Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 27.10.2007 перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них народився син [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її матеріальному утриманні. Зазначила, що відповідач за віком, станом здоров`я є працездатним, офіційно працює в НП "Дермансько-Острозький", інших утриманців не має, однак матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Одночасно зазначила, що відповідач ухиляється від участі в утриманні дитини, хоча має всі можливості брати достатню, належну та регулярну участь в її матеріальному утриманні, у зв`язку з чим поставив дитину та її в скрутне матеріальне становище. Вказує, що не має можливості самостійно надати сину належне утримання, достатнє для його віку, оскільки ніде не працює, та її доходу недостатньо для забезпечення дитини. Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання дитини, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі частки його заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 14.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В поданій на адресу суду заяві позов визнав та просить розглядати справу у його відсутності. Як передбачено ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті, у відсутності сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб сторони у справі перебувають в шлюбі, який зареєстрований 27.10.2007 відділом РАЦС Острозького районного управління юстиції Рівненської області. (а.с.10) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.03.2008, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13) Згідно довідки №379/01-17-23 від 23.02.2023 встановлено, що [PERSON] зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] та до складу її сім`ї входить, зокрема, [PERSON] , [INFO] . (а.с.9) Згідно довідки №43/01-28 від 23.02.2023 вбачається, що [PERSON] є учнем 9 класу Острозького ліцею №2 Острозької міської ради. (а.с.11) Згідно довідки №6 від 27.02.2023 вбачається, що [PERSON] є учнем КЗ "Острозька школа мистецтв" Острозької міської ради. (а.с.12) Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст. 181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дитини, [PERSON] свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дитини не надав. Таким чином, загальний розмір утримання дитини від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Оскільки відповідач, будучи батьком неповнолітнього [PERSON] , на даний час свого сина належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивача необхідно стягнути аліменти. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання неповнолітнього сина в розмірі частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також позивач зазначає, що відповідач офіційно працевлаштований, однак будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин до позовної заяви не додано. В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину. Окрім того, судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини та сторін, а також відсутність у сторін інших утриманців. При визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, приймаючи до уваги матеріальне становище позивача, яка непрацевлаштована, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере до уваги, що платник аліментів є працездатним, має добрий стан здоров`я, інших утриманців не має, оскільки протилежних доказів суду не надано, може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 07.03.2023, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а відтак з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 6 ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved