Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

В жовтні 2022р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-5) до відповідача ТОВ «Українська факторингова компанія», в якому просив суд: - визнати припиненою заставу рухомого майна: автомобіля марки «Toyota Corolla» шасі № [NUMBER] (далі по тексту - автомобіль) за договором застави від 28 серпня 2008р., серія та номер 014/3181/152416/73, виданий ПАТ «Раффайзен Банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Гупало К.В. - стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 лютого 2011р. ним було придбано зазначений автомобіль у фізичної особи [PERSON] . В процесі розгляду цивільної справи № 760/18820/18, за позовом ТОВ «Українська факторингова компанія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, позивачу стало відомо, що придбаний ним автомобіль є предметом застави за кредитними зобов`язаннями [PERSON] , та заставодержателем (ТОВ «Українська факторингова компанія») були внесено до державного реєстру рухомого майна відомості про заборону на відчуження автомобіля. При цьому позивач зазначав, що з лютого 2011р. він є добросовісним набувачем автомобіля, і на час набуття ним цього автомобіля була відсутня інформація про його перебування у заставі. Крім того, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 вересня 2020р. по цивільній справі № 760/18820/18, позов ТОВ «Українська факторингова компанія» про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль, залишено без задоволення. Оскільки в досудовому порядку позивач позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися належним йому автомобілем, він вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2022р. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу. 09, 15 лютого 2023р. на адресу суду надійшли відзиви на позов (а.с. 33-35; 60), в яких відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що 28 серпня 2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/3181/152416/73, в забезпечення виконання якого укладено договір застави, предметом якого був автомобіль. 01 вересня 2008р. ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» внесло запис про реєстрації приватного обтяження, строком дії до 01 вересня 2013р. На час придбання позивачем автомобіля у [PERSON] цей автомобіль перебував під обтяженням. Відповідач є новим кредитором за договором застави автомобіля, застава зберігає свою силу для позивача, як нового власника. Також відповідач зазначив, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 червня 2021р. по справі № 761/884/21, яке набрало законної сили було відмовлено позивачу у задоволенні позову про усунення перешкод у розпорядженні майном (автомобілем), шляхом зобов`язання подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з реєстру запису про обтяження транспортного засобу. Також на думку сторони відповідача при зверненні позивача до суду з вимогами про припинення застави, ним були пропущені строки позовної давності, про що наголошує сторона відповідача, в порядку ст. 267 ЦК України. 24 лютого 2023р. на адресу суду надійшла відповідь на відзиви відповідача (а.с. 64-66), в якій позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наголошуючи, що доводи та аргументи відповідача є безпідставними, оскільки предмет спору по цій справі є іншим ніж був у цивільній справі № 761/884/21, а тому рішення суду по зазначеній цивільній справі не має жодного відношення при розгляді на теперішній час позову про припинення застави. Крім того, на думку позивача відповідачем не враховані положення ст. 181 ЦК України, і що відповідач, як новий заставодержатель позбавлений можливості задовольнити свої вимоги, в силу рішення Голосіївського районного суду м. Києва по цивільній справі № 760/18820/18. 24 березня 2023р. на адресу суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзиви (а.с. 71), в яких відповідач проти позову заперечив, зазначивши, що при зверненні до суду з вказаними позовними вимогами, позивачем не враховані положення ст. 388, ч. 2 ст. 586 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також те, що на момент придбання позивачем автомобіля (предмета застави), застава була наявна, про що були внесені відповідні відомості до реєстру, а тому вона зберігає свою силу для нового власника. 25 квітня 2023р. на адресу суду надійшла відповідь на запит суду від АТ «Райффайзен Банк», який повідомив, що банком, як заставодержателем, не надавалась згода на відчуження предмета застави - автомобіля. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й інші юридичні факти. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, та не заперечувалося сторонами, що 28 серпня 2008р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/3181/152416/73, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 21824,0 дол. США, а позичальник зобов`язався отримати кредит, та використати його за цільовим призначенням, повернувши основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором, 28 серпня 2008р. приватним нотаріусом було посвідчено договір застави транспортного засобу № 014/3181/152416/73, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , предметом якого був автомобіль. Сторони узгодили те, що вартість предмету застави становить сума в розмірі 117756,00 грн. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач наголошував, що ним 16 лютого 2011р. було придбано у [PERSON] автомобіль та отримано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2012р., яке набрало законної сили, по справі № 2-1909/11, провадження № 2/0427/440/2012, позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором був задоволений частково та стягнуто із [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 102987,31 грн. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Новомосковського управління юстиції від 28 серпня 2014р., виконавче провадження № [NUMBER] було закінчено, в зв`язку зі смертю боржника [PERSON] , про що державному виконавцю стало відомо із копії свідоцтва про смерть від 26 лютого 2014р., актовий запис № 26. 24 липня 2017р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/43, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/3181/152416/73 від 28 серпня 2008р., боржником за яким був [PERSON] перейшло до ПАТ «Комерційний індустріальний банк». 24 липня 2017р. між ПАТ «Комерційний індустріальний банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/43-УФК, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». З матеріалів справи (Державний реєстр обтяжень рухомого майна) вбачається, що 01 вересня 2008р. о 16:40:57 за № 7834504 реєстратором Герасимчук Л.В. Дніпропетровської філії ДП «Інформаційний центр» МЮ Дніпропетровської області, була зареєстрована застава автомобіля, на підставі договору застави транспортного засобу № 014/3181/152416/73. Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 цього Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Так, згідно приписів ст. ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Частиною 2 ст. 586 ЦК України передбачено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення містяться і у ст. 17 Закону України «Про заставу». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Обтяжувач, права якого порушені внаслідок дій боржника, визначених цією статтею, вправі вимагати від боржника відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 11 цього Закону України обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 3 ст. 44 цього ж Закону встановлюється, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з ч.2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. При зверненні до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що в силу преклюзивних строків положень ст. 1281 ЦК України, які пропустив новий кредитор (відповідач), у зв`язку зі смертю позичальника [PERSON] , на думку позивача припинилося основне зобов`язання, а тому сторона позивача вважає, що має місце і припинення похідного зобов`язання - застави. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2021р. по справі № 761/884/21, яка набрала законної сили, під час перегляду, в апеляційному порядку рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2021р. за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом зобов`язання подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з реєстру, було встановлено наступне: «Таким чином судом першої інстанції було вірно встановлено, що на час придбання позивачем транспортного засобу - 16 лютого 2011 року в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано обтяження від 01 вересня 2008 року, тип: застава рухомого майна, підстава обтяження: договір застави транспортного засобу №014/16239/3181/73, 28 серпня 2008 року, об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Toyota Corolla, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] . Термін дії обтяження - 01 вересня 2013 року. Вказане обтяження не було припинено, згоди на відчуження заставного майна банк не надавав, тому застава зберегла свою силу для нового власника транспортного засобу Toyota Corolla, номер об`єкта: [NUMBER] - [PERSON] » Оцінюючи належність, допустимість. достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки стороною позивача не надано належних і допустимих доказів, які дають суду підстави для припинення приватного обтяження. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідача не підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: dismissed