Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 04.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1345. У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з 04 жовтня 2012 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя у них не склалося. Останнім часом між ними поступово погіршилися відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач прийшов до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них, побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю та про їхню спільну дитину. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем. Позивач наполягає, що причини, які спонукають наполягати на розірвання шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам спільної дитини. Примирення між ними неможливе, а тому позивач просить суд строк на примирення не надавати та розірвати шлюб. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.05.2023 відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження на 15.05.2023. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі та просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що з 04 жовтня 2012 року сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 25.04.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1345. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25.04.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 926. Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 105 Сімейного кодексу України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, відповідач заперечень проти позовних вимог не надавала, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. Позивач у заяві від 15.05.2023 просив судові витрати з відповідача не стягувати. Таким чином, суд вважає за можливе залишити за позивачем судові витрати у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved