Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В позові зазначає, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який в подальшому було розірвано. Від даного шлюбу у них народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти весь час проживають з батьком та перебувають на його утриманні та вихованні. Згідно із висновком служби у справах дітей № 238/1/01-08 від 28.05.2021 року та розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації № 239 від 06.07.2021 року визначено місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] (а.с.9-11). Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.10.2021 року з 06.07.2021 року припинено право [PERSON] на отримання аліментів на дітей [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що зміна місця проживання дітей була зумовлена погіршенням психічного стану здоров`я відповідачки, яке супроводжувалося її неадекватною поведінкою та спричиненням загрози життю малолітнього сина [PERSON] . Такий нестабільний стан здоров`я [PERSON] продовжується і на даний час. Часті прояви агресії у її поведінці продовжуються по відношенню до дітей за місцем їхнього теперішнього проживання. Окрім неадекватної та загрозливої поведінки відповідачки по відношенню до малолітніх дітей, остання фактично самоусунулася від виховання та утримання дітей. Вона не приймає ніякої участі у їхньому житті, не цікавиться їх здоров`ям, розвитком, навчанням, а відтак не приймає жодної участі у вихованні та утриманні їх дітей. Таким чином, просить позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до її дітей. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила та не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленої належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи та, згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім того, подав висновок органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ст. 77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який в подальшому було розірвано на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.09.2020 року (а.с. 5-6). Від даного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7-8). Згідно із висновком служби у справах дітей № 238/1/01-08 від 28.05.2021 року та розпорядження голови Мукачівської районної державної адміністрації № 239 від 06.07.2021 року визначено місце проживання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] (а.с.9-11). Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 07.10.2021 року з 06.07.2021 року припинено право [PERSON] на отримання аліментів на дітей: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12-15). Згідно із довідкою, виданою Чинадіївською гімназією №11 від 23.01.2023 року, малолітня [PERSON] , [INFO] дійсно навчається у 3-му класі Чинадіївської гімназії. В період з 25.08.2021 року по 23.01.2023 року мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає (а.с. 16). Згідно із характеристикою, виданою Чинадіївською селищної радою № 02-21/118 від 23.01.2023 року, [PERSON] розлучений, проживає з двома дітьми та мамою, позитивний, чуйний батько, офіційно працевлаштований. Діти повністю на його утриманні, так як колишня дружина має психічні розлади, ніде не працює (а.с. 17). Відповідно до характеристики, виданої ТОВ «Кіпер-Софт» від 18.01.2023 року, [PERSON] працює в ТОВ «Кіпер-Софт» з 11.02.2016 року на посаді техніка (а.с. 18). Відповідно до довідки, наданої КНП «Лікарня Святого Мартина» від 06.03.2023 року № 379/01-12, [PERSON] , [INFO] знаходиться на обліку у лікаря психіатра з діагнозом: F 22.0, захворювання хронічне (а.с. 34,41). Згідно із висновком затвердженого рішенням виконавчого комітету Чинадіївської селищної ради від 29.03.2023 року № 66, орган опіки та піклування Чинадіївської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.44-46 ). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватись про здоров`я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. В п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При постановлені законного та справедливого рішення, суд враховує положення Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року (набула чинності для України 27.09.1991 року), в ч. 2 ст. 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. У статті 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а тому суд вважає, що позов слід задоволити. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved