Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] у березні 2023 року звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є онукою [PERSON] , яка померла [INFO] у м.\~Тростянець Охтирського району Сумської області. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла їй. Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину та 27.12.2013 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , а також зареєструвала своє право власності. Разом із тим, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка розташована за вказаною адресою у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Також позивачка зазначила, що вказана земельна ділянка була передана у приватну власність [PERSON] ,\~на підставі\~рішення виконавчого\~комітету Тростянецької\~міської ради\~народних депутатів\~«Про передачу\~земельних ділянок\~у приватну\~власність» від\~20.07.1994 за № 245. Однак за життя [PERSON] не встигла завершити приватизацію. З огляду на викладене, щоб завершити процедуру приватизації земельної ділянки та отримати на своє ім`я правовстановлюючий документ на земельну ділянку позивачка вимушена звернутися до суду. Посилаючись на указані обставини, позивачка просить суд визнати за нею право на завершення приватизації та отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа на земельну ділянку загальною площею 0,1242 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,1000 га, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із кадастровим номером 5925010100:00:029:0138, та земельної ділянки площею 0,0242 га, наданої для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером 5925010100:00:029:0622, яка була передана у приватну власність на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради народних депутатів "Про передачу земельних ділянок у приватну власність" від 20.07.1994 за № 245 [PERSON] , та розташована по [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м.\~Тростянець Охтирського району Сумської області. Ухвалою суду від 22.03.2023 було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 12.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Також було витребувано у приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д. інформаційну довідку із спадкового реєстру про заведену спадкову справу після смерті [PERSON] та про осіб, які прийняли спадщину. У судове засідання позивачка не з`явилася, але подала заяву у якій просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання також не з`явилася та подала заяву, у якій просить суд справу розглядати без її участі, щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із спадковими спорами, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що [INFO] у м. Тростянець Охтирського району Сумської області померла [PERSON] (а.с. 7). За життя, [PERSON] склала заповіт 30.09.1998, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що усе своє майно заповідає [PERSON] . Вказаний заповіт був посвідчений 30.09.1998 тимчасово виконуючою обов`язки завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори Перлік Т.М. та зареєстрований у реєстрі за №\~2391 (а.с. 8, 43). Також судом встановлено, що 26.12.2003 позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6). Після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину та 27.12.2013 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , а також зареєструвала право власності на успадковане майно (а.с.\~9-10). Відповідно до повідомлення та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру за №\~72159006, № 72159052 від 17.04.2023, наданих приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Гребіник З.Д., після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа за № 17/2013. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 38-42). Отже,\~позивачка прийняла\~спадщину після\~смерті [PERSON] за заповітом, а інших спадкоємців, крім позивачки, які б прийняли спадщину після її смерті судом не встановлено. Постановою приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Гребіник З.Д. від 17.03.2023 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] , у зв`язку\~з відсутністю\~правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 20). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Ураховуючи, що приватним нотаріусом, відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, позивачка обґрунтовано звернулася до суду. Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1 статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1 статті 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як вбачається з витягу з протоколу засідання виконкому Тростянецької міської ради та архівного витягу з рішення виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів від 20.07.1994, а також довідки Тростянецької міської ради від 30.05.2022, рішенням виконавчого комітету Тростянецької міської Ради народних депутатів від 20.07.1994 за №245 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» було передано [PERSON] у приватну власність безкоштовно земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 1000 кв.м., яка розташована по [ADDRESS] (а.с. 17-19). Вказана земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру та має кадастровий номер 5925010100:00:029:0138 (а.с. 14-16). Відповідно до повідомлення наданого Управлінням надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 22.03.2023 за № 667/15-23 державний акт на право власності на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] не зареєстровано (а.с. 34). Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1)\~реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно з частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. Земельний кодекс України у редакції чинній до 01 січня 2013 року, установлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано-право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком установлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 14-652цс18. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , набула право на спадкування усіх її прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельної ділянки, площею 1000 кв.м., для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із кадастровим номером 5925010100:00:029:0138, яка розташована по про [ADDRESS] , однак через відсутність правовстановлюючого документа позивачка, згідно із положеннями статті 67 Закону України «Про нотаріат», не одержала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому захищаючи охоронювані законом права позивачки, таке право у порядку спадкування за заповітом слід визнати за нею рішенням суду. Разом із тим, позивачкою не доведено, що [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0242 га, для ведення особистого селянського господарства із кадастровим номером 5925010100:00:029:0622, яка розташована по про [ADDRESS] , тому відсутні підстави для визнання за позивачкою права на завершення приватизації вказаної земельної ділянки у порядку спадкування. Відтак позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial