Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивачка звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину. У зв`язку із тим, що останнім часом вони мають різний погляд на життя, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, а шлюб носить лише формальний характер, а відтак позивачка змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 23.01.2023 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення її недоліків. Позивачкою на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки, а відтак позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.175-177 ЦПК України, віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції суду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023 було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивачка подала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач подав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд про їх задоволення. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 29.12.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві (а/з № 1933), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільну малолітню дитину сина - [PERSON] , [INFO] (а/з № 2058), що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачкою в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідач подав суду заяву, в якій зазначив про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved