Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між ним та відповідачкою 21 червня 2011 року було укладено шлюб. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачкою виявилось невдалим і спільне життя не склалося, оскільки в них абсолютно різний характер та погляди на життя, що призводить до непорозумінь та створює напружену психологічну атмосферу, яка шкодить сторонам та їхній дитині. Протягом тривалого часу відповідачка не підтримує з ним подружні стосунки, уникає будь-якого спілкування. За таких обставин вони втратили почуття любові один до одного, подружні стосунки не підтримують. Спільного господарства, в тому числі й в побуті, не ведуть, взаємні права та обов?язки не виконують, спільних інтересів не мають і кожен з них живе своїм життям. Практично шлюб між ними розпався і має лише формальний характер. З огляду на викладені фактичні обставини вважає, що збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та інтересам їхнього сина. Рішення про розірвання шлюбу він прийняв остаточно і змінювати його не має намірів. На даний час спору щодо визначення місця проживання їхнього сина [PERSON] не існує. Враховуючи наведене просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 21 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 834. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідачем подано до суду заяву зі змісту якої вбачається, що вимоги позову відповідач визнає у повному обсязі, просить про розірвання шлюбу з позивачем. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч. 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно, Серії [NUMBER] від 11.07.2012 року сторони зареєстрували шлюб 21.06.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №834. З копії свідоцтва про народження, виданого повторно, Серії [NUMBER] від 11.07.2012 року, вбачається, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що через непорозуміння в сім`ї сторони припинили взаємовідносини як подружжя. Сторони не змогли зберегти родину, а тому суд вважає встановленим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та постановляє рішення про задоволення позовних вимог. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved