Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

16.02.2023 року позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , в якому просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» (місцезнаходження: 03087, м.Київ, вул.Єреванська, буд.1, код ЄДРПОУ 23697280) суму заборгованості за кредитним договором № 0155/10/2020/0255 від 20.10.2020 року у розмірі 1403273,34 грн.; суму сплаченого судового збору у розмірі 21079,09 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 20.10.2020 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту. Умовами кредитного договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит в сумі 1387000 гривень на строк з 20.10.2020 року по 18.10.2030 року із сплатою процентів за користування кредитом. Відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 13,99 % річних та є фіксованою. Відповідно до п.1.4.2 Кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбаченими Договором ( прострочена заборгованість ), процентна ставка встановлюється у розмірі 18,99 % річних та є фіксованою. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно з графіком до цього Договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. У зв`язку із невиконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість в розмірі 1403273,34 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту строкова - 1256560,41 грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 31461,69 грн.; заборгованість по процентам строкова - 24255,10 грн.; заборгованість по процентам прострочена - 90777,54 грн. Всього заборгованість за основним станом на 28.11.2022 року (включно) - 1403054,74 грн. Заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 3% річних станом на 23.02.2022 року - 31,63 грн.; індекс інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків станом на 23.02.2022 року -186,97 грн., всього на загальну суму 1403273,34 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2023 року вказану справу передано судді Гниличенко М.В. Згідно ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження у порядку загального або спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.03.2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128,131 ЦПК України. Представник позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» - П.Поліщук у судове засідання не з`явився, належним чином сповіщався, через канцелярію суду надав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, шляхом рекомендованого надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками до неї, разом з судовою повісткою на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача - [ADDRESS] . Однак, поштові повідомлення було повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України - днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування,знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не поживає або не знаходиться. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, доводи позовної заяви не спростовано. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи за відсутності сторін, належним чином повідомлених. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.10.2020 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту. Умовами кредитного договору передбачено, що Банк надає Позичальнику кредит в сумі 1387000 гривень на строк з 20.10.2020 року по 18.10.2030 року із сплатою процентів за користування кредитом./а.с.11/ Відповідно до п.1.4.1 Кредитного договору, за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 13,99 % річних та є фіксованою. Відповідно до п.1.4.2 Кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбаченими Договором ( прострочена заборгованість ), процентна ставка встановлюється у розмірі 18,99 % річних та є фіксованою. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно з графіком до цього Договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному, щомісячно з 1-го по 10-е число кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Досліджуючи подані до суду докази, у відповідності до наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідачки станом на 28.11.2022 року наявна заборгованості за договором №0155/10/2020/0255 від 20.10.2020 року у загальному розмірі 1403273 гривень 34 копійок, яка складається із: заборгованості по кредиту строкова-1256560,41 грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 31461,69 грн.; заборгованість по процентам строкова - 24255,10 грн.; заборгованість по процентам прострочена - 90777,54 грн. Всього заборгованість за основним станом на 28.11.2022 року (включно) - 1403054,74 грн. Заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 3% річних станом на 23.02.2022 року - 31,63 грн.; індекс інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків станом на 23.02.2022 року -186,97 грн., всього на загальну суму - 1403273,34 грн./а.с.4/ Зазначені обставини також підтверджуються поданою до суду випискою за особовим рахунком [PERSON] /а.с.6/ Разом з тим, судом приймається, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи), встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2021 року по справі №278/2177/15-ц. Крім того, із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти, сплачуючи відсотки за наданим кредитом та погашаючи тіло кредиту. Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». При цьому, судом враховується, що відповідач не надала жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підлягають задоволенню, стягненню з відповідача, у зв`язку з невиконанням умов договору споживчого кредиту №0155/10/2020/0255 від 20.10.2020 року, підлягає на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість станом на 28.11.2022 року у розмірі 1 403 054 гривень 74 копійок, яка складається із: заборгованості по кредиту строкова-1256560,41 грн.; заборгованість по кредиту прострочена - 31461,69 грн.; заборгованість по процентам строкова - 24255,10 грн.; заборгованість по процентам прострочена - 90777,54 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних збитків за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 652 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, приймаючи не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, позивач має право на стягнення з останнього нарахувань передбачених ст. 625 ЦПК України. Перевіряючи наданий позивачем розрахунок, судом встановлено вірність їх нарахування, які за період з 11.01.2021 року по 23.02.2022 року становлять в сумі 218,60 грн. Одночасно судом приймається, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та діє на час постановлення цього рішення суду. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи, що позивачем нарахування відсотків та інфляційних втрат у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦПК України здійснено до 24 лютого 2022 року, та не охоплюється період в який на території України введено воєнний стан, суд доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача також підлягають нарахування у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦПК України в сумі 218,60 грн. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи задоволення позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 21079,09 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved