Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності у порядку спадкування після матері [PERSON] , яка померла [INFO] на 3/4 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , спадкоємцем після смерті якої за заповітом є він. Після смерті матері він оформив своє право на спадщину, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входила невизначена частка померлого у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок [ADDRESS] був придбаний [PERSON] та [PERSON] [INFO] під час їх шлюбу. [INFO] [PERSON] помер, та оскільки заповіту він за життя не склав, спадкування здійснювалося за законом. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] . Дружина померлого [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на момент його смерті постійно проживала разом з ним та відмову від спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила. [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входила невизначена частка померлого у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] за життя мала право на 1/2 частку у праві власності на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями, як другий з подружжя, а також успадкувала 1/4 частку у праві власності, як один з двох спадкоємців за законом першої черги, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] загалом на частку у розмірі 3/4. Тому позивач прохає визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , на 3/4 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 23.03.2023 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання. Вказаною ухвалою суду за клопотанням позивача [PERSON] було витребувано від Горішньоплавнівської державної нотаріальної контори копії усіх матеріалів зі спадкової справи № 209/2015, заведеної 16.07.2015 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.51-52). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На виконання ухвали суду від 23.03.2023 Горішньоплавнівської державною нотаріальною конторою було надано копії матеріалів спадкової справи№ 209/2015, заведеної 16.07.2015 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на 14 арк. (а.с.60-74) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] на задоволенні позовних вимог наполягав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, обставини викладені у позовній заяві не заперечувала. Наслідки визнання позову їй зрозумілі. \~ Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться у порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 02.11.2021 Горішньоплавнівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [INFO] в м. Горішні Плавні померла [PERSON] (а.с.12). Відповідно до копії заповіту НВС 181930 від 19.12.2015 посвідченого приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Красильниковою О.В., [PERSON] в присутності двох свідків все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.14). Як убачається з довідки № 50/02-14 від 15.02.2023 виданої приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г., згідно матеріалів спадкової справи № 27/2022, заведеної 14.03.2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] , спадкоємцем за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Комсомольського міського нотаріального округу Красильниковою О.В., який прийняв спадщину після неї є син спадкодавця [PERSON] . Донька спадкодавця [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. 29.08.2022 їй був направлений лист за Вих. № 133/02-14, яким вона була повідомлена про наявність заповіту, складеного [PERSON] на все майно на іншого спадкоємця, в якому роз`яснено, що якщо вона має право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України, їй необхідно звернутися особисто або надіслати поштою на адресу: [ADDRESS] , не пізніше одного місяця з дня одержання цього повідомлення документи, які підтверджують факт її непрацездатності за станом здоров`я, інакше свідоцтво про право на спадщину без виділення обов`язкової частки буде видане на ім`я спадкоємця за заповітом. [PERSON] зазначений лист отримала 21.10.2022, але протягом місяця не з`явилася до нотаріуса та не надіслала необхідних документів (а.с.17). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 28.01.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області, [INFO] в м. Комсомольськ помер [PERSON] (а.с.20). Відповідно до копії довідки виданої директором КЖЕП № 5, [PERSON] був зареєстрований на день смерті ( [INFO] ) в [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті була зареєстрована дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Як убачається з договору купівлі-продажу від 20.08.1985, [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з господарським будівлями в [ADDRESS] (а.с.22-23). Згідно довідки № 61/205 від 18.01.2023 виданої КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», за даними архівного обліку станом на 28.12.2012 в КП «КМБТІ» нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Комсомольською держнотконторою 20.08.1985 зареєстровано за [PERSON] (а.с.24). Як убачається з повідомлення приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г., [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , так як була зареєстрована разом з померлим на день його смерті і на протязі встановленого законом строку не відмовилася від прийняття спадщини. [PERSON] за життя не зверталася в Горішньоплавнівську ДНК Полтавської області з заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, що підтверджується заявою [PERSON] від 30.11.2022 про намір звертатися до суду щодо визнання права власності на частку житлового будинку по [ADDRESS] за пережившою дружиною померлого [PERSON] [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем за заповітом якої є [PERSON] , оскільки зазначений будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до чинного законодавства нотаріуси можуть видавати тільки свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, і разом з ним нотаріусам не надані законом повноваження щодо визначення частко у праві спільної сумісної власності майна подружжя у разі смерті обох з подружжя (а.с.18). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України\~визначено,\~що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1, 3, 5 ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям , як майнового права зумовлює входження права до неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Відповідно до\~ч.1,\~ч.2\~ст.1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у 2 та 3 абзацах пункту 23 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом приписів ст.16 ЦК України захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст.16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до п. 4 та 6 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після визначення (виділення) частки померлого у спільному майні. Тому при спадкуванні таких часток істотне значення має встановлення їх розміру, що може бути зроблено як за життя спадкодавців, так і після відкриття спадщини. Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», пунктом 3.4 зазначено, що відповідно до ст. 1226 ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Приписами ч.2 ст.370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними,\~якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно із п. 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Суд враховує, що позивач є спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло 3/4 частки у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав їй\~та\~ [PERSON] \~на праві спільної сумісної власності. Приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що частка спадкодавця в праві спільної сумісної власності майна подружжя невизначена, а тому неможливо встановити склад спадкового майна. Невизначеність часток у праві спільної сумісної власності позбавляє позивача можливості належним чином оформити свої спадкові права на будинок, який належав померлій на праві спільної сумісної власності. Отже, порушені права позивача підлягають захисту у судовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення, так як позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування за законом, захистити своє порушене право не може. Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved