Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення місця проживання дитини, в якій зазначає, що 23.04.2015 зареєстровано шлюб між сторонами, від шлюбу у позивача та відповідача народилась дитина: [PERSON] [INFO] , який проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Через різні характери та погляди на життя спільне життя не складається, сторони не підтримують подружніх стосунків та проживають окремо. Позивач зазначає, що місце проживання дитини має бути визначено за його місцем проживання так як між сторонами не існує спору щодо місця проживання дитини. У зв`язку з наведеним позивач просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатової І.А. від 06.02.2023 роз`єднано у самостійні провадження вимоги позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом`янської РДА в м. Києві визначення місця проживання дитини про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Усатової І.А. від 13.03.2023 відкрито провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом`янської РДА в м. Києві визначення місця проживання дитини. 12.04.2023 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації. В матеріалах справи наявна письмова заява від відповідача, в якій зазначено, що відповідач не заперечую проти задоволення позовних вимог позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, крім того просить слухати справу за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києва, 23.04.2015 між, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 750, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.04.2015. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії серія [NUMBER] від 18.08.2015, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2823. Орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації до суду надав висновок, в якому зазначено, що позивач та відповідач за взаємною згодою визначили місце проживання дитини за місцем знаходження батька дитини. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Враховуючи визнання заявлених вимог позивача про визначення місця проживання дитини з відповідачем, суд вважає, що на даний час проживання дитини з батьком, яка фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Outcome: approved