Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради, в якому просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовує тим, що рішенням Хустського районного суду від 06.06.2017 року по справі № 309/1227/17, шлюб, укладений між ними 21.01.2014 року у відділі ДРАЦСу реєстраційної служби Хустського РУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 05, між ними розірвано, визначено місце проживання їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , та стягнуто аліменти з [PERSON] на його користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] . Крім того рішенням Хустського районного суду від 10.02.2022 року по справі № 309/4151/21, шлюб, укладений між ними 03.10.2018 року у Хустському РВ ДРАЦСу ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 184, між ними розірвано, визначено місце проживання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , та стягнуто аліменти з [PERSON] на його користь на утримання їх неповнолітніх дітей. Однак рішення суду відповідачкою не виконується, кошти на утримання дітей відповідачка не надає. Зазначає, що відповідачка зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, свідомо ухиляється від спілкування з дітьми, не приймає жодної участі у їхньому житті, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги. В ході розгляду справи позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи належним чином була повідомлена, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади від 04.04.2023 року, причини її неявки суду не відомі. Відзив на позов нею не подавався. У відповідності до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представником служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради Вурста О.Я. до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Просила розглянути справу з врахуванням висновку органу опіки та піклування Хустської міської ради від 21.04.2023 р. № 1188/1/02-12. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В ході розгляду справи встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, укладеному між ними 21.01.2014 року у відділі ДРАЦСу реєстраційної служби Хустського РУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 05. В період шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Згідно рішенням Хустського районного суду від 06.06.2017 року по справі № 309/1227/17, шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 21.01.2014 року у відділі ДРАЦСу реєстраційної служби Хустського РУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 05, розірвано, визначено місце проживання їх малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , та стягнуто аліменти з [PERSON] на його користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того рішенням Хустського районного суду від 10.02.2022 року по справі № 309/4151/21, шлюб, укладений повторно 03.10.2018 року у Хустському РВ ДРАЦСу ГТУЮ в Закарпатській області за актовим записом № 184, між [PERSON] та [PERSON] розірвано, визначено місце проживання їх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , та стягнуто аліменти з [PERSON] на його користь на утримання їх неповнолітніх дітей. Судовим рішенням встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем і знаходяться на повному його утриманні та вихованні. З висновку № 1188/1/02-12 від 21.04.2023 року, виданого виконавчим комітетом Хустської міської ради, вбачається, що неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , постійно проживають з батьком у квартирі за адресою [ADDRESS] , де для них створено належні умови для проживання, виховання та розвитку. Діти не проти позбавлення батьківських прав відповідачки відносно них, оскільки відповідачка зловживала спиртними напоями і стосунки у них з матір`ю склалися не дуже доброзичливі. Мати не приймає участі у вихованні та житті дітей, не відвідує навчальні заклади, рідко спілкується з дітьми телефоном. На даний час неможливо здійснити оцінку потреб сім`ї/особи з метою встановлення спроможності матері [PERSON] виконувати обов`язки з виховання та догляду за дітьми в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що вона там не проживає, місце перебування її родичам невідоме. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 20.04.2023 р. №2, орган опіки та піклування Хустської міської ради вважає, що позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в [ADDRESS] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що не суперечить інтересам дітей. У відповідності до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.164 СК України та роз`яснень, викладених у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьків батьківських прав не звільняє його від обов`язків матеріального забезпечення дитини. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Дослідженими судом доказами встановлено, що відповідач цього обов`язку систематично не виконує без поважних причин. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно висновку виконавчого комітету Хустської міської ради № 1188/1/02-12 від 21.04.2023 року позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в [ADDRESS] , відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що не суперечить інтересам дітей. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. За наведених вище обставин, суд констатує, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітніх дітей, що є безумовною підставою відповідно до ст.164 ч.1 п.2 СК України для позбавлення її батьківських прав.

Outcome: approved