його теперішньої дружини, яка до народження їхньої дитини працювала за кордоном. В решті позову проси відмовити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні, оскілки матеріальне становище відповідача на даний час змінилося, що зокрема підтверджується придбаним автомобілем «MITSUBISHI OUTLANDER» номерний знак [NUMBER] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, та погодився сплачувати аліменти в сумі 2000 гривень. В решті позову просив відмовити. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 жовтня 2012 року позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. За час перебування сторін у шлюбі у них [INFO] народилась дочка [PERSON] (а.с. 7). Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (рішення набрало законної сили 20 листопада 2015 року). Після розірвання шлюбу з [PERSON] позивачка відновила дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2016 року задоволено позов позивачки, ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6). Рішення набрало законної сили 18 листопада 2016 року. 16 серпня 2019 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с. 8). З 05 червня 2021 року відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За час перебування сторін у шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 53,56). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю [PERSON] , на батька дитини - [PERSON] покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів позивачка вказує на те, що розмір стягуваних аліментів є недостатнім для утримання доньки, так як на даний час законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів є більшим, ніж передбачено у вищезазначеному рішенні суду, ціни збільшилися, внаслідок зросту інфляції. Крім того, зазначає, що наразі відповідач працює за кордоном та отримує стабільний дохід, який дозволяє сплачувати йому аліменти у розмірі 4000,00 грн. Як їй відомо, відповідач [PERSON] є власником рухомого майна, а саме автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» номерний знак [NUMBER] , який придбав у 2022 році, вартістю 183259,25 гривень. Відповідач заперечує проти задоволення позову саме в сумі 4000 гривень, посилаючись на відсутність у нього матеріальної можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у більшому розмірі, ніж було визначено рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2016 року. Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, з 1 січня становить 2833 гривень, на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відтак визначений рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2016 року розмір аліментів в сумі 800 гривень наразі цим вимогам не відповідає. Добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку по виплаті аліментів у більшому розмірі, ніж встановлено вищевказаним рішенням суду, не досягнуто, тому суд частково погоджується з доводами позивачки про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у більшому розмірі, ніж встановлено рішенням суду. Судом встановлено, що відповідач за станом здоров`я не має перешкод для надання матеріальної допомоги на утримання дитини і доказів на спростування цього ним не надано. Крім того, судом встановлено, що матеріальне становище з 2020 року, відповідача поліпшилося, що підтверджується витребуваними документами з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 14.04.2023 року № 31/9/1813-2023, відповідно до якого на [PERSON] з 13.02.2020 року зареєстровано транспортний засіб марки «MITSUBISHI OUTLANDER» номерний знак [NUMBER] , вартість якого становить 183259,25 гривень. Доводи відповідача, що зазначений вище автомобіль він придбав на кошти, які його теперішня дружина заробила працюючи за кордоном, суд не приймає до уваги, оскільки автомобіль він придбав 13.02.2020 року, а з [PERSON] він одружився 05 червня 2021 року. Разом з тим, автомобіль не зареєстрований на [PERSON] , як особу, яка здійснила основний внесок на його придбання, а зареєстрований лише на відповідача [PERSON] , до укладення офіційного шлюбу, що є нелогічним. Також, відповідач посилається на те, що він допомагає своєму батьку [PERSON] , [INFO] , який являється інвалідом (а.с. 55), і який потребує фінансової допомоги з його боку. Разом з цим, відповідачем доказів перебування батька на його утриманні та часу такого утримання суду не надано. Зважаючи, на встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який складав 2833 гривень, суд вважає, що встановлений рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2016 року розмір аліментів в сумі 800,00 грн. був недостатнім для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. З огляду на вищевстановлені судом обставини, з огляду на положення ч.1 статті 182 СК України, суд при розгляді даної справи враховує: матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів іншої малолітньої дитини, набуття на праві власності відповідачем автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» номерний знак [NUMBER] , вартістю 183259,25 гривень, що значно перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та вважає необхідним змінити розмір стягуваних аліментів за рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 02.11.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини доньки [PERSON] , [INFO] , до 3000,00 грн., що наближено до визначеного законом прожиткового мінімуму на дитини її віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.05.2023 року. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначив у постанові від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19 Верховний Суд, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 року у справі № 664/252/19-ц зазначив, що твердження заявника про те, що у нього збільшилися витрати у зв`язку з народженням другої дитини та наявні і інші обставини, є безпідставними та необґрунтованими, такими, що не дають суду підстав для зменшення присуджених судом аліментів, оскільки батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Такий висновок повною мірою відповідає інтересам дитини та захищає її права. Суд при розгляді даної справи вважає, що з огляду на те, що, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем та оскільки дитина сторін проживає разом із позивачем, враховуючи вік та потреби дитини, суд приходить до висновку, що посилання відповідача на те, що він витрачає свої доходи на утримання теперішньої дружини, дитини, яка народилася у іншому шлюбі, не є підставою для відмови позивачу у задоволенні її позову. Разом з цим, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів того, що позивачка несе витрати на утримання дитини в сумі 9000 гривень щомісяця, а також те, що відповідач за своїм матеріальним станом мав змогу надати матеріальну допомогу на утримання доньки [PERSON] у вказаній нею сумі 4000,00 грн., тому її позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про збільшення розміру аліментів, а тому, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1073 гривень 60 коп.. Попередній виконавчий лист відкликати. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного,

Outcome: partial