Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

До Магдалинівського\~районного суду\~Дніпропетровської області\~надійшла позовна\~заява [PERSON] до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненим, спонукання виконання певних дій, стягнення моральної шкоди. Позивач в позові посилається на те, що 15.05.2008 року між нею і банком був укладений кредитний договір № DNM0GA0000005475. Кредит надавався терміном на 5 років у сумі 29 180 грн. В забезпечення виконання договору з банком був укладений договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було передане нерухоме майно - домоволодіння в [ADDRESS] . У зв`язку\~із тяжким\~матеріальним становищем\~позивачем була\~допущена заборгованість\~по даному\~кредиту.В 2017 року КБ «Приватбанк» було подано позов до Магдалинівського районного суду про стягнення з позивача заборгованості по кредиту в сумі 32 777,87 грн. (справа № 179/855/16). Рішенням Магдалинівського районного суду від 23.06.2017 року позов був задоволений, і з позивача на користь банка було стягнуто вказану суму заборгованості. На підставі рішення суду був виданий виконавчий лист і направлений на виконання до Магдалинівського районного відділу державної виконавчої служби. У 2019 році заборгованість була остаточно виплачена, виконавче провадження було закінчене, у зв`язку з повним погашенням заборгованості на підставі постанови державного виконавця Магдалинівського районного відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження від 15.10.2020 року. Рішенням Магдалинівського районного суду від 28.04.2021 року банку було відмовлено в позові про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № DNM0GA0000005475, виплата по якому здійснена в 2019 році, та задоволено позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Незважаючи на це, відповідач продовжує щомісяця стягувати з позивача плату по кредитному договору, шляхом зняття коштів із зарплатної картки. За період з лютого 2022 року по січень 2023 року ним було утримано із картки 27 747.64 грн. Крім того, після повної виплати боргових зобов`язань по кредитному договору відповідач не повернув позивачеві технічний паспорт на належне їй домоволодіння в [ADDRESS] , та свідоцтво про право власності на дане домоволодіння. Внаслідок щомісячного безпідставного автоматичного списання коштів позивач зазнала сильних душевних та моральних страждань. Позивач має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які потребують забезпечення в придбанні продуктів харчування, одягу, взуття, засобів гігієни та інше. Однак безпідставним списанням коштів кожного місяця банк залишав її та її сім`ю без засобів для існування, оскільки зараховані на її рахунок кошти не змогла отримати, хоча розраховувала ними користуватись. Щоб хоч якось виживати, та своєчасно сплачувати комунальні послуги, довелось неодноразово звертатися за допомогою до знайомих для позичання коштів, що ставило позивача у пригнічений стан, завдавало постійного емоційного стресу та душевного переживання. Змінити картку даного банку на іншу позивач не мала можливості, так як зарплата виплачувалась тільки на картку АТ КБ «Приватбанк». В порядку досудового врегулювання в серпні 2022 року позивач зверталась до відповідача із письмовою заявою про припинення списання коштів, однак відповідач списання коштів із зарплатної картки не припинив. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 30 000 грн. На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає: -визнати кредитний договір № DNM0GA0000005475 від 15.05.2008 року, укладений між позивачем та АТ КБ «Приватбанк», та договір іпотеки, укладений на забезпечення виконання кредитного договору № DNM0GA0000005475 від 15.05.2008 року, припиненими з 15.10.2020 року; -зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути технічний паспорт та свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] ; -зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» повернути безпідставно стягнуті кошти в сумі 27 747,64 грн.; -стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача моральну шкоду в сумі 30 000 грн. і витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі, надавши до суду відзив на позовну заяву, заперечує проти позовних вимог, зазначив, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільних прав шляхом визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів, не надано доказів того, що позивачем передано технічний паспорт та свідоцтво про право власності. Крім того, представником відповідача зазначено, що у зв`язку з порушенням зобов`язань по кредитному договору Банком було здійснено списання коштів з карткового рахунку для погашення заборгованості у відповідності до умов кредитного договору. Представник відповідача вважає необґрунтованими позовні вимоги про стягнення моральної шкоди через недоведеність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. 15.05.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № DNM0GA0000005475. В забезпечення виконання договору з банком був укладений договір іпотеки, згідно якого в іпотеку було передане нерухоме майно - домоволодіння в [ADDRESS] (а. с. 31-33). 23 червня 2017 року Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області будо ухвалено рішення по справі № 179/855/16 про стягнення заборгованості в розмірі 32\~777.87 грн. з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по кредитному договору № DNM0GA0000005475. На підставі постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 55315701 від 15 жовтня 2020 року, сума заборгованості повністю погашена [PERSON] (а. с. 21). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року у справі № 179/1960/20, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №\~1850, виданий приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 31.10.2018\~р. щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів у сумі 147\~120, 23 грн., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNM0GA0000005475, що укладений з АТ КБ "ПриватБанк" (а. с. 23-26). Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року у справі № 179/309/21, відмовлено у задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № DNM0GA0000005475 в сумі 127201 грн. 36 коп. (а. с. 28-30). Вирішуючи питання щодо позовних вимог про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими, суд виходить з наступного. Згідно зі\~статтею 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~ 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~ 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;\~ 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Закон розрізняє такі поняття як договір та зобов`язання, які виникають у тому числі на підставі договорів чи інших правочинів (пункт 1 частини другої статті\~11, частина друга статті\~509 ЦК України). Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням\~\~є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 16 ЦК України\~передбачено такий спосіб захисту як припинення правовідношення, визнання правочину недійсним, разом з цим визнання правочину (договору) припиненим закон не містить. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі\~\~\~\~ № 905/2260/17 (провадження № 12-173гс18) зробила висновок про те, що нормами\~статей 16 ЦК України\~та 20\~ГК України\~не передбачено такого способу захисту права та інтересу, як визнання договору припиненим, а реалізація такого способу захисту, як зміна або припинення правовідношення, може відбуватися шляхом розірвання договору. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 477/33/20 (провадження № 61-2817св21). Згідно з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (провадження № 14-626цс18), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Отже, позовні вимога про визнання припиненими кредитного та іпотечного договорів не може бути задоволена саме з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту, який не передбачений законом. Крім того, позовна вимога про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» повернути технічний паспорт та свідоцтво про право власності на житловий будинок також не підлягає задоволенню, у зв`язку із недоведеністю щодо передання вказаних документів відповідачеві. Вирішуючи питання щодо позовних вимог про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» повернути безпідставно стягнуті кошти в сумі 27 747,64 грн. та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на моральної шкоди в сумі 30 000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка. Відповідно до ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Як вбачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] , за період з лютого 2022 року по січень 2023 року банком було утримано із картки позивача грошові кошти в сумі 27 747.64 грн. (а. с. 12-18). Отже у банку відсутні підстави для списання належних позивачеві грошових коштів з рахунку без відповідного розпорядження визначеного статтею 1071 ЦК України, враховуючи обставини встановлені рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2021 року у справі № 179/309/21, у зв`язку із чим позовні вимоги щодо зобов`язання АТ\~КБ «Приватбанк»\~повернути безпідставно\~стягнуті кошти\~в сумі\~27\~747,64\~грн.підлягають задоволенню. Частиною 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Виходячи з обставин справи, суд вважає, що своїми протиправними діями пов`язаними із незаконним списанням коштів із зарплатної картки, відповідачем завдано позивачеві моральної шкоди. Враховуючи принципи співмірності та розумності, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн.

Outcome: partial