Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У листопаді 2022 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 17 729,50 грн. та судовий збір в розмірі 2 481 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» є електропостачальником та отримала ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. [PERSON] є споживачем електричної енергії. На момент звернення до суду у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 17 729,50 грн. за спожиту електричну енергію. 18.11.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 31.01.2023 ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено судове засідання (розгляд) в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. 25.04.2023 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримує, відносно заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи за зареєстрованою адресою проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [PERSON] з 03.11.2009 року є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування від 03.11.2009, реєстровий № 4072, та витягом КП КОР «Білоцерківське міське бюро технічної інвентаризації» № 24332546 від 03.11.2009. Відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою з 2003 року, що вбачається з отриманої судом відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області. ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» отримало ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.06.2018 року № 429 та починаючи з 01.01.2019 року (тобто з дня запровадження ринку електричної енергії) виконує функції постачальника універсальних послуг в Київській області. [PERSON] до 01.01.2019 року, тобто до запровадження нового ринку електричної енергії, був споживачем вертикально інтегрованого суб`єкта господарюванню ПрАТ «Київобленерго». ТОВ «Київська обласна енергопостачальна компанія» розроблено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (в редакції з 01.01.2019 року). На підставі загального договору про користування електричною енергією позивачем взято на себе зобов`язання постачати відповідачу електричну енергію відповідно до умов договору, а відповідачем взято зобов`язання оплачувати вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснити інші платежі за умовами цього договору. Відповідно до умов договору позивач має право отримувати від відповідача плату за доставлену електричну енергію та інші платежу обумовлені цим договором. Окрім того, 10.03.2021 відповідач звернувся до позивача з заявою на укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , станом на 23.09.2022 заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію на підставі договору складає 17 729,50 грн., що підтверджується особовою карткою споживача, актом звіряння розрахунків, рахунками за електричну енергію за період з серпня 2019 по серпень 2022, листом ТОВ «КОЕК» № 5133/10-22 від 17.10.2022 та листом ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» № 10-1-423 від 25.10.2022. При вирішення спору, суд виходить з наступного. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За ст. 11 ЦК України, зобов`язання виникають, зокрема, із договорів. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України передбачено обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Згідно з ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що відповідач є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за вказаною адресою, а тому має обов`язок по утриманню майна та оплаті отриманих послуг. Свої зобов`язання відповідач порушував, оскільки за вищевказаною адресою наявна заборгованість за спожиту електроенергію. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Таким чином, наданими доказами позивач довів факт порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії та несплатою останнім вартості отриманих послуг. Відповідач даних фактів не спростував, відзиву на позов не подав. З наведеного суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність задоволення позову. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 481 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved