Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» звернулося до Чутівського районного суду Полтавської області із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу, яка виникла станом на 01.12.2022 в розмірі 3153,70 грн та сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн у зв`язку з неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань за договором. Позов мотивований тим, що відповідач [PERSON] є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] . Розподіл природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Типовий договір розподілу природного газу, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1384/27829. Відповідно до пункту 1.2 Типового договору умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України\~«Про ринок\~природного газу» і Кодексу газорозподільних систем. Договір розподілу природного газу побутовим споживачем укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання побутового споживача до умов договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до пункту 7 глави 3 розділу VI Кодексу та пункту 1.3 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Між позивачем та відповідачем укладено типовий договір розподілу природного газу, що підтверджується споживанням природного газу та сплатою рахунків оператора ГРМ. За умовами типового договору АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» зобов`язався надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язався прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. Внаслідок несвоєчасної сплати за надання послуг з розподілу природного газу, у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість, яка за період з 01.01.2020 по 30.11.2022 року становить 3153,70 грн. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідач не бажає. 03.01.2023 ухвалою судді відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю, просив суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву, в якій заперечував проти задоволення позову та просив суд проводити розгляд справи без його участі. У підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог, відповідач посилався зокрема на те, що він не є споживачем природного газу за вказаною у позовній заяві адресою, оскільки має у власності домоволодіння за іншою адресою, про що надав відповідні докази. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. 27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за № 2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1379/27824. За нормами статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. За змістом пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу. Позивач стверджує, що відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] , позивачем надано картку абонента, довідку споживання природного газу, довідку про фактичне споживання (а.с.9, 14-15). Натомість, як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.20, 52). Згідно копії свідоцтва про право власності на житло та копії технічного паспорта, [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 53-54). Таким чином, позивачем не доведено факт приєднання відповідача [PERSON] до умов Типового договору розподілу природного газу та споживання ним природного газу за адресою вказаною у позовній заяві. В матеріалах справи відсутня підписана споживачем заява приєднання, натомість картка фактичного споживання містить дані за адресою, відмінною від місця проживання відповідача. Також у матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, що стосуються предмету спору (зокрема відомості контрольного зняття показників лічильника, де міститься підпис споживача, сплата рахунка Оператора ГРМ). Жодних документів у підтвердження того, хто є власником домоволодіння вказаного у позовній заяві до суду не надано. Отже, позивачем не доведено той факт, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати за адресою знаходження домоволодіння по [ADDRESS] , які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та Цивільним кодексом України. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з вищенаведеного, дослідивши усі наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд не знайшов достатнього належного підтвердження, щодо наявності у відповідача [PERSON] заборгованості за розподіл природного газу як побутового споживача за адресою вказаною у позовній заяві, а саме: [ADDRESS] . За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є необґрунтованими та у задоволенні позову слід відмовити. Разом із тим, частиною ч. 1-2 ст. 141 ЦПК передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи викладене, а також те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed