Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Виклад позиції позивача. 19 вересня 2019 року, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який був розірваний рішенням Немирівського районного суду Вінницької області по цивільній справі № 217/2995/12 від 25.06.2012 року. Однак, після цього сторони проживали разом, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2015 року по жовтень 2022 . Під час спільного проживання у них народились сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із матір`ю та перебувають на її повному утриманні. З жовтня місяця 2022 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, дщо призводило до постійних сварок. В жовтні 2022 року сторони розійшлися остаточно і на даний час проживають окремо. Відповідач кошти на утримання дітей не надає. Також жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, посильної трудової або будь - якої іншої участі у вихованні дітей. Спілкування з дітьми підтримує в телефонному режимі. Враховуючи стрімке на даний час зростання в Україні цін на продукти харчування, одяг, дитячі іграшки, а також інше, що необхідне для нормального догляду, розвитку та виховання дитини, позивачу вкрай важко одній матеріально утримувати неповнолітніх дітей, оскільки вона на даний час тимчасово не працевлаштована. Питання утримання старшого сина, [PERSON] , [INFO] , вирішено рішенням Немирівського районного суду по справі №2/217/1073/2012 р. від 28 листопада 2012 року на підставі якого позивачці було видано виконавчий лист від 10.12.2012 року за яким було вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір витрат на утримання сина значно зросли, тому на даний час [PERSON] не може повністю забезпечити та задовольнити потреби свого старшого сина одягом, продуктами харчуванням, засобами гігієни, не має змоги оплатити відвідування необхідних гуртків, у разі потреби його лікування. [INFO] сину, [PERSON] , [INFO] , встановлено інвалідність з причин: тотальне закрите вторинне відшарування сітківки з новоутворенням скловидного тіла лівого ока. Субатрофія очного дна 05. Наслідок перенесення внутрішньо-утробного увеїту. Рубіжна косоокість сенсорна. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я дитини витрати на його утримання збільшились. Також на її утриманні перебуває спільний з Відповідачем син, [PERSON] , [INFO] . Для розвитку дитини позивач прикладає всі свої зусилля та можливості, однак, враховуючи своє скрутне матеріальне становище, коштів для достатнього забезпечення дитини недостатньо. На час призначення аліментів у 2012 році, син, [PERSON] , [INFO] не мав встановленої інвалідності, витрати на його утримання були менші, тому аліменти були призначені у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. На даний час стан здоров`я сина значно погіршився, однак Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина відмовляється. Такі обставини й стали підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог не подавав не дивлячись на пропозицію суду викладену в ухвалі про відкриття провадження від 14.04.2023 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв,клопотань у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи від позивача та відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ухвали суду від 10.04.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 04.05.2023 року без повідомлення (виклику) сторін, розяснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у пятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву Судом здійснювався запит до відділу УДМС України у Вінницькій області з метою встановлення місця проживання відповідача, а тому ухвалу суду від 14.04.2023 року було направлено на адресу відповідача разом з копією позовної заяви, додатками до неї та повісткою про виклик до суду було направлено на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві. Згідно здійсненого запиту до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Вінницькій області відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] , що відповідно збігається з адресою зазначеною позивачем у позові, однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд даної справи. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України розяснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2 ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, … в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд даної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що 19.09.2019 сторони уклали шлюб. Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 25.06.2012 року шлюб був розірваний (а.с.5). За час перебування у шлюбі сторони по справі мають неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] батьком яких у їх свідоцтвах про народження записаний відповідач, що підтверджується свідоцтвами про їх народження Серії [NUMBER] та Серії [NUMBER] (а.с.6,7). Рішенням Ненмирівського районного суду Вінницької області від 28.11.2012 року було вирішено змінити розмір визначених за рішенням Немирівського районного суду від 09 липня 2012 року аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 600 гривень щомісячно на 500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30 серпня 2012 року про що було видано виконавчий лист (а.с.9) Згідно довідки № 02.23.1.216 від 27.03.2023 року виданої Райгородською сільською радою Гайсинського району вбачається, що діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом із позивачем та знаходяться на повному її утриманні (а.с.8) Судом встановлено, що [INFO] сину, [PERSON] , [INFO] , встановлено інвалідність з причин: Тотальне закрите вторинне відшарування сітківки з новоутворенням скловидного тіла лівого ока. Субатрофія очного дна 05. Наслідок перенесення внутрішньо-утробного увеїту. Рубіжна косоокість сенсорна, що підтверджується медичними висновками (а.с.10,11). Діти знаходяться на повному утриманні позивача, яка не може в повній мірі забезпечити їм фізичний та гармонійний розвиток за рахунок аліментів, що стягуються із відповідача у твердій грошовій сумі, Тому існує потреба змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дітей з 500 грн. на один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способувиконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема,щодо зміни способу стягнення аліментів,визначеного зарішенням суду, регулюються КонституцієюУкраїни,Сімейним кодексомУкраїни,Конвенцією прозахист правлюдини і основоположних свобод, яка, відповідно довимог ч.1ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Проратифікацію Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод 1950року,Першого протоколута протоколів№2,4,7та 11Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, і є частиною національного законодавства України, ЗУ «Про охорону дитинства». Згідно із ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття… Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначеностаттею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зіст.141СК України,мати,батько маютьрівні правата обов`язкищодо дитини,незалежно відтого,чи перебуваливони ушлюбі міжсобою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченогочастиною п`ятоюстатті 157 цього Кодексу. Відповідно дост.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (абз.1 ч.3 ст.181 СК України). Таким чином, за рішенням суду аліменти на утримання дітей присуджуються двома способами у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено в абзаці 1 частини 3 ст.181 СК України. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абз.2 ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1ст.182 СК України,при визначеннірозміру аліментівсуд враховує: 1)стан здоров`ята матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`ята матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність уплатника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків,дочки,сина; 3-1)наявність направі власності,володіння та/абокористування уплатника аліментівмайна тамайнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна,грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі напридбання нерухомогоабо рухомогомайна,сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи,якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (абз.2 ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України, стягнення аліментів здійснюється у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка визначається судом. При цьому підстави стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) визначається з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.183 СК України. Встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік`прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років становить 2833грн. наодну особу в розрахунку на місяць,який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини,збереження її здоров`я,забезпечення набору продуктів харчування,а такожмінімального набору непродовольчих товарівта мінімального набору послуг,необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості дитини з метою забезпечення гармонійного розвитку. Висновки суду Враховуючи, що позивачем наведено обставини щодо наявності підстав зміни способу стягнення аліментів, тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] щодо зміни розміру аліментів і визначення їх у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає задоволенню, так як обставини, на які посилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом. При цьому суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved