Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області, в якому просить визнати його власником в порядку спадкування за заповітом, земельної частки (паю) площею 2,43 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, проіндексованою вартістю 35736 грн. 60 коп., що належала згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0117732, виданного на підставі розпорядження Ратнівської РДА №178 від 25.11.1997 року, [PERSON] . яка померла [INFO] . [PERSON] заявлений позов обґрунтовує тим, що в с. Заліси Ратнівського (на даний час - Ковельського) району Волинської області проживала [PERSON] , [INFO] , яка 25.06.1996 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно вона заповіла позивачу [PERSON] . 25.12.1997 року [PERSON] отримала сертифікат на земельну частку (пай) серії ВЛ №0117723. [INFO] [PERSON] померла, що стверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , виданого Заліською сільською радою Ратнівського району Волинської області 02.11.1998 року. Довідкою Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області №52, від 21.01.2022 року стверджується, що до складу спадкового майна після смерті [PERSON] входить право на земельну частку пай, згідно сертифіката серії ВЛ №0117723, зареєстрованого за №305 і виданого 25.12.1997 року і що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, який прийняв її спадщину шляхом фактичного управління і володіння спадковим майном. 25.01.2022 року [PERSON] через свого представника за довіреністю - [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Ковельського нотаріального округу Коляди І.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на зазначену вище земельну частку (пай). В той же день представнику [PERSON] нотаріусом було надано письмове повідомлення-роз`яснення за №3102-14 про неможливість видачі вказаного свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа про належність спадкодавцю спадкового майна. Ствердив, що незважаючи на те, що він прийняв спадщину [PERSON] , до складу якої входило право на земельну частку (пай), проте не може реалізувати свої спадкові права і оформити їх документально, оскільки сертифікат про право на дану земельну частку (пай) серії ВЛ №0117723, виданий на ім`я спадкодавця був втрачений. Зазначив, що відсутність можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку підтверджується відповіддю на адвокатський запит Головного управління Держгеокадастру у Волинській області за №29-3-0.31-830/2-22 від 23.02.2022 року, з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку, взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0117723, не видавався і що надати дублікат зазначеного сертифіката неможливо у зв`язку з відсутністю бланків сертифікатів. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача подав до суду письмову заяву в якій позов підтримав, просить розглянути справу при відсутності позивача та його представника. Відповідач Заболоттівська селищна рада Ковельського району Волинської області скерувала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності їхнього представника, позов визнали. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Заліською сільською радою Ратнівського ( на даний час Ковельського) району Волинської області 02.11.1998 року слідує, що спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] . З дня її смерті, відповідно ст.1220 ЦК України, відкрилась спадщина на майно, що їй належало, в тому числі і на право на земельну частку (пай) площею 2,43 умовних кадастрових гектара без визначення меж цієї частки в натурі, проіндексованою вартістю 35736 грн. 60 коп., яку позивач прийняв шляхом фактичного управління і володіння спадковим майном з часу відкриття спадщини, що стверджується довідкою Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області №52 від 21.01.2022 року. 25 червня 1996 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Заліської сільської ради Ратнівського (на даний час Ковельського) району Волинської області за реєстровим №75, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] . Згідно ст.116 ЗК України громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". (ст.126 ЗК України). Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. З огляду на те, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилася та була прийнята до 01 січня 2004 року, то правовідносини, що виникли, регулюються нормами Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. Зазначене відповідає пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, роз`ясненням, що містяться в абз.З п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», а також позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленій у п.1 Інформаційного листа "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" за№ 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. , Відповідно до зазначених нормативних актів та роз`яснень, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Так, відповідно до ч.1 ст.6 ЦК УРСР встановлено перелік способів захисту цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом. Тобто, за змістом ст.6 ЦК УРСР кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. За загальними положеннями про спадкування за ЦК УРСР 1963 року, зокрема згідно з ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст.526 ЦК УРСР). Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він: 1) фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Дослідженими доказами встановлено, що позивач [PERSON] , своєчасно прийняв спадщину за законом, шляхом вступу у фактичне володіння і управління майном, що стверджено довідкою №52 від 21.01.2022 року Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області. Спадкоємців згідно ст. 1241 ЦК України, які мають обов`язкову частку у спадщині після смерті спадкодавця немає. Будь-які інші докази, спростовуючі встановлені в судовому засіданні обставини, викладені позивачкою, які підтверджені письмовими доказами, в матеріалах справи відсутні та судом не здобуто, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved