Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано, цим же рішенням визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком. Даним рішенням у справі №303/797/21 встановлено, що позивачка покинула доньку проживати з батьком з квітня 2020 року. Рішенням суду від 12 квітня 2021 року у справі №303/798/21 відповідачку визнано такою, що втратила право користування житлом, яким також встановлено факт непроживання разом з дочкою з квітня 2020 року. З квітня 2020 року і до теперішнього часу відповідачка відвідала дитину один раз перед святами у грудні 2021 року. Останній рік відповідачка взагалі не телефонує та не цікавиться життям дитини, яка почала уникати розмов про матір, почуває себе покинутою. В їхньому житті відповідачки не існує. Він не звертався до суду з приводу стягнення аліментів на дитину, а утримує її самостійно. Умови для отримання освіти дитини створює виключно він, особисто займається з дитиною, виконує домашнє завдання, відвідує різні гуртки. Просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023 відкрито провадження по справі та залучено до участі по справі в якості третьої особи Виконавчий комітет Великолучківської сільської ради. Ухвалою суду від 12.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судовому засідання [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, оскільки зі сторони відповідачки відсутня матеріальна допомога на утримання дитини та моральна підтримка, вона не бере участі в житті дитини. Проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Представник позивача адвокат Волошин Л.Я. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не займається її вихованням. Також зазначила, що відповідачка повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, не спілкується із донькою, не цікавиться її шкільним та позашкільним життям. Дитина знаходиться на утриманні батька, він забезпечує для неї повноцінний фізичний, розумовий та духовний розвиток, також у вихованні йому допомагає його мати, яка приходиться бабусею для дитини. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у порядку передбаченому ч.11 ст.128 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї Пунктом 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року №789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Із копії рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.09.2021 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.08.2012, який зареєстровано виконкомом Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис №10. Зазначеним рішенням шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвано та визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.04.2021 відповідачку визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконкомом Зняцівської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 15.10.2012 зареєстровано народження [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень 15.10.2012 складено відповідний актовий запис за №58. Батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] . Із характеристики [PERSON] виданої класним керівником Зняцівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів [PERSON] вбачається, що [PERSON] зарекомендувала себе як старанна, здібна, та комунікабельна учениця, до уроків готується систематично, допитлива, любить читати. Дитина проживає із батьком та бабусею, які завжди цікавляться життям дитини, відповідально ставляться до її виховання. Мама дитини за час навчання у школі не з`являлася, успішністю дитини не цікавилася. Згідно п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд також приймає до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини. Так, у справі Хант проти України (рішення від 7 грудня 2006 року) суд зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка є частиною національного законодавства України, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачка на протязі тривалого часу не піклується про доньку, не цікавиться її життям, не приймає участі в її вихованні та утриманні. Між мамою та донькою відсутні спілкування та жодні взаємні почуття. Наведене свідчить, що [PERSON] самоусунувся від виховання доньки, не може бути позитивним прикладом для наслідування, благотворно впливати на формування особистостей та характеру дитини, дати їй належний розвиток. Зазначені обставини підтверджують дослідженими судом письмовими доказами, а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] . Стаття 19 СК України передбачає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні спору суд бере до уваги висновок № 81/01-20 від 02.05.2023 органу опіки та піклування Великолучківської сільської ради, яким встановлено, що [PERSON] проживає разом з батьком у житловому будинку у [ADDRESS] та перебуває на його повному утриманні. Мати дитиною взагалі не цікавиться, не телефонує, у житті та розвитку дитини участі не приймає. Орган опіки та піклування Великолучківської сільської ради вважав доцільним позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Стаття 171 ЦПК України передбачає, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У порядку ст.171 ЦПК України судом заслухана думка [PERSON] щодо вирішення спору, яка повідомила суду, що мама із нею не спілкується, не цікавиться її потребами та досягненнями, не підтримує матеріально та не створює належних умов для отримання нею освіти, не вітає її з днем народження. Проживає вона разом із батьком та бабусею, які займаються її розвитком, допомагають у навчанні, у разі необхідності наймають репетиторів та у вільний від навчання час граються із нею. Суд вважає, що за встановлених у судовому засіданні обставин наявні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки вона ухиляється від виконання обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд дійшов наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання малолітної доньки [PERSON] підлягають задоволенню на підставі ст. 180 Сімейного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому із неї необхідно стягнути аліменти на утримання малолітної доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Звертаючись з позовом до суду позивач сплатив судовий збір за позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією від 09.03.2023, тому зазначені грошові кошти слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, при зверненні з позовом до суду позивач звільнений від сплати судового збору про стягнення аліментів, тому з відповідача підлягає стягненню 1073, 60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved