Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Заявники 23.02.2023 року звернулися до суду в порядку окремого провадження зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтували тим, що 15.06.2013 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Між заявниками сімейне життя не склалось, стосунки погіршились, в зв`язку з чим подальше підтримання шлюбних відносин стало неможливим. На даний час заявників, окрім спільних дітей, нічого не пов`язує, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо.Фактично шлюбно-сімейні відносини між заявниками припинені, а шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу стало те, що заявники зовсім різні люди за характерами, у них протилежні погляди на життя, різне відношення до сім`ї та подружніх обов`язків, що і призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові один до одного.Вважають, що їх сім`я розпалась і зберігати шлюб немає сенсу, оскільки примирення між ними неможливе.17.02.2023 року заявники між собою уклали договір про проживання, виховання дітей та сплату аліментів, який завірив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Маковеєва О.В., зареєстрований в реєстрі за №39. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати. Заявники в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, в яких вимоги підтримали та просили свою заяву задовольнити, примирення не бажають. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В силу ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.06.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане повторно Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 07.06.2022 року, актовий запис № 774. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: малолітню [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2014 року; та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.09.2008 року. Згідно копії договору між батьками про проживання, виховання дітей та сплату аліментів від 17.02.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маковеєвою О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №39, сторони досягли згоди щодо утримання, виховання та місця проживання спільних дітей. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Таким чином, в ході судового засідання суд повинен з`ясувати наявність вільного волевиявлення кожного із подружжя як щодо розірвання шлюбу, так і щодо змісту договору. Розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя може мати місце лише при умові якщо, між іншим, буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка. Враховуючи викладене вище, з огляду на спільну заяву подружжя, обставини, викладені в ній, той факт, що шлюбні відносини між заявниками фактично припинилися, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе і суперечить їх інтересам та дітей, суд дійшов висновку, що шлюб між заявниками існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved