Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся\~до Коломийського\~міськрайонного суду\~Івано-Франківської\~області,\~із позовною заявою до Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, якою просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування право на земельну частку (пай) розміром 35.79 умовних кадастрових гектарах в землі, яка розташована на території Отинійської селищної ради згідно сертифікату серії ІФ № 017878, виданого на ім`я спадкодавці [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 14 квітня 2023 року підготовче провадження у справі було закрите, справу було призначено до розгляду по суті на 15 травня 2023 року. Відповідач подав заяву, якою просив розглядати справу без її участі. Таку ж заяву подав і представник позивача. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Стислий виклад позицій учасників справи. Аргументи позивача. [INFO] померла його рідна сестра [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина за законом на вказаний пай, який вона набула за життя. І з метою оформлення спадщини після смерті сестри, позивач звернувся до третьої Коломийської державної нотаріальної контори, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, але в отриманні такого свідоцтва нотаріус відмовив, оскільки у позивача відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. У зв`язку із чим, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. Позиція відповідача. Просили розглянути справу без їх участі. Оцінка суду щодо фактів. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої, згідно свідоцтва про народження, були [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження та змінила прізвище з: « [PERSON] », на: « [PERSON] » (а.с.7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого, згідно свідоцтва про народження також були [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [INFO] [PERSON] померла, що підверджується копією повторного свідоцтва про смерть (а.с. 6). Разом з цим, відповідно до довідки на спадкування виданої Отинійською селищною радою Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . Крім того відповідно до зазначеної довідки, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.11); а згідно з довідкою №1620 виданою вказаною радою [PERSON] , відповідно до записів книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), був виданий Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ № 017878 від 03.12.1999 року розміром 35.79, в умовно кадастрових гектарах, з реєстраційним номером № 304 (а.с.12,13). Для отримання спадщини [PERSON] , [PERSON] подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття її\~спадщини,\~внаслідок чого\~отримав свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за законом\~на житловий\~домоволодіння померлої\~(а.с.17),\~проте постановою від 09 листопада 2022 року, державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки у нього відсутній правовстановлюючий документ (а.с.18). Оцінка суду щодо правовідносин учасників. Із встановлених обставин вбачається вступ позивача у цивільно-правові відносини щодо власності в межах яких, виник спір щодо набуття позивачем права власності на нерухоме майно, у порядку спадкування, на яке претендує відповідач. Оцінка суду щодо права позивача. Положеннями статті 41 Конституції України гарантується право кожного володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю. Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (який набув чинності для України 11 вересня 1997 року) також передбачає право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном, до якого входять і майнові права. Отже, і Конституція України, і вказана Конвенція, вже передбачали право будь-якого українця чи українки володіти не тільки речами матеріального світу, а й майновими правами. До яких, в силу положень частини 9 і 10 статті 5 Земельного кодексу України та пунктів 1 Указів Президента України від 08 серпня 1995 року №720-95 та від 03 грудня 1995 року №1529/99 (які діяли станом 03 грудня 1999 року) безперечно відносилось і право на земельну частку (пай), володіння яким підтверджувалось Сертифікатом на право на земельну частку (пай), видача якого відбувалась під запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), форми яких були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року №801 "Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)". При цьому вказане майнове право, в силу положень частини 10 статті 5 Земельного Кодексу могло бути успадкованим, тобто входити до складу спадщини його володільця. Встановлені судом обставини прямо вказують на те, що [PERSON] 03 грудня 1999 року дійсно отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 35.79, в умовно кадастрових гектарах. Отже, 03 грудня 1999 року, вона набула зазначене майнове право і стала його одноособовим володільцем. І оскільки набуте нею право не було припинено або відчужено нею, у день її смерті: [INFO] , це право увійшло до складу її спадщини. За правовою конструкцією статті 549 ЦК УРСР (який діяв на момент смерті батька позивача) вважалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. І з огляду на встановлені обставини у цій справі, тільки позивач подав державній\~нотаріальній конторі\~за місцем\~відкриття спадщини\~заяву про\~прийняття спадщини, а тому суд вважає, що саме позивач дійсно став єдиним спадкоємцем права на земельну частку (пай) і відповідно саме він успадкував це майнове право ставши одноособовим його власником, яке не визнає нотаріус і на яке претендує відповідач. Тож, вказане право позивача підлягає судовому захисту. З огляду на положення частини третьої статті 8, частини четвертої статті 13 та частини першої статті 55 Конституції України, держава гарантує будь-якому суб`єкту права власності можливість звернутись до суду за захистом цього права. А згідно з статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України. Тож суд враховує, що в силу пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільного права може бути і його визнання судом. При цьому, з огляду на положення статті 392 цього ж кодексу, позов про визнання права власності може бути подано власником майна, якщо це право не визнається будь-якою іншою особою. Отже враховуючи викладене, та те, що на право приватної власності позивача претендує відповідач, у випадку не прийняття ним спадщини або не визнання цього судом, обраний позивачем спосіб захисту слід визнати належно обраним, а позовні вимоги доведеними, і тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Таким чином,

Outcome: approved