Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтував тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності у рівних частках належала квартира [ADDRESS] . [PERSON] померла у 2004 році. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/4 частки зазначеної вище квартири. Спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняв її рідний брат та одночасно батько позивача [PERSON] , оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак право власності на вказане майно [PERSON] не зареєстрував. [PERSON] померла у 2006 році. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] за законом прийняли її чоловік та одночасно батько позивача [PERSON] , а також її донька [PERSON] , оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. 11.12.2020 позивач звернувся до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 08.11.2021 позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на 3/32 часток на квартиру [ADDRESS] . Однак 08.11.2021 державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинською З.З. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/32 частки квартири за адресою: [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документа про належність цього майна спадкодавцю. Крім цього, у постанові зазначено, що 22.02.2007 від імені [PERSON] був посвідчений заповіт на все майно, де в воно не було та з чого б не складалось, в користь [PERSON] . Разом з тим позивач зазначив, що має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , оскільки є непрацездатним за віком. Також позивач вважає, що майно, успадковане [PERSON] після смерті [PERSON] , не охоплюється заповітом [PERSON] , а тому позивач має право на спадкування 1/8 частки на вказане вище нерухоме майно, а інша 1/8 частка має бути успадкована відповідачем. За таких підстав позивач просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на обов`язкову частку у спадщині, а саме на 3/32 частки квартири [ADDRESS] , а також визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/8 частки квартири [ADDRESS] . 18.10.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16.11.2022 та визначений учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 16.11.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду позивач [PERSON] подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив про зміну найменувань вулиць у м. Тернополі, відповідно до якої назву [ADDRESS] . 16.11.2022 витребувано від\~Першої Тернопільської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Підготовче засідання відкладено на 06.12.2022. \~02.12.2022 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду [PERSON] подала зустрічну позовну заяву, у якій просила зменшити розмір обов`язкової частки для [PERSON] у спадщині після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до 1/32 частки квартири [ADDRESS] . 06.12.2022 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог. 06.12.2022 відкрито провадження у цивільній справі за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині. Зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та присвоєно об`єднаній цивільній справі № 607/13202/22; провадження № 2/607/3290/2022. Наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи. Підготовче засідання відкладено на 17.01.2023. 20.12.2023 через канцелярію Тернопільського міськрайонного суду позивач [PERSON] подав відзив на зустрічну позовну заяву. 17.01.2023 задоволено клопотання\~сторін, витребувано додаткові докази та оголошено перерву у підготовчому засіданні\~до 09.02.2023. 09.02.2023 без виходу до нарадчої кімнати усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2023. 06.03.2023 розгляд справи не відбувався у зв`язку з оголошенням Тернопільською обласною адміністрацією на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначено на 28.03.2023. 28.03.2023 судове засідання відкладено на 26.04.2023 у зв`язку з неявкою відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] 26.04.2023 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині залишений без розгляду. За клопотанням представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом у судовому засіданні оголошено перерву до 12.05.2023. У судовому засіданні 26.04.2023 позивач [PERSON] та його представник адвокат Балабан П.О. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю. У судове засідання відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явилася без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористалася. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів № 68 від 23.02.1988 (а.с. 16) вирішено дозволити обмін квартир між [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , яка проживає на [ADDRESS] , та [PERSON] , який проживає на [ADDRESS] . Обмінні ордера видані таким чином, зокрема, [PERSON] на трикімнатну квартиру площею 41,5 кв. м та кухнею, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] входило 4 особи, а саме: [PERSON] , його дружина, дочка та сестра. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 (а.с. 21) квартира на [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності зареєстроване міським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 10620. Згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 1326 від 09.09.2021 загальна площа трикімнатної квартири [ADDRESS] становить 58,1 кв. м, в тому числі житлова площа 41,5 кв. м. Зміна технічної характеристики квартири, а саме збільшення загальної площі на 0,2 кв. м. відбулось за рахунок проведення перепланування, що не належить до самочинного будівництва (а.с. 23). Також з довідки ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» № 1611 від 09.07.2021 (а.с. 22) вбачається, що станом на 29.12.2012 власниками квартири на [ADDRESS] в рівних частках є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995. Право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 10.04.1995 за № 10620. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/4 частці квартири за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2016, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Боберською О.А. та зареєстрованого за № 2-772 (а.с. 143), вбачається, що [PERSON] , 1934 року народження, померла [INFO] . Спадкоємцями [PERSON] є її дочка [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з 1/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину, а саме на 1/8 частки вказаної вище квартири видано [PERSON] . Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32289794 від 09.11.2016 (а.с. 145) державним реєстратором прав на нерухоме майно Боберською О.А. прийнято рішення про проведення державної реєстрації права приватної власності [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 72633712 від 09.11.2016 (а.с. 146) [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/8 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Тернопільської міської ради № 8/п16/04 від 11.07.2022 «Про перейменування вулиць» здійснено перейменування [ADDRESS] (а.с. 47). Таким чином суд доходить висновку, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належало 3/8 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , а саме: 1/4 частка вказаного вище об`єкта нерухомого майна на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10.04.1995 та 1/8 частка, що успадкована [PERSON] після смерті [PERSON] (1/4 + 1/8 = 3/8). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, згідно з ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Указане підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, у тому числі на належні йому 3/8 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємицею після смерті [PERSON] за заповітом є [PERSON] , що підтверджується копією заповіту від 22.02.2007, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Бульчак С.Т. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-645 (а.с. 19). Поряд з цим відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (ст. 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене ст. 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. Розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти», що використовується в ч. 1 ст. 1241 ЦК України щодо права на обов`язкову частку у спадщині, Конституційний Суд України у рішенні від 11.02.2014 № 1-рп/2014 виходив з положень ч. 3 ст. 75 СК України, яка відносить до категорії «непрацездатні» осіб з інвалідністю I, II та III групи, а також положень пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний», а саме ч. 4 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» та абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Так, зі змісту постанови державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинської З.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2711/02-21 від 08.11.2021 (а.с. 81) вбачається, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] , який має право на обов`язкову частку як непрацездатний за віком, є його син [PERSON] . Також з довідки про доходи № 9885 1485 3863 9819 від 06.09.2022 (а.с. 27) вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області і отримує пенсію за віком. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що [PERSON] був непрацездатною особою станом на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , а відтак має право на обов`язкову частку у спадщині. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, неохопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Зазначене узгоджується з п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», в якому судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. З урахуванням викладеного за правилами ЦК України до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємців за правом представлення (ст. 1266 ЦК України). Тобто при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Відтак у випадку спадкування за законом після смерті [PERSON] позивач вправі був би успадкувати 1/2 частку належного спадкодавцеві майна, що становить 3/16 часток квартири за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин суд доходить висновку, що розмір обов`язкової частки [PERSON] , який становить половину частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом, складає 3/32 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . Разом з тим постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Утинської З.З. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2711/02-21 від 08.11.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцю. Також нотаріус вказав, що від імені [PERSON] був посвідчений заповіт на все майно, де в воно не було та з чого б не складалось, в користь [PERSON] (а.с. 81). Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких підстав суд доходить висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на обов`язкову частку у спадщині, а саме на 3/32 частки квартири [ADDRESS] . Щодо вимоги про визнання права власності на 1/8 частки квартири, яку [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] суд зазначає таке. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.\~ Разом з тим суду не надані докази, які підтверджують, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом подання заяви у визначений законодавцем шестимісячний строк. Так само позивач не довів, що [PERSON] постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини, а відтак є таким, що прийняв спадщину у передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України порядку. Також відсутні докази про наявність судового рішення, яким встановлено факт спільного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відтак суду не доведено, що [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] за законом право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] . За таких підстав з урахуванням положень ст. 1218 ЦК України таке право власності не входить до складу спадщини після смерті [PERSON] та не може бути успадковане позивачем. При цьому суд звертає увагу, що навіть за умови належності такого права спадкодавцю таке право власності також підлягає спадкуванню відповідачем у порядку спадкування за заповітом, а тому позивач матиме право лише на обов`язкову частку у спадщині. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов у частині визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на 1/8 частки квартири [ADDRESS] , не є обґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial