Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

23.02.2023 року з Ленініського районного суду м. Полтави за підсудністю надійшла вище вказана цивільна справа. Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з надання теплової енергії. Мотивуючи свої вимоги тим, що за відповідачем відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.02.2016 року визнано право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 1-3 в житловому будинку літ. « А-5», що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Між відповідачем та позивачем був укладений договір №17877 від 01.10.2017 року щодо купівлі -\~продажу теплової енергії в гарячій воді. Позивачем на підставі розпоряджень Харківської міської ради про початок та кінець опалювального сезону 2019-2020 року здійснювало постачання теплової енергії до житлового будинку де розташоване вказане нежитлове приміщення. У порушення зобов`язань відповідачем плата за надані послуги проводиться не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року, яка станом на 01.01.2021 року становить 18\~205,85 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2\~481,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року було вирішено питання про заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги, які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідачів просив винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутній за вказаною адресою» та « інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. З`ясувавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 № 1407 Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (код ЄДРПОУ 31557119) визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29.02.2016 року підтверджується, що право власності на нежитлові приміщення цокольного поверху № 1-3 в житловому будинку літ. « А-5», що розташовані за адресою: [ADDRESS] визнано за [PERSON] .. Відповідно до договору № 17877 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2017 року, відповідач [PERSON] зобов`язується сплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), а позивач Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» зобов`язується постачати відповідачу теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах. Відповідно до п. 10.1 розділу 10 вказаного договору, договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2022 року. Пунктом 10.4 розділу 10 вказаного договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін. КП «Харківські теплові мережі» подає теплову енергію у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача на підставі розпорядження Харківського міського голови. З договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.08.2020 року вбачається, що [PERSON] продала [PERSON] нежитлові приміщення цокольного поверху № 1-3 в житловому будинку літ. « А-5», загальною площею 127,7 кв.м. що розташовані за адресою: [ADDRESS] , даний договір посвідчений приватним нотаріусом Галіщевою О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 276. Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] не в повному обсязі та не систематично проводилася оплата за теплову енергію, у зв`язку з чим за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року по особовому рахунку № [NUMBER] утворилася заборгованість у розмірі 18\~205,85 грн. 12.05.2021 року позивачем на адресу відповідача [PERSON] було надіслано: рахунок фактуру № 17800-9160 від 06.12.2019 р. за спожиту теплову енергію у листопаді 2019 р., акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за листопад 2019 року, рахунок фактуру № 17800-9160 від 10.01.2020 р. за спожиту теплову енергію у грудні 2019 р., акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за грудень 2019 року, рахунок фактуру № 17800-9160 від 07.02.2020 р. за спожиту теплову енергію у січня 2020 р., акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за січень 2020 року, рахунок фактуру № 17800-9160 від 10.03.2020 р. за спожиту теплову енергію у лютому 2020 р., акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за лютий 2020 року, рахунок фактуру № 17800-9160 від 09.04.2020 р. за спожиту теплову енергію у березні 2020 р., акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за березень 2020 року, рахунок фактуру № 17800-9160 від 08.05.2020 р. за спожиту теплову енергію у квітня 2020 р., акт виконаних робіт по відпуску теплової енергії за квітень 2020 року ( а. с. 5-36). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст. 15\~ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 4\~статті 4 ЖК України\~до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню\~ законом України «Про теплопостачання»\~ та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, а також\~статті 714 ЦК України, так як приміщення є нежитловим. Статтею 526\~ЦК України встановлені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1\~статті 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 627 ЦК України\~визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно\~статті 1 ЗУ «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією»\~визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до\~статті 19 ЗУ «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статті 40\~постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією»\~споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Судом встановлено, що належні [PERSON] приміщення відносяться до нежитлового фонду, будинок під`єднано до централізованої системи теплопостачання, КП «ХТМ» в період з листопада 2019 року по квітень 2020 року було здійснене постачання теплової енергії, [PERSON] користувалась тепловою енергією на потреби опалення, обсяг постачання теплової енергії був визначений та узгоджений сторонами в розмірі вказаному в додатку № 1 до договору № 17877, під час підписання даного договору [PERSON] не заперечувала щодо розміру коефіцієнту теплового навантаження, власного розрахунку не надала. [PERSON] при підписанні договору № 17877 була ознайомлений з п. 3.2.19 договору, відповідно до якого споживач сплачує Теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії до укладення договору з моменту виникнення права користування приміщенням. З розділу 5, 6 договору № 17877 вбачається, що сторонами визначено та узгоджено порядок обліку теплової енергії та порядок розрахунків за вказаним договором. КП «ХТМ» надано до суду розрахунок нарахування за спожиту теплову енергію, відповідно до якого розмір заборгованості за надані послуги, що є предметом позову, співпадає з вартістю спожитої теплової енергії. Під час дослідження письмових доказів судом не встановлено будь-який фактичних даних, з яких вбачається, що КП «ХТМ» не дотрималося процедури укладення договору та додатку № 1 до нього чи порушило його умови, порушило затвердженні відомчі норми при здійсненні розрахунку нарахування за спожиту теплову енергію тощо. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 18\~205,85 грн, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2\~481,00 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved