Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що вона\~є власницею\~житлового будинку\~за адресою\~ [ADDRESS] .\~В належному\~їй житловому\~будинку за\~адресою [ADDRESS] \~з 31\~січня 2011\~року зареєстрований\~відповідач [PERSON] ,\~ [INFO] .\~ [PERSON] \~являється колишнім\~чоловіком її\~доньки [PERSON] ,\~і відповідно\~її колишнім\~зятем.\~ 07\~червня 2020\~року [PERSON] ,\~покинув місце\~своєї реєстрації\~та проживання,\~забрав всі\~свої речі,\~переїхав проживати\~в інше\~місце та\~майбутнє місце\~свого проживання\~їй не\~повідомив.\~Так як\~відповідач не\~проживає за\~місце реєстрації\~з червня\~2020\~року,\~то це\~створює їй\~незручності у\~користування житловим\~приміщенням.Оскільки відповідач [PERSON] вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту в 2020 році, не являється членом її сім`ї, проживає за іншою адресою, не вносить плати за користування будинком і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню будинку, спільне проживання з відповідачем є неможливим, просить визнати [PERSON] , таким, що втратив право на користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.06.2022 відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 29.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду письмову заяву у якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити, розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом розміщення «Оголошення про виклик» на офіційному сайті суду. Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки 20.04.2023 року у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, датою ухвалення рішення, у відповідності до ч.5 ст.269 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення. Ухвалою суду від 20.04.2023 року вирішено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. В статті 1 Протоколу першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право власності власника на майно. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Відповідно до відомостей, внесених в Будинкову книгу, [PERSON] прописаний за вказаною адресою 31 січня 2011 року. Згідно Виписки з погосподарської книги, виданої в.о. сільського голови В.І.Фітель 23.09.2019, проживають та зареєстровані в даному домоволодінні такі особи: [PERSON] голова домогосподарства, [PERSON] - дочка, [PERSON] - зять. Згідно Акту №20 встановлення місця проживання від 08.09.2021, Акту №50 встановлення місця проживання від 08.12.2021, Акту №9 про встановлення місця проживання від 08.03.2022, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, але зі слів сусідів не проживає за адресою: [ADDRESS] . В ч.1 ст.316 ЦК України вказано, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає у будинку та не користується ним з червня 2020 року, тобто більше шести місяців, між ним та позивачем не укладались жодні угоди щодо користування житлом, суд дійшов висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом підлягає до задоволення. Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved