Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

11.08.2022 року позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила розділити спільне майно набуте ними за час шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що 14 лютого 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №06. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 січня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від вказаного вище шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Зазначені вище обставини встановлені рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 січня 2021 року, копія якого додається до позову та в силу норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За час спільного сімейного життя [PERSON] з відповідачем придбали: - житловий будинок та земельну ділянку за кадастровим номером: 4810400000:09:040:0007, площею 0,0600 га у межах згідно з планом, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки від 27 січня 2017 року, посвідченого Першою первомайською державною нотаріальною конторою Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за номером № 1-36, який зареєстрували на ім`я відповідача, що підтверджується зазначеним договором, копія якого додається, а оригінал зазначеного договору знаходиться у відповідача, який необхідно витребувати у останнього; - автомобіль марки: OPEL ASTRA, модель: 1999 року випуску, тип: загальний легковий Хетчбек, чорного кольору, об`єм двигуна: 1364, [NUMBER] , який було зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим центром ДАІ 4803, що підтверджується зазначеним свідоцтвом копія якого додається до позову (оригінал зберігається у позивача); - автомобіль MERCES-BENZ 109 D, 2004 року випуску, жовтого кольору, тип: вантажний., об`єм двигуна: 2148 см куб. Відповідно до Звіту про вартість майна житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , вартість об`єкту оцінки 256 200 грн., в свою чергу вартість 1/2 цього ж об`єкту оцінки становить 128 100 грн., що підтверджується зазначеним Звітом. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу № 6364 від 11.05.2021 року, середня ринкова вартість автомобіля MERCES-BENZ 109 D, 2004 року випуску, становить 142710,00 грн., вартість 1/2 частини автомобіля становить 71 355,00 (сімдесят одна тисяча триста тридцять п`ять грн. 00 коп.), оригінал звіту додається до позову. Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу № 6365 від 11.05.2021 року, середня ринкова вартість автомобіля OPEL ASTRA, модель: 1999 року випуску, [NUMBER] , становить 96 340 грн., вартість 1/2 частини автомобіля становить 48 170 (сорок вісім тисяч триста сорок) грн. 00 коп., оригінал звіту додається до позову. Відповідно до Звіту від 07.06.2021 року, вартість спірної земельної ділянки становить 24330 грн. Вартість всього спільно набутого майна становить: 519 580 грн. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України та ст.60 СК України презюмується, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності (крім майна, зазначеного у ст.57 СК України). Згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Отже, в силу норм ст.ст. 60, 70 СК України та ст. 368 ЦК України, [PERSON] належить 1/2 частина спірного житлового будинку та земельної ділянки, вартістю грн., - 1/2 частина автомобіля марки: MERCES-BENZ 109 D, 2004 року випуску, вартістю 71 355,00 (сімдесят одна тисяча триста тридцять п`ять грн. 00 коп.) та частина автомобіля марки OPEL ASTRA, модель: 1999 року випуску, державний номерний знак: [NUMBER] , вартістю 48 170 (сорок вісім тисяч триста сорок грн. 00 коп.) на загальну суму грн., 50 коп. На даний час автомобіль марки: MERCES-BENZ 109 D, 2004 року випуску перебуває у володінні та користуванні відповідача, а автомобіль OPEL ASTRA, модель: 1999 року випуску у володінні та користуванні позивачки. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо. В даний час постала необхідність розподілу майна в судовому порядку, так як в добровільному порядку вирішити спір відповідач не бажає. В судове засідання представник позивачки надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. 24.04.2023 р. на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив проводити судове засідання в його відсутність та позовні вимоги визнав частково: не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/2 частину земельної ділянки за кадастровим номером: 4810400000:09:040:0007, площею 0,0600 га в межах згідно з планом, наданого для будівництва та обслуговування житлового будинку. Щодо позовних вимог стосовно визнання за ним права власності на автомобіль марки MERCEDES BENZ 109 D, 2004 року випуску, вартістю 142 710 грн., а за [PERSON] право власності на автомобіль марки OPEL ASTRA, модель 1999 року, вартістю 96340 грн. - не може погодитися з таким поділом, у зв`язку відсутністю у нього фінансової можливості виплати позивачці різницю у вартості спірних автомобілів у розмірі 24085 грн. Домовленості між сторонами в питанні поділу спірних автомобілів не досягнуто, а шлюбного договору не існує, тому просить суд визнати по 1/2 частині права власності на спірні автомобілі за [PERSON] та за [PERSON] . Призначена по справі судова транспортно-товарознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання про вартість спірних автомобілів, проведена не була. Повторних клопотань про призначення експертизи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до норм частин 1 та 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ст. 60 СК України все майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно п. 24. тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.02.2009 по 05.01.2021 року. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу вони набули перелічене вище майно. В частині розподілу нерухомого майна сторони дійшли згоди, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов в цій частині, як визнаний відповідачем, та розділити нерухоме майно визнавши за кожним з колишнього подружжя право власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером 4810400000:09:040:0007, площею 0,0600 га у межах згідно з планом, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спір між сторонами виник щодо порядку розподілу автомобілів, через те, що відповідач не погодився сплачувати позивачці грошову компенсацію її частки у вартості спільного майна у сумі 24085 грн. Відповідач запропонував розділити автомобілі визнавши за кожним з них право власності на 1/2 частину кожного з двох автомобілів. Суд вважає такий варіант поділу неможливим, через те, що автомобіль не може бути розділений в натурі і не може використовуватись одночасно двома особами. Такий варіант розподілу в подальшому може стати причиною нових спорів щодо спільно нажитого майна, а тому при розподілі автомобілів слід обрати варіант, запропонований позивачем. Слід визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки OPEL ASTRA, 1999 року випуску, чорного кольору, кузов № [NUMBER] та залишити у власності [PERSON] автомобіль марки MERCEDES BENZ 109 D, 2004 року випуску, стягнувши з нього на користь позивачки грошову компенсацію її частки у вартості спільного майна у сумі 24085 грн., яку суд вважає посильним тягарем для відповідача, з огляду на справедливий розподіл спільного майна в рівних частках. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, які складаються з судового збору в сумі 2597 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 4000 грн., а всього складають суму 6597 грн.

Outcome: approved