Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

17\~лютого 2023\~року заявник\~ звернулась\~до суду\~з заявою про розірвання шлюбу. На обґрунтування заяви посилається на те, 04.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області серія [NUMBER] . З серпня 2019 року позивач та відповідач не проживають разом, оскільки стосунки та подальше подружнє життя стало неможливим через взаємну втрату порозуміння та любові один до одного. За таких обставин вважає, що подальше подружнє життя з [PERSON] є неможливим. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON] . З того моменту, як подружжя стало проживати окремо, спільна дитина [PERSON] постійно проживає з [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. 06.11.2020 вироком Жовтневого районного суду міста Запоріжжя по справі 331/1411/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 187 КК України, з призначенням покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією належного йому на праві власності майна, у зв`язку з чим на даний момент [PERSON] не знає, де перебуває її чоловік. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 лютого 2023 року прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі. В судове засідання заявник не з`явилась, але від неї до суду надійшла заява, в якій остання просить розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився у зв`язку з його перебуванням у Державній установі «Дар`ївська виправна колонія (№10)». Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 04 червня 2016 року, про що Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, зроблено відповідний актовий запис № 346, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що додане до матеріалів справи. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з серпня 2019 року, що заявник підтвердила у своїй заяві. Спір про поділ майна - відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про свідоцтвом про народження, виданого Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1209, що додане до матеріалів справи. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються також справи за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. З вироку Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 06 листопада 2020 року з`ясовано, що [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 роки. Вирок набрав законної сили 01 лютого 2021 року. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень\~ст. 112 СК України суд\~з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги причини, які спонукали [PERSON] звернутись до суду із заявою та враховуючи, що шлюб сторін існує лише формально, а поновлення шлюбних відносин є неможливим у зв`язку з встановленими судом обставинами, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам заявниці, у зв`язку з чим вимоги підлягають задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище, у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Частиною 7 ст. 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved