Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернувся в січні 2023р. в суд із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту не обліковану електроенергію сумі 5777.70грн. та судових витрат. В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі Договору про користування електричною енергією від 14.10.2013р. позивач здійснював постачання електроенергії до квартири [ADDRESS] відповідача [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] . В подальшому, 04.05.2022р. відповідач подав позивачу заяву-приєднання до Договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії (публічний договір) до даної квартири, а 06.06.2022р. підписав Додаткову угоду №6 про порядок погашення заборгованості до Договору від 04.05.2022р. №24065699. Згідно Додаткової угоди №6 він визнав свій борг за не обліковану електроенергію сумі 7742.70грн. наявну за Актом про порушення від 08.04.2022р. відповідач частково оплатив 1965грн., а решта умов договору не виконує. Представник позивача підтримав позовні вимоги, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Водночас, у строк встановлений судом ухвалою відповідач її представник відзив на позов не подала, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання поукладеній угоді про порядок погашення заборгованості. У відповідності до ст. 11, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору або закону. На підставі Договору про користування електричною енергією від 14.10.2013р. позивач здійснював постачання електроенергії до квартири [ADDRESS] відповідача [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] (а.с.7-10). В подальшому, відповідач 04.05.2022р. подав позивачу заяву-приєднання до Договору споживача про надання послуг з розподілу електроенергії (публічний договір) до вказаної квартири [ADDRESS] (а.с.11). 06.06.2022р. споживач [PERSON] підписав Додаткову угоду №6 про порядок погашення заборгованості до Договору від 04.05.2022р. №24065699 (а.с.16-17). Згідно Додаткової угоди №6 він визнав свій борг за не обліковану електроенергію сумі 7742.70грн. наявну за Актом про порушення від 08.04.2022р. та зобов`язувався оплачувати борг частинами до 06.12.2022р. за графіком. Як доводив позивач, відповідач частково оплатив 1965грн. (а.с.18,19), а решта умов договору по сплаті ще 5777.70грн. не виконав. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за надані послуги суду не надано. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Внаслідок неналежного виконання споживачем-відповідачем зобов`язання по оплаті заборгованості за узгодженим графіком, виникла заборгованість перед позивачем, яку просить стягнути, а тому вимоги позову є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За вимогами ст.133,137,141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, стягненню з відповідача підлягає сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 2684 грн.(а.с.20,25). Також, позивач просив стягнути й витрати на професійну правову допомогу в сумі\~ 5000грн.(а.с.38-44), які також підлягають до задоволення. На підставі ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України,

Outcome: approved