Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. На обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона з 14 січня 2000 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , за період якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , 2004 року народження, дочка [PERSON] , 2009 року народження. 02 липня 2020 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та [PERSON] розірвано. За час спільного проживання у шлюбі сторони набули у власність: - житловий будинок загальною площею 257,8 кв. м, житловою площею 96,5 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1538927032224), та земельну ділянку площею 0,0537 га з кадастровим номером 3222486201:01:023:5033, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за цією ж адресою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1400312632224); - земельну ділянку площею 0,0063 га з кадастровим номером 3222486201:01:023:5035, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1401344632224); - садовий будинок загальною площею 237 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53815680000); - автомобіль КІА «СЕЕD» д.н.з. [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] . Зазначене майно зареєстровано на праві приватної власності за [PERSON] . Посилаючись на те, що між сторонами існує спір щодо розподілу майна, набутого за час шлюбу, яке є їх спільною сумісною власністю, позивач просить суд: - визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку загальною площею 257,8 кв. м, житловою площею 96,5 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1538927032224, та розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 3222486201:01:023:5033, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площа 0,0537 га; - визнати за позивачем право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 3222486201:01:023:5033, площею 0,0537 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1400312632224; - визнати за позивачем право власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером 3222486201:01:023:5035, площею 0,0063 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1401344632224; - визнати за позивачем право власності на 1/2 садового будинку загальною площею 237 кв. м, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53815680000; - визнати за позивачем право власності на 1/2 частку автомобіля КІА «СЕЕD» д.н.з. [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2020 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 11 березня 2021 року позивач подала клопотання про витребування доказів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2021року клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. 01 червня 2021 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] , відповідно до якої позивач повідомила про смерть [PERSON] та долучила до заяви копію свідоцтва про його смерть. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2021 року зупинено провадження у цій справі до залучення до участі у справі правонаступника (-ів) [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 жовтня 2021 року провадження у цій справі поновлено та призначено підготовче судове засідання на 23 листопада 2021 року о 12 год. 20 хв. Витребувано з Радомишльської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , який помер у м. Радомишль, Радомишльського району, Житомирської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2021 року клопотання адвоката Бондаря А. В. про витребування доказів у справі задоволено. Витребувано з Двадцять першої київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 28 грудня 2021 року до суду надійшов лист від Радомишльської районної державної нотаріальної контори, відповідно до якого повідомлено, що спадкова справа № 488/2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена 25 травня 2021 року Двадцять першою київською державною нотаріальною конторою, де вона і зберігається. 20 січня 2022 року до суду надійшла витребувана з Двадцять першої київської державної нотаріальної контори спадкова справа № 02-14/488/2021. 06 липня 2022 року [PERSON] в особі адвоката Бондара А. В. подала клопотання про залучення до участі в справі [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 06 липня 2022 року залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до участі у справі як правонаступників після смерті відповідача [PERSON] . Призначено підготовче судове засідання на 11 серпня 2022 року о 11 год 00 хв. Визначено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. 20 серпня 2022 року до суду надійшла витребувана реєстраційна справа щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53815680000). 11 жовтня 2022 року [PERSON] в особі адвоката Вовченка С. М. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказувала на те, що позивач в позовній заяві не в повному обсязі виклав інформацію щодо періоду перебування її у шлюбі з [PERSON] . Зазначала, що 02 липня 2020 року рішенням Солом`янського районного суду м. Києва у справі № 760/22728/19 за результатом перегляду заочного рішення від 18 грудня 2008 року прийнято рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Зазначеним рішенням було переглянуто заочне рішення від 2008 року та підтверджено розірвання шлюбу між сторонами. Вказаним рішенням встановлено, що сторони досить тривалий час не мали усталених відносин та взаємних прав та обов`язків у розумінні статті 3 Сімейного кодексу України, що притаманні подружжю, отже і не вели спільного господарства та не набували майно в інтересах сім`ї за спільні кошти подружжя. Також вказувала на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження існування між [PERSON] та [PERSON] фактичних шлюбних відносин після 18 грудня 2008 року, тобто після ухвалення заочного рішення про розірвання шлюбу, а також відсутні докази ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання у вказаний період майна в інтересах сім`ї за спільні кошти. Тому [PERSON] вважає, що все майно, яке набуте [PERSON] після розірвання шлюбу в 2008 році, є його особистою приватною власністю. За таких обставин [PERSON] вважає позовні вимоги [PERSON] безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У судове засідання 28 листопада 2022 року учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Вовченко С. М. подав через канцелярію суду заяву про проведення судового засідання у його відсутності. Просив суд долучити до матеріалів справи рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 вересня 2022 року у справі № 761/30089/21 та закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] подала до суду клопотання про виклик та допит свідків. Просила суд викликати та допитати як свідків: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] . Києво-Святошинський суд ухвалою від 29 листопада 2022 року закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 01 лютого 2023 року о 14 год. 20 хв. 29 грудня 2022 року від приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Семчук М. А. до суду надійшли запитувані документи, а саме: копія договору поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Семчук М. А. 22 вересня 2017 року та зареєстрований за номером 1647; копія договору поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Семчук М. А. 22 вересня 2017 року та зареєстрований за номером 1650. 31 січня 2023 року представник позивача направив до суду заяву про відкладення розгляду справи, яка призначена на 01 лютого 2023 року. 01 лютого 2023 року справу відкладено на 20 березня 2023 року. 20 березня 2023 судове засідання відкладено на 28 березня 2023 року у зв`язку з надходженням клопотання від представника позивача про відкладення. У судове засідання 28.03.2023 учасники справи не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. Позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] подала до суду клопотання про проведення розгляду справи у відсутності відповідача та його представника. Інші учасники справи у судове засідання не зявилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між [PERSON] та [PERSON] 14 січня 2000 року укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 грудня 2008 року в справі № 760/22728/19 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Однак, ухвалою суду від 11 грудня 2019 року, в порядку виконання вимог статті 288 ЦПК України, зазначене заочне рішення в справі № 760/22728/19 скасовано, а справу призначено до розгляду. Під час нового розгляду Соломянський районний суд м. Києва рішенням від 02 липня 2020 року позов [PERSON] задовольнив, шлюб, зареєстрований 14 січня 2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, між [PERSON] та [PERSON] розірвав. 06 липня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до матеріалів спадкової справи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась його дружина - [PERSON] , його син - [PERSON] , [INFO] , та його дочка - [PERSON] , [INFO] . З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 липня 2020 року № 217197248 суд встановив, що під час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано наступне майно: 1) садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53815680000), на підставі договору купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 17 липня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єрух А. М. та зареєстрований в реєстрі за № 1678. Відповідно до підпункту Б пункту 6 позивач як дружина [PERSON] надавала згоду на купівлю зазначеного майна. Право власності на садовий будинок зареєстровано за [PERSON] 30 квітня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності № [NUMBER] та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 3142504; 2) житловий будинок загальною площею 257,8 кв. м, житловою площею 96,5 кв. м, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1538927032224, та земельну ділянку площею 0,0537 га з кадастровим номером 3222486201:01:023:5033, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1400312632224, яка розташована за цією ж адресою. Право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] 20 квітня 2018 року на підставі: рішення Виконавчого комітету Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області; декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23 березня 2018 року серії та номеру КС 141180820706, виданої Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області; технічного паспорту від 25 січня 2018 року № 1782, виданого ТОВ «Лідер Плюс». Право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 01 листопада 2017 року на підставі: договору поділу земельної ділянки від 22 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Семчук М. А. та зареєстрований в реєстрі за номером 1650; довідки Софіївсько-Борщагівської сільської ради від 25 жовтня 2017 року № 8019; витягу з Державного земельного кадастру від 13 жовтня 2017 року, серія та номер: НВ-320117692017, виданого Відділом у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області; 3) земельну ділянку з кадастровим номером 3222486201:01:023:5035, площею 0,0063 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1401344632224. Право власності на земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] на підставі: витягу з Державного земельного кадастру від 22 вересня 2017, серія та номер: НВ-320117692017, виданого Відділом у Києво-Святошинському районі Міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області; договору поділу земельної ділянки від 22 вересня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Семчук М. А. та зареєстрований в реєстрі за номером 1650. Також у 2015 році було придбано автомобіль КІА «СЕЕD» д.н.з. [NUMBER] , VIN (номер кузова, шасі, рами) [NUMBER] . [PERSON] зверталася до суду з позовом до Шевченківського відділу реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), [PERSON] про визнання недійсним шлюбу, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також про скасування актового запису за фактом укладення шлюбу. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року в позові [PERSON] про визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб - відмовлено. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 368 ЦК України). Частиною другою статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення статей 60, 61 СК України дає підстави для висновку, що спільною сумісною власністю подружжя, яка підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (підпункти . 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України). Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї (частина друга статті 70 СК України). За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщоз нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (частина третя статті 70 СК України). Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України). Отже, спільне майно подружжя за відсутності домовленості між ними слід ділити порівну з урахуванням обставин, що маютьзначення у справі, призначення речей, їх фактичного перебування у володінні одного з подружжя та намірів щодо володіння та використання майна кожним з подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року в справі № 6-843цс17, постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року в справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року в справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18), від 29 січня 2020 року в справі№ 463/5183/17 (провадження № 61-19271св19) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статті 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, [PERSON] неодноразово зверталася до Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області зі зверненнями відносно [PERSON] . Так, згідно відповіді Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області №18056 від 09.09.2019 року, згідно обліків інтегрованої ІПС зареєстровані такі звернення: 04.04.2016 року надійшло повідомлення зі служби «102»: від громадянки [PERSON] , виникла сімейна сварка у ході якої остання отримала тілесні ушкодження. Дане повідомлення зареєстроване за № 8631 від 04.04.2016 до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, та за результатам розгляду матеріали списані до справи № 5739 від 13.04.2016, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». 07.01.2017 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 07.01.2017 виник конфлікт з чоловіком. .Заявник: [PERSON] . Дане повідомлення зареєстроване за № 830 від 07.01.2017 до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, та за результатам розгляду матеріали списано до справи за спрощеною системою № 354 від 07.01.2017, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». 03.03.2018 о 19:40 надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що, Чоловік заявниці [PERSON] буянить та скандалить. Очікують наряд швидку викличуть самі. Заявник: [PERSON] . Дане повідомлення зареєстроване за № 8638 від 03.03.2018 до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, та за результатам виїзду наряду був складений адміністративний протокол № 586275 за ст.173-2 ч.1 від 03.03.2018. 03.03.2018 надійшло повідомлення зі служби «102» про: те. шо, просить прискорити патруль, чоловік [PERSON] 45 років неадекватно себе поводить. Заявник: [PERSON] . Дане повідомлення зареєстроване за № 8648 від 03.03.2018 до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події, та за результатам розгляду матеріали приєднано до ЄО № 8638 від 03.03.2018, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». 23.03.2018 по пошті вх. 2568 від 22.03.2018 року з Святошинського УП м. Києва звернення [PERSON] , про те, що за місцем проживання чоловік вчинив сварку. Дане повідомлення зареєстроване за № 11605 від 03.09.2018 до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення інші події, та за результатам розгляду матеріали списані до справи № 2972 від 01.04.2018, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». Таким чином, враховуючи, що спірне майно набуто [PERSON] та [PERSON] за час перебування у шлюбі, матеріали справи не містять доказів про вкладення особистих коштів когось з подружжя в купівлю такого майна, то зазначене майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частину всього майна. Доказів того, що спірне майно є особистою власністю померлого [PERSON] матеріали справи не містять. Зазначене не спростовано [PERSON] . Суд відхиляє доводи [PERSON] про те, що спірне майно є особистою приватною власністю [PERSON] , у зв`язку з тим, що було придбане після ухваленням 18 грудня 2008 року Солом`янським районним судом м. Києва рішення про розірвання шлюбу з [PERSON] , оскільки зазначене заочне рішення скасовано, а шлюб між сторонами розірвано лише 02 липня 2020 року. Доводи відповідача про те, що після 18 грудня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] були відсутні фактичні шлюбні відносини, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки не містять доказів на їх підтвердження, а також спростовується матеріалами справи, а саме:нотаріально посвідченою заявою позивача від 27 вересня 2017 року, відповідно до якої вона надала згоду своєму чоловікові [PERSON] на поділ земельних ділянок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та на укладення договорів поділу зазначеного майна, які укладалися [PERSON] в інтересах сім`ї. Суд враховує те, що позивач надавала свою згоду на придбання садового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53815680000), що підтверджується договором купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки від 17 липня 2008 року. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. З урахуванням того, що позивач. просила поділити спірне майно шляхом виділення їй у власність 1/2 частки всього спірного майна, вимог про компенсацію не заявляла, суд дійшов висновку задовольнити вимоги позивача та визнати за нею право власності на 1/2 частку спірного майна. Такий поділ не перешкоджає сторонам в подальшому поділити відповідне майно за згодою, або звернутись з відповідним позовом про виділ частки в натурі або із застосуванням правил щодо припинення частки у спільному майні з виплатою компенсації. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved