Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

06 травня 2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] (далі: позивач) до [PERSON] (далі: відповідач), третя особа: [PERSON] , про стягнення боргу за договорами позики у загальній сумі 2 613 635 грн. 08.06.2021 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова справа передана за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова. 19.07.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова вищевказана позовна заява залишена без руху. 26.07.2021 позивач подав заяву, якою зазначені в ухвалі від 19.07.2021 недоліки усунув. 09.08.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова загальне позовне провадження у справі відкрито. 17.09.2021 позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь у рахунок повернення боргу за 10 договорами позики грошові кошти еквівалентні 2 790 756,74 грн. (два мільйона сімсот дев`яносто тисяч сімсот п`ятдесят шість грн. 74 коп.), з яких сума боргу за 10 договорами позики - 80 900 доларів США, що еквівалентно 2 243 357 грн.; 5000 євро, що еквівалентно 166 400 грн.; 178 000 грн., 3% річних - 5768,31 доларів, що еквівалентно 159 955,24 грн., 67,76 євро, що еквівалентно 2255,05 грн., 9056,05 грн.; інфляційні втрати 20 383грн.40коп. Крім того просив стягнути судовий збір 11 350,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідач у різні періоди часу, на підставі укладених договорів, позичив у нього кошти. За умовами договорів позик, відповідач зобов`язався повертати взяти ним грошові кошти у строк, визначений цими договорами. Однак, на час звернення до суду, відповідач своїх зобов`язань з повернення коштів не виконує, що стало причиною звернення позивача до суду за захистом своїх прав. 19.11.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, заперечень проти ухвалення судом заочного рішення не подавав. Відповідач, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, причину неявки суду не сповістив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Третя особа, про дату час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, причину неявки суду не сповістила. Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. За неявки до судового засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, висновує: Судовим розглядом встановлено, що 08 травня 2018 року позивач передав відповідачу гроші в сумі 23 500 доларів США, що еквівалентно 651.655 гривень. Вказане підтверджується письмовим договором позики грошей від 08.05. 2018 р., який власноруч підписаний сторонами та завірений нотаріусом Клопотовою Л.Ю. Згідно зазначеного договору відповідач зобов`язався повернути позивачу вказану вище суму грошей до 18 липня 2018 року.(а.с.11) 21 травня 2018 року позивач передав відповідачу суму грошей в розмірі 5300 доларів США, що еквівалентно 146.969 грн. та підтверджується письмовою розпискою від 24 травня 2018 року. Згідно вказаній розписці, відповідач зобов`язався повернути позивачу зазначену вище суму грошей до 21 травня 2018 року.(а.с.12) 22 травня 2018 року позивач передав відповідачу суму грошей в розмірі 5400 доларів США, що еквівалентно 149742 гривень та підтверджується письмовою розпискою від 22 травня 2018 року. Згідно вказаної розписки, відповідач зобов`язався повернути позивачу зазначену вище суму грошей до 26 травня 2018 року.(а.с.13) 04 червня 2018 року позивач передав відповідачу суму грошей в розмірі 12000 доларів США, що еквівалентно 332.760 гривень та підтверджується письмовою розпискою від 04 червня 2018 року. Згідно вказаної розписки, відповідач зобов`язався повернути позивачу зазначену вище суму грошей до 01 вересня 2018 року.(а.с.15) 04 червня 2018 року позивач передав відповідачу суму грошей в розмірі 11900 доларів США , що еквівалентно 329987 гривень та підтверджується письмовою розпискою від 04 червня 2018 року. Згідно вказаної розписки, відповідач зобов`язався повернути позивачу зазначену вище суму грошей до 10 червня 2018 року.(а.с.14) Також, за твердженням позивача, за усними договорами від 20.07.2018р., 15.08.2019р., 19.08.2019р., 25.01.2020р., 22.10.2020р. позивач передав відповідачу суми грошей в розмірі: 8000 доларів США , що є еквівалентно 221840 гривень, та яку відповідач зобов`язувався повернути до 01.08.2018р.; 68000 грн., яку відповідач зобов`язувався повернути до 25.08.2019р.; 110000грн., яку відповідач зобов`язувався повернути ей до 25.08.2019р.; 4800 доларів США, що є еквівалентно 133104 грн., яку відповідач зобов`язувався повернути до 01.01.2021р.; 10000 доларів США, що є еквівалентно 277300 грн., яку відповідач зобов`язувався повернути до 22.11.2020р., 5000 євро, що є еквівалентно 166400 грн., яку відповідач зобов`язувався повернути до 22.11.2022р., відповідно. Суми коштів у розмірі: 4800 доларів США, 10000 доларів США, та 5000 євро, позичені позивачем у третьої особи [PERSON] , з приводу чого Дзержинським районним судом м. Харкова розглядається справа №638/3175/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] (а.с. 47-48) На час розгляду справи судом в матеріалах справи докази повернення відповідачем позик, - відсутні. Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд висновує: У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 3 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні встановлено, що відповідач свої грошові зобов`язання перед позивачем не виконав, що підтверджується наявністю у позивача розписок. З огляду на те, що за договорами позики від 08.05.2018, 21.05.2018, 22.05.2018, двома договорами позики від 04.06.2018 зобов`язання з повернення позичених грошових коштів позичальником, на час ухвалення судового рішення, не виконані, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення суми боргу у розмірі 58\~100 доларів США, що еквівалентно 1 611\~113 грн., 3 % річних у розмірі 4\~920, 66 доларів США, що еквівалентно 136\~449, 90 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача сум за усними договорами позики від 20.07.2018р., 15.08.2019р., 19.08.2019р., 25.01.2020р. та 22.10.2020р., в загальному розмірі 906\~644 грн., стягнення 3 % річних у сумі 32 561, 37 грн. та інфляційних витрат у сумі 20 383, 40 грн., суд вважає за необхідне відмовити за їх недоведеності, оскільки доказів укладення вказаних позивачем усних договорів, суду не надано. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Outcome: partial