Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до\~суду із\~позовом провизнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом сільської ради не посвідчувався. Спадщину після нього прийняла його мати [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, однак за життя не оформила своїх спадкових прав. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, яке включає житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований в [ADDRESS] , земельні ділянки. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла йому. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 18.05.2022 р. позивачу визначено додатковий строк 4 місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для прийняття спадщини після померлої [PERSON] , встановлено факт родинних відносин, а саме: що [PERSON] , яка померла [INFO] , є його матір`ю, та [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , є подружжям, дружиною та чоловіком. З метою оформлення права власності на спадкове майно він звернувся до нотаріуса, однак нотаріус йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що: «згідно листа КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 22.06.2022 р. за № 1723, житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Седлищенської сільської ради 27.03.1989 р. на підставі рішення виконкому Старовижівської районної ради № 186 від 13.10.1988 р., яке (зазначене свідоцтво) втрачено; при перевірці наявності заповіту встановлено, що заповідачем згідно з заповітом, який був посвідчений секретарем Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, [PERSON] , 11.08.2004 р. за реєстровим № 64, є [PERSON] , [INFO] , що не співпадає з датою народження спадкодавця [INFO] ». Враховуючи наведене, просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого виконавчим комітетом Седлищенської сільської ради 27.03.1989 р. на підставі рішення виконкому Старовижівської районної ради № 186 від 13.10.1988 р., якого успадкувала його дружина [PERSON] . Сторони в підготовче засідання не з`явилися. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Дубівської сільської ради подав заяву, в якій вказує, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просить слухати справу за його відсутності. Представник відповідача\~Старовижівської селищної\~радиподав заяву, в якій вказує, що Старовижівська селищна рада позов визнає повністю та просить справу розглядати за відсутності представника селищної ради. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунального підприємство «Волиньпроект» подав клопотання, в якому просить справу розглядати за відсутності представника за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Так, згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. За приписами ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с.Буцинь Старовижівського району Волинської області (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як видно із довідки Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області від 27.06.2022 р., що згідно з записом в погосподарській книзі за 1999 рік по с.Буцинь за №49 рахувалося господарство, головою якою був [PERSON] , що помер [INFO] , який постійно був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] і був випасаний у зв`язку зі смертю. В цьому житловому будинку крім померлого [PERSON] була зареєстрована і проживала дружина [PERSON] . З дня смерті [PERSON] прийняла спадщину його дружина [PERSON] , яка фактично вступила в управління володіння спадковим майном з 26.11.1999 р. Від мені [PERSON] заповіт виконавчим комітетом Буцинської сільської ради не посвідчувався (а.с. 64 на звороті). Право власності на 1/1 частку нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2022 р. зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності виданого виконкомом Седлищенської сільської ради 27.03.1989 р. на підставі рішення виконкому Старовижівської районної ради № 186 від 13.10.1988 р. (а.с. 64). Згідно з довідкою виданою Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області № 2-196/3,40 від 20.06.2022 р., [ADDRESS] перейменовано на вул. Незалежності (а.с. 63). Із довідки виданої Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області № 2-60/2,49 від 28.03.2023 р. (а.с.85). вбачається, що в [ADDRESS] проживав [PERSON] , який помер [INFO] . Інші особи з аналогічним прізвищем, ім`ям по батькові і датою народження на території села не проживали і не проживають. Аналіз змісту вищевказаних документів дає підстави для висновку, що зазначені в них відомості щодо адреса місцезнаходження нерухомого майна повністю співпадає, що, в свою чергу, підтверджує їх належність одній особі спадкодавцю [PERSON] . Вищевказане свідоцтво про право власності було втрачено, про що в газеті «Сільські новини» № 38 від 29.09.2022 р. опубліковано відповідне оголошення (а.с. 32-33). Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №32/2009 (а.с. 67-75), спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON] . Згідно з даними спадкової справи на її ім`я видавалось свідоцтво про право на спадщину за законом на прості іменні акції відкритого акціонерного товариства «Старовижівська родючість» (а.с. 74). Право власності у встановленому законом порядку на зазначене нерухоме майно [PERSON] не оформила. [PERSON] померла [INFO] в с.Буцинь Старовижівського району Волинської області (а.с. 17). Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Встановлено, що на випадок смерті [PERSON] , що мешкає в с.Буцин Старовижівського району Волинської області склала заповіт, посвідчений 11.08.2004 р. секретарем Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області Бодюк Т.В., за реєстровим № 64, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що матиме за законом право заповіла своєму синові [PERSON] (а.с. 18). При перевірці наявності заповіту під час заведення спадкової справи за даними Спадкового реєстру про заповіт, в розділі інформація про заповідача, дата народження, зазначено [INFO] , в той час як в свідоцтві про народження спадкодавця зазначена дата народження [INFO] (а.с. 26, 71). Позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв`язку з виявленими розбіжностями в заповіті та відомостями в Спадковому реєстрі. Доказами, що підтверджують належність заповіту [PERSON] , і що запис в Спадковому реєстрі відмінна дата народження, є інформація щодо номеру запису в Спадковому реєстрі, а саме: 64. Вказаний запис співпадає з тим, який вказаний в заповіті так і у Інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори). Також в Спадковому реєстрі місце посвідчення заповіту, дата посвідчення, а також місце зберігання заповіту співпадає. Аналіз наведених обставин справи та доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що заповіт від 11.08.2004 р. посвідчений Бодюк Т.В., секретарем Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області, зареєстровано в реєстрі за № 64, складений саме [PERSON] , а при внесенні даних заповіту до Спадкового реєстру працівником сільської ради допущено помилку у даті народження заповідача. Згідно з свідоцтвом про зміну імені позивач змінював прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11). Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 18.05.2022 р. у справі №168/189/22, що набрало законної сили, визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] - 4 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, встановлено факт родинних відносин, а саме: [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , є подружжям, дружиною та чоловіком (а.с. 19-24). У визначений рішенням суду строк позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 54 на звороті). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивач [PERSON] , як син спадкодавця, є єдиним спадкоємцем за заповітом, який в контексті положень ст.ст.1269, 1270, 1272 ЦК України у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса від 19.07.2022 р. позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , який належав чоловіку [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого вона прийняла, але не оформила своїх спадкових прав з наступних підстав: -згідно з листом КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» від 22.06.2022 р. за № 1723, зазначений житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Седлищенської сільської ради 27.03.1989 р. на підставі рішення виконкому Старовижівської районної ради № 186 від 13.10.1988 року, (зазначене свідоцтво втрачено); -при перевірці наявності заповіту встановлено, що заповідачем згідно з заповітом, який був посвідчений секретарем Буцинської сільської ради Старовижівського району Волинської області Бодюк Т.В. 11.08.2004 р. за реєстровим № 64, є [PERSON] , [INFO] , що не співпадає з датою народження спадкодавця [INFO] (а.с. 25). Інших спадкоємців за заповітом, за законом, чи таких, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає, що підтверджується дослідженими судом матеріалами копії спадкової справи № 43/2022 до майна померлої [PERSON] (а.с. 54-76). Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що позивач довів те, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved