Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

У лютому 2023 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2010 року. Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 січня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. У даному шлюбі в сторін народилось своє синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Молодший син [PERSON] з часу народження хворів легеневою недостатністю та [INFO] помер. Після смерті молодшого сина стосунки з відповідачем стали поступово погіршуватися, свекруха [PERSON] постійно втручалася у їх з чоловіком стосунки. Загальна атмосфера у їхній сім`ї була постійно ворожою, так як свекор [PERSON] зловживає алкоголем, поводиться агресивно, неодноразово вчиняв насильство психологічного та фізичного характеру щодо своєї дружини, сина та щодо позивачки. 02 жовтня 2022 року в ході чергового конфлікту свекруха позивачки вигнала її з будинку, внаслідок чого вона змушена була шукати житло, в той час як її сина [PERSON] зачинила в будинку і заборонила йому спілкуватися із позивачкою. Відповідач зайняв позицію свої матері, вирішивши, що буде сам виховувати їх сина. Після цього позивачка неодноразово приходила до помешкання відповідача з наміром забрати сина чи хоча б поспілкуватися з ним, однак відповідач навіть не давав їй змоги увійти до будинку. Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 27.10.2022 року відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення відносно позивачки домашнього насильства економічного характеру. Таким чином, з жовтня 2022 року по даний час позивачка винаймає квартиру, а з сином зустрічається лише у Волинському ліцеї ім. Нестора Літописця, де він навчається. Хоча [PERSON] вже є учнем 6 класу та досяг 11-річного віку, син знаходиться під постійним психологічним тиском, який чиниться на нього зі сторони батька та баби. Під час зустрічей із позивачкою у школі син постійно оглядається чи не бачить його батько та баба, оскільки останні заборонили йому спілкуватися із матір`ю. Позивачка впевнена, що їх з відповідачем син хоче жити із нею, оскільки атмосфера постійного страху та агресії, що панує у будинку його батька, негативно впливає на його фізичний та духовний розвиток, постійно пригнічує сина, внаслідок чого він розвивається не як майбутній дорослий чоловік із силою волі та власними поглядами на життя, а як пригнічена дитина без права на висловлення своєї думки, без права на спілкування з матір`ю та однолітками, без можливостей розвитку будь-яких творчих та інтелектуальних здібностей. З урахуванням того, що позивачка забезпечена житлом у [ADDRESS] , - неподалік від навчального закладу сина, де наявні хороші умови проживання для дитини, має самостійний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи, до будь-яких видів відповідальності не притягувалася, здатна забезпечити належні умови для повноцінного та гармонійного розвитку і виховання сина в атмосфері любові та взаємоповаги, позивачка просила суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , із нею, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини. Ухвалою суду від 20.02.2023 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. 10.03.2023 року [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, в якому зазначено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , від дня свого народження проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умови від 07.03.2023 року неповнолітній [PERSON] проживає разом з батьком, дідусем та бабусею - має окрему кімнату, в якій наявне спальне місце, комп`ютерний стіл, комод для зберігання речей, полиці для розміщення підручників, телевізор, комп`ютер, планшет. Згідно з довідкою Волинського ліцею імені Нестора Літописця від 07.03.2023 року №20, [PERSON] навчається у 6-Б класі, проживає з батьком. Батько [PERSON] постійно цікавиться навчанням та вихованням сина, бере участь у шкільному житті дитини, є членом батьківського активу класу. Син [PERSON] добровільно бажає проживати саме з батьком, оскільки з народження живе в будинку [ADDRESS] . В нього склалися сталі та теплі відносини з усіма членами сім`ї. Дитина має окрему кімнату та все необхідне для розвитку та навчання. У своїй позовній заяві позивач вказує, що у жовтні 2022 року її вигнали з помешкання будинку [ADDRESS] . Однак дана інформація не відповідає дійсності - [PERSON] самостійно покинула дане місце проживання, забравши із собою всі свої особисті речі. Відповідач не чинить будь-яких перешкод колишній дружині у спілкуванні з дитиною, навпаки готовий сприяти, щоб дитина не була позбавлена піклування матері. Однак, час зустрічей коригується в залежності від стану здоров`я дитини та його графіку навчання. Матеріали справи не містять даних про те, що відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки відсутні докази, якими б ці обставини підтверджувалися. Також матеріали справи не містять доказів перевірки уповноваженою особою доводів позивача. Навпаки можна зазначити, що позивач сама не з`являється для побачень з дитиною. При цьому позивач не надає доказів звернення до органу опіки та піклування або ж до суду щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановленні графіку побачень. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] вважає, що неповнолітній син має проживати із ним, оскільки він має постійне місце проживання та належно виконує свої батьківські обов`язки, дитина бажає проживати саме з батьком, про що син зможе підтвердити на судовому засіданні. Позивач за зустрічним позовом просив суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом із батьком. Ухвалою суду від 13.03.2023 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 20.03.2023 року від представника позивача за первісним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що в обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що син нібито бажає проживати разом з батьком, проте не спростовує доводів первісного позивача щодо того, що атмосфера у сім`ї, де проживає дитина на даний час, є неблагополучною, ніяк не спростовує фактів притягнення його самого та його батька [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, свідком якого неодноразово ставав малолітній [PERSON] . Окрім цього батько дитини не спростував доводів [PERSON] , щодо відсутності у нього будь-якого доходу, в той час як ст. 161 СК України передбачає, що суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З огляду на те, що [PERSON] перебуває під психологічним тиском свого батька, баби та діда, які намовляють його проти матері, обмежують у спілкуванні з матір`ю, в силу свого малолітнього віку, він може не достатньою мірою усвідомлювати що краще відповідає його інтересам проживати з батьком чи з матір`ю. 12.04.2023 року від представника відповідача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що син [PERSON] добровільно бажає проживати саме з батьком, оскільки з народження живе в будинку [ADDRESS] . В нього склалися сталі та теплі відносини з усіма членами сім`ї. Дитина має окрему кімнату та все необхідне для розвитку та навчання. [PERSON] проживає із батьком в оточенні рідних людей - бабці та дідуся, які можуть забезпечити достатній догляд за дитиною. Визначення місця проживання дитини із батьком не впливатиме на його взаємини з матір`ю, оскільки не позбавляє її прав і не звільняє від виконання батьківських обов`язків. Батько повністю забезпечує дитину всім необхідним, дбає про її розвиток. Посилання відповідача на те, що малолітній [PERSON] перебуває під психологічним тиском свого батька, баби та діда, обмежують його у спілкуванні з матір`ю не підкріплено жодними доказами. 27.04.2023 року позивачка за первісним позовом подала заяву про зміну предмету позову, в якій зазначила, що після відкриття провадження у справі вона неодноразово спілкувалася з сином та з`ясувала, що він має бажання надалі проживати разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З огляду на те, що син вже досяг 11-річного віку і його думка є важливою у спорі щодо визначення місця проживання дитини, позивачка за первісним позовом вважає, що слід із нею погодитися та визначити місце проживання їх сина з відповідачем його батьком [PERSON] . Разом з тим відповідач за первісним позовом не має права перешкоджати їй бачитися з сином, а тому вважає за необхідне змінити предмет позову, визначивши способи її участі у вихованні сина. [PERSON] просила суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] із сином [PERSON] , [INFO] , визначивши такі способи участі у вихованні дитини: - перебування дитини за місцем проживання матері (без присутності батька) з 16 год. до 20 год. кожного четверга щотижня з правом відвідування дитиною в зазначений час культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я; \~ \~ \~ \~- перебування дитини за місцем проживання матері (без присутності батька) з 16 год. п`ятниці до 16 год. неділі кожного другого і четвертого тижня місяця з правом відвідування дитини в зазначений час культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я; - безперешкодні відвідування матір"ю дитини у дні народження дитини протягом усієї доби, з правом відвідування в зазначений час культурно-масових, спортивних, розважальних, оздоровчих закладів з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я; - перебування дитини за місцем проживання матері (без присутності батька) 28 жовтня (у день народження матері) з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., якщо припадає на будній день, та з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., якщо припадає на вихідний день, з урахуванням інтересів дитини та стану її здоров`я; - необмежене спілкування матері з дитиною засобами телефонного, поштового, електронного та інших засобів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між матір`ю та дитиною; - безперешкодні відвідування матір`ю дитини під час хвороби дитини, під час проведення будь-яких шкільних/навчальних та позашкільних заходів, гуртків та спортивних секцій, які проводяться за участю дитини або для забезпечення її інтересів; - побачення матері з дитиною у дні офіційних державних свят, які відповідно до постанов Кабінету Міністрів України будуть визнані вихідними днями в державі, у парні роки (2024, 2026, 2028 і т.п.) з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері, інших місць за бажанням дитини в Україні, без присутності батька, з повідомленням батька про місце перебування дитини. В підготовчому судовому засіданні позивачка за первісним позовом та її представник підтримали вимоги первісного позову після зміни предмету позову та визнали позовні вимоги зустрічної позовної заяви. Відповідач за первісним позовом та його представник визнали вимоги первісного позову щодо усунення перешкод у спілкуванні [PERSON] із сином [PERSON] та визначення способів участі матері у вихованні дитини. Підтримали вимоги зустрічної позовної заяви. Від представника третьої особи Служби у справах дітей Кременецької міської ради, надійшла заява про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Згідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього\~Кодексу. Враховуючи, що визнання позову відповідачами за первісним та зустрічним позовом не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в підготовчому засіданні. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що первісний позов та зустрічний позов є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 21.10.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2022 року. В подальшому шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10.01.2023 року у справі №601/2223/22. Під час шлюбу у сторін народилися спільні діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданими 15.10.2022 року та 22.11.2022 року відповідно Кременецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременецькому районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.11.2022 року. Згідно довідки № 147 від 01.12.2022, [PERSON] навчається в 6-Б класі Волинського ліцею імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області. [PERSON] , [INFO] , навчається в 6-Б класі, проживає з батьком. Мати [PERSON] постійно приходить у заклад освіти, відвідує батьківські збори, бере участь у загальношкільних заходах, цікавиться вихованням та навчанням сина, що стверджується довідкою № 01-23/149 від 05.12.2022, виданою Волинським ліцеєм імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області. Згідно акту обстеження умов проживання № 96/02-21 від 28.12.2022, [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] , умови проживання для дитини хороші, наявне спальне місце та місце для навчання дитини, санітарні умови в квартирі дотримуються, продукти харчування наявні. [PERSON] по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, що стверджується довідкою-характеристикою № 509/02-27 від 30.11.2022, виданою Кременецькою міською радою та характеристикою ФОП [PERSON] від 04.01.2023. \~ \~ \~ \~Згідно довідки від 04.01.2023, виданої ФОП [PERSON] , [PERSON] працює в ФОП [PERSON] на посаді кухаря з 01.12.2022 та отримує заробітку плату в розмірі 6700 грн. Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру щодо його дружини [PERSON] та сина [PERSON] . \~ \~ \~ \~ Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру щодо невістки [PERSON] . Згідно постанови Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні домашнього насильства економічного характеру щодо дружини [PERSON] та призначено адміністративне стягнення. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 07.03.2023, [PERSON] проживає разом із сином [PERSON] у будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Син [PERSON] проживає в окремій кімнаті, в якій наявне спальне місце, комп`ютерний стіл, комод для зберігання речей, телевізор, комп`ютер та планшет. Із довідки № 35/08-28/2-1 від 07.03.2023 року, в житловому будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 20 від 07.03.2023, виданої Волинським ліцеєм імені Нестора Літописця Кременецької міської ради Тернопільської області, [PERSON] , 2011 року народження, навчається в 6-Б класі, проживає з батьком. Батько, [PERSON] постійно цікавиться вихованням та навчанням сина, бере участь у шкільному житті дитини, є членом батьківського активу класі. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі\~статтею 142 СК України\~діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до\~статті 150 СК України\~батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини , сім`ї, свого народу та Батьківщини. Статтею 157 СК України\~визначено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до\~статті 158 Сімейного кодексу України,\~за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. За змістом\~статті 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За змістом\~статей 160-161 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої\~статті 161 СК України\~свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Судом встановлено, що малолітній [PERSON] з часу розірвання шлюбу між його батьками постійно проживає разом із батьком в будинку, в якому він проживає із народження. З урахуванням вказаних обставин справи та визнання позовних вимог [PERSON] про визначення місця проживання дитини, суд дійшов висновку, що місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , повинне бути визначене разом із батьком [PERSON] . Позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною також підлягають до задоволення з огляду на визнання вказаних позовних вимог [PERSON] та права матері дитини на особисте спілкування з нею. Згідно до ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом надали суду заяви про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то половина сплаченого ними судового збору підлягає поверненню їм з державного бюджету. Інші судові витрати покласти на сторони в межах сум, ними понесеними.

Outcome: approved