Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Вищого художнього професійного училища №3 м. Івано-Франківська з вимогами про: скасування наказу директора Вищого художнього професійного училища № 3 № 07-ОС від 17.01.2018 року «Про звільнення [PERSON] »; поновлення на посаді викладача та на посаді заступника директора з навчальної роботи; стягнення з Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківська середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18 січня 2018 року до дня поновлення на роботі, який на день пред`явлення позову становить 11741 грн.; стягнення моральної шкоди у розмірі 8000 гривень; стягнення судових витрат, понесених по справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначає, що з вересня місяця 1989 року вона працює у Вищому художньому професійному училищі № 3 м. Івано-Франківськ, яке раніше було Івано-Франківське ПТУ. З 01.09.1996 року переведена на посаду викладача математики з неповним навантаженням; з 01.09.1997 року переведена на посаду викладача математики з повним навантаженням та викладала математику до часу її звільнення. З 20.09.2011 року переведена на посаду заступника директора з навчальної роботи на контрактній основі з випробувальним терміном, при цьому продовжувала виконувати обов`язки викладача математики. З 02.07.2015 року переведена на посаду заступника директора з навчальної роботи на умовах безстрокового трудового договору, при цьому надалі продовжувала виконувати обов`язки викладача математики та інформатики. Обов`язки викладача математики та інформатики виконувала до часу її звільнення, тобто обіймала посаду викладача та посаду заступника директора з навчальної роботи. Облік її робочого часу проводився окремими табелями, окремо по табелю викладача і окремо по табелю заступника директора. Наказом директора ВХПУ № 3 № 07-ОС від 17.01.2018 року її звільнено з роботи з 17.01.2018 року відповідно до п. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Позивачка вважає даний наказ незаконним і таким, що винесений з особистих мотивів директора, оскільки вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі посадові обов`язки, визначені Посадовою інструкцією. Позивачка вказує, що зі сторони адміністрації училища на неї чинився тиск, проводились службові розслідування. 25.09.2017 року, з порушеннями трудового законодавства, їй оголошено догану, а 17.10.2017 року директором училища видано наказ № 115-ОС про зняття з неї надбавки у розмірі 25 %. Висновком аудиторської перевірки ВХПУ № 3, проведеної на «замовлення» директора ВХПУ № 3 Департаментом освіти, аудиторська група дійшла висновку, що в цілому, висновок можна рахувати як умовно-позитивний. Незважаючи на позитивний висновок аудиту, директор 17.01.2018 року видав наказ № 07-ОС «Про звільнення [PERSON] », згідно якого її звільнено відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України. ЇЇ звільнення відбулося з порушенням ч. 2 ст. 149 КЗпП України, оскільки наказом № 102-ОС від 25.09.2017 року їй оголошено догану за порушення тих самих пунктів Посадової інструкції, що є порушенням ч. 2 ст. 149 КЗпП України. Звіт фінансового аудиту не може слугувати підставою для звільнення, оскільки нею не було допущено будь-якого порушення вимог посадової інструкції та трудової дисципліни, а висвітлені у Звіті питання вказують на наявні порушення з боку директора та бухгалтера училища. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказує, що звільнення позивачки було законним та обґрунтованим. Відповідно до звернення директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська Коростіль Н.Ж., 24.10.2017 року Департаментом освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації було видано Наказ № 579 «Про проведення аудиту», на підставі якого був проведений позаплановий внутрішній фінансовий аудит. За результатами незалежного аудиту було встановлено факти безпідставного поділу груп на підгрупи у 2017-2018 навчальному році, внаслідок чого в період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року було нараховано та виплачено зайвих коштів на суму 23 051 грн. 53 коп., а впродовж цілого 2017-2018 навчального року могло бути виплачених зайвих коштів на суму 36 910 грн. 37 коп. У 2017-2018 навчальному році також виявлено факти безпідставного подлу на підгрупи при вивченні англійської мови. Складання робочих навчальних планів, здійснення контролю за виконанням навчальних програм та веденням журналів теоретичного навчання, журналів заміни, підготовка проектів наказів про педагогічне навантаження, - все це передбачено посадовою інструкцією заступника директора з навчальної роботи. На виконання покладених на позивачку функціональних обов`язків, 31.08.2017 року, перед початком нового навчального року, директором ВХПУ № 3 було видано Наказ № 164, за яким заступникам директора [PERSON] та [PERSON] наказано здійснити поділ учнів І-ІІІ курсів на підгрупи для вивчення навчальних предметів за основними видами підготовки робітничих кадрів та молодших спеціалістів. Виконавець - [PERSON] . Позивачка, виконуючи обов`язки заступника з навчальної роботи, перед початком навчального року сформувала навчальні групи. При розподілі учнів, які вивчають англійську та німецьку мову, не врахувала Наказ Міністерства освіти і науки України № 128 від 20 лютого 2002 року. Так, неправильно поділено 8 навчальних груп, в результаті чого зайво затарифіковано 697 годин педагогічного навантаження, що є фінансовим порушенням, а саме: здійснено поділ груп на підгрупи Ст.-21 (25 учнів), Ст.-22 (23 учні), Р-23 (22 учні), В-24 (27 учнів), В-25 (26 учнів), Ст.- 31 (26 учнів), Р-33 (18 учнів), М-34 (25 учнів), факт чого засвідчено Звітом проведення незалежного аудиту. Такі дії здійснені всупереч вимогам чинного законодавства, результатом чого стала безпідставна виплата нарахованих зайвих коштів, про що також йдеться у Звіті незалежного аудиту. Саме дії позивачки, яка неправомірно здійснила поділ на підгрупи, стали основою навчального плану, навантаження викладачів та головне - розміру нарахування заробітної плати. У відзиві вказується на те, що звільнення позивачки здійснено в чіткій відповідності до вимог закону. 20 грудня 2017 року на загальних зборах трудового колективу ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська був зачитаний Звіт за результатами позапланового внутрішнього фінансового аудиту. Директор ВХПУ № 3 запропонувала позивачці надати письмові пояснення з приводу висновків, викладених у Звіті про проведення аудиту. 02 січня 2018 року позивачкою на ім`я директора ВХПУ № 3 було подано Службову записку щодо результатів аудиторської перевірки, у якій вона «не може пояснити результатів аудиторської перевірки». 05 січня 2018 року [PERSON] відмовилася від надання пояснювальної записки конкретно стосовно зауважень щодо виявлених порушень в аудиторському звіті, про що було складено Акт від 05 січня 2018 року. 17 січня 2018 року (тобто в межах місячного терміну з дня виявлення порушення) Наказом ВХПУ № 07-ОС позивачку було звільнено за грубе порушення трудових обов`язків. Основним місцем роботи позивачки була посада саме заступника директора з навчальної роботи та викладач за сумісництвом. Перед звільненням позивачки з посади заступника директора їй було запропоновано перейти роботу викладача, від чого вона відмовилась. Посилання позивачки на події до 25 вересня 2017 року вже були предметом розгляду судової справи та не мають відношення до предмету спору у даній справі. 25 вересня 2017 року позивачці справді було винесено догану за виявлені порушення у розподілі педнавантаження викладачів. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, внаслідок чого 26 лютого 2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду у справі № 344/17038/17 за позовом [PERSON] до Вищого художнього професії училища № 3 м. Івано-Франківська про визнання недійсним наказу про дисциплінарне стягнення та стягнення моральної шкоди, у задоволенні позову відмовлено. Оскільки, звільнення позивачки відбулося правомірно, у відповідності до норм трудового законодавства, її вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу є безпідставними. Також відповідач вважає безпідставними вимоги про стягнення моральної шкоди. У відповіді на відзив позивачка вказує, що надані відповідачем докази (лист № 01-13/327 від 17.10.2017 року та Звіт аудиту) підтверджують, що перевірка діяльності посадових осіб училища проводилась за конкретний період, а саме 2015-2016 і 2016-2017 навчальний роки та саме тих посадових осіб, які відповідальні за ведення бухгалтерського обліку, в т.ч. - нарахування заробітної плати. Період діяльності, що охоплюється аудитом: з 01.09.2015 року по 30.06.2017 року. В даний період не входить 2017/18 навчальний рік, за який їй намагаються сфабрикувати порушення посадових обов`язків. Звіт аудиту, на який посилається відповідач, не стосується ні періоду, за який їй фабрикують відповідальність, ні її особисто, так як вона не є посадовою особою, яка здійснює керівництво училищем. Звіт аудиту не є належним та достовірним доказом її вини в розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України, а навпаки підтверджує незаконні дії відповідача, а, отже, і її незаконне звільнення. Неналежним є посилання відповідача на ряд пунктів з її Посадової інструкції, як на підтвердження її вини, оскільки у вказаних пунктах відсутні обов`язки по поділу груп на підгрупи. Тому її Посадова інструкція, в розумінні ст.ст. 77, 79 ЦПК України, не є належним та достовірним доказом її вини щодо поділу груп на підгрупи. Відсутні будь-які документи, що підтверджують її одноосібне рішення щодо поділу груп на підгрупи та не можуть братись судом до уваги. Дані твердження також спростовуються і долученим до матеріалів справи відповідачем наказу № 164 від 31.08.2017 року, згідно якого поділ на підгрупи здійснено саме директором. Звіт аудиту підписаний особами, які його складали, без проставлення дати. Її звільнення здійснено з порушенням строку для застосування дисциплінарного стягнення. У Відзиві відповідач наголошує, що вона крім посади заступника директора з навчальної роботи обіймала за сумісництвом роботу викладача. Однак підтверджуючих це документів не надає. Вона дійсно обіймала як посаду заступника директора з навчальної роботи, так і посаду викладача, але не за сумісництвом, яке вимагає окремого наказу, а за суміщенням, яке не вимагає окремого наказу. Посилання відповідача на те, що їй пропонувалась посада викладача спростовується тим, що вона вже працювала викладачем. Пункт 1 статті 41 КЗпП України передбачає підставою для звільнення наявність саме грубого порушення трудових обов`язків, а висновок аудиту не підтверджує наявність грубого порушення, так як є умовно-позитивним. Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що позивачка помилково зазначає про відсутність у неї повноважень поділу груп на підгрупи, зокрема протилежне підтверджують п.п. 2.1, 2.13, 2,18, 2.19 Посадової інструкції позивачки, а також наказ № 164 від 31.08.2017 року, яким заступникам директора [PERSON] та [PERSON] наказано здійснити поділ учнів І-ІІІ курсів на підгрупи для вивчення навчальних предметів за основними видами підготовки робітничих кадрів та молодших спеціалістів. Виконавець [PERSON] . Первинний проект наказу про педнавантаження, в якому вже передбачався і поділ на групи був підготовлений позивачкою з очевидними неточностями і помилками. У зв`язку із чим директор надала позивачці додатковий час для їх усунення і приведення у відповідності до вимог закону. Дана обставина вже досліджувалась судом при винесенні рішення\~ від 26 лютого 2018 року. 04 вересня 2017 року на електронну адресу заступника з НВР [PERSON] , надійшов проект наказу про педнавантаження, в якому позивачка здійснила поділ груп на підгрупи. Дані по кількості груп, їх чисельності, зазначені в проекті наказу про педнаванатаження, повністю відповідають даним, відображеним у подалі затвердженому директором Додатку до наказу № 164. Саме про порушення при поділі цих груп на підгрупи йдеться у Звіті про результати аудиту, що і стало підставою для звільнення позивачки (ст. 23-24 Звіту). Отже, директор ВХПУ № 3 не здійснювала поділу на групи, а своїм наказом уповноважила зробити це позивачку. Додаток 1, який міститься на окремому аркуші, був розроблений вже на підставі проекту, розробленого [PERSON] . Всі зауваження позивачки до аудиту не скасовують вчиненого нею порушення. При проведенні аудиту дотримано порядок його проведення, а також дотримано строки проведення внутрішнього аудиту. Враховуючи те, що адміністрацією самостійно проведено та обчислено суми зайвих виплат заробітної плати, вказане не може трактуватися позивачкою як доказ, що отриманий з порушенням порядку, встановленого законом (тобто проведення аудиту поза часовими обмеженнями, передбаченими в програмі внутрішнього аудиту), а отже не є порушенням ст. 78 ЦПК України. Також відповідач зазначає, що при звільненні позивачки були дотримані всі процедурні вимоги, визначені законодавством. В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали у повному обсязі, покликаючись на обставини, викладені у ньому. Просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні заперечили щодо позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Просили в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено із матеріалів справи, позивачка працювала у Вищому художньому професійному училищі № 3 м. Івано-Франківськ (раніше СПТУ № 3) з вересня 1989 року, про що свідчить відповідний запис у її трудовій книжці (а.с. 7, т. 1). Із записів у трудовій книжці також вбачається, що з 01.09.1996 року [PERSON] переведена на посаду викладача математики з неповним навантаженням. З 01.09.1997 року переведена на посаду викладача математики з повним навантаженням (а.с. 7, т. 1). 3 20.09.2011 року [PERSON] переведена з посади викладача на посаду заступника директора з навчальної роботи, на контрактній основі, з випробувальним терміном до 01.07.2012 року, що слідує з копії наказу директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківськ № 25 від 19.09.2011 року (а.с. 8, т. 1). З 02.07.2015 року [PERSON] переведена на посаду заступника директора з начальної роботи на умовах безстрокового трудового договору, з 02.07.2015 року, що слідує з копії Наказу директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківськ\~ № 107-ОС від 01.07.2015 року (а.с. 9, т. 1). Відповідно до Наказу № 164 від 31.08.2017 року директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська [PERSON] , заступникам директора [PERSON] та [PERSON] наказано здійснити поділ учнів І-ІІІ курсів на підгрупи для вивчення навчальних предметів за видами підготовки робітничих кадрів та молодших спеціалістів (а.с. 83-85, т. 1). З копії протоколу оперативної наради при директорі від 12.09.2017 року вбачається, що цього ж дня проведено нараду, за участі директора з навчальної роботи [PERSON] , під час якої заслухано директора [PERSON] , директора НМК ПТО [PERSON] стосовно виявлених недоліків у роботі директора з НР [PERSON] , а також заслухано пояснення заступника директора [PERSON] , яка зазначила, що допущені помилки та прорахунки було зроблено не навмисно, а випадково (а.с. 14, т. 1). 14.09.2017 року директором ВХПУ № 3 видано наказ № 96-ОС «Про проведення службового розслідування», яким створено комісію для проведення службового розслідування (а.с. 12, т. 1). Службовою запискою від 18.09.2017 року на ім`я директора ВХПУ № 3, [PERSON] вказала пропозицію переглянути посадові обов`язки працівників навчально-методичної, навчально-виробничої служби та організувати розподіл посадових обов`язків для нормалізації роботи училища (а.с. 15, т. 1). У відповідь на службову записку позивачку повідомлено, що її робота в училищі нічим особливо не відрізнялася від роботи інших заступників, при потребі вони також виконували всю необхідну для училища роботу, щоб забезпечити навчальний процес в повному обсязі, на високому професійному рівні - як для викладачів так і для учнів навчального закладу. Щодо виконання позивачкою не тільки своєї роботи, а й роботи інших заступників з навчально-виробничої роботи з 2013 навчального року зазначено, що їй протягом 2014, 2015, 2016, 2017 років виплачувалася надбавка у розмірі 25 % посадової ставки за складність та напруженість у роботі. Також вказується про те, що посадові інструкції заступників директора та методистів училища були вручені кожному з них на початку нового навчального року у вересні 2016 року, у тому числі і позивачці особисто була надана посадова інструкція заступника директора з навчальної роботи, про що свідчить її підпис у посадовій інструкції (а.с. 16, т. 1). За результатами службового розслідування у ВПХУ № 3 м. Івано-Франківська складено Довідку про результати проведення службового розслідування у ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська, у якій вказано, що за результатами розслідування встановлено, що основні документи з планування відповідають нормативним вимогам. Разом з тим, виявлено ряд грубих порушень, недоліків та упущень в організації навчально-виховного процесу в частині загальноосвітньої підготовки, що входять у функціональні обов`язки [PERSON] заступника директора з навчальної роботи: у 18-ох викладачів різне педагогічне навантаження не співпадає з кількістю годин за навчальним планом та фактично проведених уроків, їх записів у журналах обліку. [PERSON] визнає, що всі зміни у плануванні навчального процесу робила самостійно, без погодження з керівниками предметних методичних комісій та директором навчального закладу. Допущені помилки та порушення [PERSON] усно пояснює своєю неуважністю, напруженістю в роботі, вважає, що виявлені факти не впливають на стан навчально-виховного процесу (а.с. 17-18, т. 1). Листом від 21.09.2017 року директор ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська Коростіль Н.Ж. звернулася до директора Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації Кімаковича В.Є. з проханням створити комісію для проведення службового розслідування щодо виявлених під час звірки навчальної документації фактів невідповідності навчальних планів та записів у журналах (а.с. 24, т. 1). Відповідно до Наказу № 102-ОС від 25.09.2017 року директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська Коростіль Н.Ж., відповідно до довідки НМК ПТО № 1024/0114/01 від 25.09.2017 року про результати проведення службового розслідування щодо виявлених грубих порушень, недоліків та упущень в організації навчально-виховного процесу в частині загально-освітньої підготовки, що входять в функціональні обов`язки заступника директора з навчальної роботи [PERSON] , останній оголошено догану за допущені помилки (а.с. 25, т. 1). Наказом директора ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська [PERSON] № 115-ОС від 17.10.2017 року з [PERSON] знято виплату надбавки за складність і напруженість в роботі у розмірі 25 %, яка була призначена їй наказом № 133-ОС від 30.12.2016 року (а.с. 26, т. 1). Листом від 17.10.2017 року директор ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська Коростіль Н.Ж. звернулася до директора Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації Кімаковича В.Є. з проханням провести аудит, з метою перевірки правильності нарахування заробітної плати викладачам у 2015-2016 та 2016-2017 навчальних роках (а.с. 27, т. 1). 24 жовтня 2017 року Департаментом освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації було видано наказ № 579 «Про проведення аудиту», на підставі якого був проведений позаплановий внутрішній фінансовий аудит (а.с. 68, т. 1). За результатами позапланового внутрішнього фінансового аудиту складено Звіт «Оцінка правильності нарахування та виплати заробітної плати працівникам Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківська» за період з 01.09.2015 року по 30.06.2017 року, у якому встановлено, що помилки в організації навчально-виховного процесу, призвели до внесення недостовірних даних в робочу та фінансову документацію 2016-2017 навчальних років і, як наслідок, - до порушень в оплаті праці викладачів ВХПУ № 3 та невиконання, в окремих випадках, робочих навчальних планів (а.с. 28-55, 69-82, т. 1). Як слідує з протоколу зборів трудового коллективу ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська від 20.12.2017 року, Звіт за результатами позапланового внутрішнього фінансового аудиту доведено до відома колективу ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська (а.с. 93, т. 1). 03 січня 2018 року директором ВХПУ № 3 м. Івано-Франківська було видано Наказ № 3, яким розроблено новий розподіл педагогічного навантаження і здійснено поділ груп з врахуванням висновків аудиту (а.с. 90-91, т. 1). Головним бухгалтером ВХПУ № 3 [PERSON] здійснено розрахунок різниці у заробітній платі викладачів з поділом на підгрупи та без такого поділу за 2017-2018 рік становить 40329 грн.58 коп. (а.с. 92, т. 1). 02 січня 2018 року позивачкою на ім`я директора ВХПУ №3 було подано службову записку щодо результатів аудиторської перевірки (а.с. 99, т. 1). З копії акту від 05.01.2018 року слідує, що позивачка відмовилася від надання пояснювальної записки стосовно зауважень щодо виявлених порушень і недоліків вказаних в аудиторському звіті, які стосуються ведення навчально-плануючої та об лікуючої документації заступника директора з навчальної роботи, з яким вона особисто була ознайомлена (а.с. 56, т. 1). Як вбачається з Акту від 17.01.2018 року, директором училища [PERSON] було запропоновано заступнику директора з навчальної роботи [PERSON] перейти на роботу викладача, від чого вона відмовилась (а.с. 100, т. 1). Наказом директора ВХПУ № 3 № 07-ОС від 17.01.2018 року [PERSON] заступника начальника з навчальної роботи, звільнено з роботи з 17.01.2018 року відповідно до п. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків (а.с. 10-11, т. 1). В Акті, складеному 17.01.2018 року зазначено, що заступник директора з навчальної роботи [PERSON] відмовилась від ознайомлення під підпис з наказом № 07-ОС від 17.01.2018 року «Про звільнення [PERSON] », копію такого наказу отримано (а.с. 101, т. 1). Про відмову від пропозиції перейти на викладацьку роботу, відмову від підпису наказу про звільнення, отримання трудової книжки, зафіксовано у протоколі проведення наради при директору від 17.01.2018 року (а.с. 102, т. 1). Також, як встановлено з матеріалів справи, [PERSON] зверталася до суду з позовом до Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківськ про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року у задоволення позову [PERSON] до Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківськ про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди відмовлено (а.с. 104-107, т. 1). Відповідно до постанови колегії суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року залишено без змін (а.с. 144-147, т. 1). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, ч. 6 ч.7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Право на працю є основним конституційним правом громадян України. Згідно зі статтею 43 Конституції України право на працю визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується. Відповідно до статті 2 КЗпП України державою забезпечується право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Стаття 21 КЗпП України закріплює рівність трудових прав громадян України. За приписами статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Стаття 40 КЗпП України визначає підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, а стаття 41 цього Кодексу - додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України№ 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Згідно зі статтями 148, 149 КзПП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Так, на підставі Наказу директора ВХПУ № 3 № 07-ОС від 17.01.2018 року [PERSON] заступника начальника з навчальної роботи, звільнено з роботи з 17.01.2018 року відповідно до п. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. Наказ директора ВХПУ № 3 № 07-ОС від 17.01.2018 року позивачка вважає незаконним, покликаючись на те, що такий винесений з особистих мотивів директора, оскільки вона не вчиняла жодних дисциплінарних проступків, не порушувала трудової дисципліни та належним чином і в повному об`ємі виконувала всі посадові обов`язки, визначені Посадовою інструкцією. В той же час, Посадовою інструкцією заступника директора з навчальної роботи [PERSON] передбачено, що до її завдань та обов`язків віднесено складання робочих навчальних планів, здійснення контролю за виконанням навчальних програм та веденням журналів теоретичного навчання, журналів заміни, підготовка проектів наказів про педагогічне навантаження (п.п. 2.1, 2.5, 2.13, 2.15, 2.28, 2.29, 3.2). Відповідно до п.п. 2.1, 2.13, 2.18, 2.19 Посадової інструкції вбачається, що заступник директора з навчальної роботи [PERSON] планує навчальний процес (розклад, педагогічне навантаження, робочий план навчального закладу, календарно-тематичні та поурочні плани викладачів, планування, роботи гуртків, індивідуальних занять, роботи навчальних кабінетів); створює розпорядчу документацію; планує, організовує і керує роботою викладачів загальноосвітніх предметів, проводить сам і організовує їхню навчально-методичну роботу. За результатами незалежного аудиту було встановлено факти безпідставного поділу груп на підгрупи у 2017-2018 навчальному році, внаслідок чого в період з 01 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року було нараховано та виплачено зайвих коштів на суму 23 051 (двадцять три тисячі п`ятдесят одна) гривня 0,53 коп., а впродовж цілого 2017-2018 навчального року могло бути виплачених зайвих коштів на суму 36 910 (тридцять шість тисяч дев`ятсот десять) гривень 0,37 коп. У 2017-2018 навчальному році також виявлено факти безпідставного поділу груп на підгрупи при вивченні англійської мови. Згідно п. 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» передбачено відповідальність за недостовірність даних, відображених в документах, що несуть особи, які склали та підписали ці документи. Відповідно до «Кваліфкаційного довідника посад керівників, фахівців і службовців» до посад керівників серед інших належать заступники директора, керівники структурних підрозділів, а також їх заступники. Як слідує з матеріалів справи, 31 серпня 2017 року директором ВХПУ № 3 було видано Наказ № 164, за яким заступникам директора [PERSON] та [PERSON] наказано здійснити поділ учнів І-ІІІ курсів на підгрупи для вивчення навчальних предметів за основними видами підготовки робітничих кадрів та молодших спеціалістів. Виконавець - [PERSON] . На підставі Наказу № 3 від 03 січня 2018 року, головним бухгалтером ВХПУ №3 [PERSON] здійснено розрахунок різниці в заробітній платі викладачів з поділом на підгрупи та без такого поділу за 2017-2018 рік - 40329 грн. 58 коп. Відтак, підставою для звільнення позивачки було грубе порушення її трудових обов`язків, здійснення безпідставного поділу груп на підгрупи, що призвело до нарахування зайвих коштів викладачам, передбачених Посадовою інструкцією заступника директора з навчальної роботи [PERSON] . Як вбачається зі Звіту про аудит, адміністрація училища - директор та головний бухгалтер були повідомлені про результати проведеного аудиту 20 грудня 2017 року, що, зокрема, підтверджується датою на 26 сторінці Звіту, заявою директора Департаменту освіти, науки та молодіжної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації [PERSON] та Протоколом зборів трудового колективу ВХПУ № 3, в м. Івано-Франківська від 20 грудня 2017 року. 02 січня 2018 року [PERSON] подала на ім`я Директора ВХПУ № 3 Службову записку щодо результатів аудиторської перевірки, у якій вона зазначає, що «не може пояснити результатів аудиторської перевірки». 05 січня 2018 року складено Акт за підписом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому зазначено, що [PERSON] відмовилася від надання пояснювальної записки конкретно стосовно зауважень щодо виявлених порушень в аудиторському звіті, які стосуються ведення навчально-плануючої документації заступника директора з навчальної роботи. Наказом ВХПУ № 07-ОС від 17 січня 2018 року - в межах місячного терміну з дня виявлення порушення, позивачку було звільнено за грубе порушення трудових обов`язків. Статтею 148 КЗпП України передбачено строк застосування дисциплінарного стягнення - безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, а також порядок його застосування - від отримання письмових пояснень від працівника до прийняття рішення про його звільнення. Відтак, накладення дисциплінарного стягнення на позивачку у вигляді звільнення відбулося в межах місячного строку з дня виявлення порушення, що відповідає вимогам КЗпП України. Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що вона обіймала як посаду заступника директора з навчальної роботи, так і посаду викладача за суміщенням, яке не вимагає окремого наказу. Як встановлено судом, Наказом № 25 від 19 вересня 2011 року [PERSON] переведено з посади викладача на посаду заступника директора з навчальної роботи з 20 вересня 2011 року на контрактній основі. Згідно Наказу № 107-ОС від 01 липня 2015 року - на умови безстрокового трудового договору, про що внесені відповідні записи у її трудову книжку. Підставою змін умов трудового договору - заява позивачки від 25.06.2015 року. Як слідує з матеріалів справи, основним місцем роботи позивачки була посада заступника директора з навчальної роботи та викладача за сумісництвом. Відтак, звільнення позивачки відбулося саме з посади заступника директора. Також, як встановлено матеріалами справи, перед звільненням [PERSON] з посади заступника директора, їй було запропоновано перейти на роботу викладача, від чого вона відмовилась. Даний факт зафіксовано Актом від 17 січня 2018 року та Протоколом проведення наради при директору від 17 січня 2018 року, а також Актом про відмову ознайомлення з Наказом про звільнення з роботи. Також встановлено, що наказом директора ВПУ № 3 від 25 вересня 2017 року [PERSON] було винесено догану, за виявлені грубі порушення, недоліки та упущення в організації навчально-виховного процесу в частині загально-освітньої підговки, а саме порушення у розподілі педнавантаження викладачів, за фактом виявлення невідповідності навчальних планів та записів у журналах. Вищевказаний наказ оскаржувався [PERSON] до суду. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 лютого 2018 року, у справі № 344/17038/17, за позовом [PERSON] Вищого художнього професійного училища № 3 м. Івано-Франківська про визнання недійсним наказу про дисциплінарне стягнення та стягнення моральної шкоди, у задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29 березня2018 року залишено без змін. Відтак, всі події, які мали місце до 17 жовтня 2017 року (подання Директора ВХПУ № 3 про проведення аудиту) - не стосуються звільнення позивачки і були предметом дослідження судом в іншій цивільній справі. Звільнення позивачки відбулося за неправомірний поділ груп на підгрупи учнів училища, що потягло за собою нарахування зайвих коштів викладачам та стало іншим фінансовим порушенням, вчинених позивачкою, які визначені посадовою інструкцією та які відображені наказом директора училища № 07-ОС від 17.01.2018 року, що спростовує доводи [PERSON] про те, що її звільнення відбулося за те ж саме порушення, що й отримано догану. Зважаючи на вищезазначене, судом встановлено, що підставою для звільнення позивачки було грубе порушення її трудових обов`язків, здійснення безпідставного поділу груп на підгрупи, що призвело до нарахування зайвих коштів викладачам. У постанові Верховного Суду від 15.04.2019 у справі № 461/605/18 викладено правовий висновок про те, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним заподіяно чи могло бути заподіяно шкоду, істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Оскільки судом встановлено факт вчинення порушення позивачкою її трудових обов`язків, а також наявність можливості виконання нею зазначених обов`язків за встановлених фактичних обставинах, суд дійшов висновку про наявність вини працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням нею трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Враховуючи те, що ВХПУ № 3 були дотримані правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України, суд дійшов висновку про те, що Наказ директора ВХПУ № 07-ОС від 17.01.2018 року, яким [PERSON] було звiльнено з посади за одноразове грубе порушення посадових обов`язкiв, на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України, є правомірним, а отже позовні вимоги про скасування Наказу № 07-ОС від 17.01.2018 року, поновлення позивачки на посаді заступника директора з навчальної роботи, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення моральної шкоди, задоволенню не підлягають в цілому. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed