Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області 10.12.2006 року, актовий запис № 98. В обґрунтування позову зазначила, що 10.12.2006 року вона уклала шлюб із відповідачем, від якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки останній зловживає алкогольними напоями, не враховує побажання позивачки, принижує її честь та гідність. У позивачки зникли почуття любові та поваги до відповідача, та його поведінка і спосіб життя не відповідають її інтересам, і є для неї неприйнятною. Тому [PERSON] , вважаючи, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, та не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою судді від 11.01.2023 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлені сторони. У судове засідання 27.04.2023 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Представник позивачки [PERSON] -- [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надав, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав, а тому відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі письмових матеріалів справи без участі сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 10.12.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Віньковецького районного управління юстиції Хмельницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є спільна малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яка на даний час проживає разом із позивачкою. Як випливає із змісту позовної заяви, відповідач зловживає алкогольними напоями, принижує честь та гідність позивачки, у сторін зникли почуття любові та поваги один до одного, подружжя проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, і їхній шлюб існує формально. Примирення та відновлення спільного подружнього позивачка не бажає, та будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Ухвалою суду від 30.01.2023 року сторонам було надано строк для примирення два місяці, однак сторони між собою примирення не досягли та не порозумілись. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивачки належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved