Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

23.06.2020 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що із грудня 2010 року між нею та відповідачем [PERSON] виникли фактичні шлюбні відносини. Вони проживали та вели спільне господарство у будинку її матері [PERSON] у с. Устимівка Семенівського району Полтавської області. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Відразу після народження дитини відповідач [PERSON] припинив фактичні шлюбні відносини мотивуючи це тим, що не готовий бути батьком. Тому позивач була змушена в свідоцтві про народження дитини у графі "батько" записати своє дівоче прізвище, а по батькові дитини ім`я відповідача. Від народження дочка проживає із позивачем [PERSON] . Позивач повністю утримує дочку. Відповідач [PERSON] здоровий та працездатний, має змогу сплачувати аліменти, оскільки станом на дату звернення із позовною заявою до суду працював у Семенівському КП\~"Комунпобутсервіс" на посаді охоронника та мав постійних дохід у розмірі 4800,00 грн. Добровільно допомоги на дочку не надає із листопада 2011 року. Відтак позивач вказує на необхідність стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки сторін [PERSON] у розмірі 2318,00 грн, але не менше ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з червня 2020 року щомісячно і до досягнення дочкою повноліття тобто до [INFO] . Факт батьківства відповідач [PERSON] не заперечує. Позивач вказала, що у разі заперечення відповідачем [PERSON] його батьківства, вона ініціюватиме проведення необхідної експертизи. Ухвалою суду 28.10.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання; оголошено у розшук відповідача [PERSON] . Провадження у справі зупинено до розшуку [PERSON] . 17.03.2023 отримано відомості про відбування відповідачем [PERSON] покарання у виді 8 років і 6 місяців позбавлення волі у Божківській виправній колонії (№ 16) (а.с. 31). 22.03.2023 поновлено провадження у справі, судове засідання у справі призначено на 19.04.2023. 19.04.2023 судове засідання відкладене через неявку у судове засідання всіх учасників справи на 15.05.2023. Позивач у судове засідання 15.05.2023 не з`явилася, її неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідач про судові засідання призначені 19.04.2023 і 15.05.2023 повідомлений належним чином через Державну установу "Божківська виправна колонія (№ 16)" і Державну установу "Полтавська виправна колонія (№ 64)". Заявою від 19.04.2023 відповідач позов визнав повністю, просив провести судовий розгляд справи без його участі (а.с. 45-47). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2010 року. Під час спільного проживання сторін позивач [INFO] народила дочку [PERSON] (а.с. 5). Відповідач заявою від 19.04.2023 визнає своє батьківство стосовно [PERSON] (а.с. 46). Із 01.02.2021 відповідач утримувався під вартою, а із 11.03.2022 відбуває покарання у виді позбавлення волі (а.с. 31). Згідно довідки виконавчого комітету Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області позивач [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: доньки [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2011 року народження та сини [PERSON] , 2009 народження та [PERSON] , 2013 року народження але фактично проживають у [ADDRESS] (а.с. 6). На даний час дитина проживає із матір`ю і перебуває на її утриманні. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу виконання відповідачем обов`язку утримувати неповнолітню дитину, яка проживає з матір`ю (позивачем). Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України далі СК, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.\~180 СК ). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст.\~182 СК). Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.ч. 1, 5 ст. 183 СК). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК). Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. 2 ст. 184 СК). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", установлено прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року 2218,00 гривень, а 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку дочки сторін [PERSON] становить 1109,00 грн (2218,00 * 50,00 %). Тому суд, ураховуючи, що відповідач [PERSON] із 01.02.2021 тримався під вартою; із 11.03.2022 прибув до установи виконання покарань для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6\~місяців, де відбуває покарання на час ухвалення рішення у цій справі; матеріали справи не містять відомостей про будь-який заробіток відповідача який, у розумінні ч. 2 ст. 184 СК є "достатнім" для визнання позову у частині грошового розміру аліментів; суд не приймає визнання відповідачем позову у частині твердої грошової суми аліментів і тому стягує аліменти на утримання дочки сторін [PERSON] у твердій грошовій сумі яка підлягає індексації 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час звернення з позовом до суду, що складає 1109,00\~грн щомісяця (2218,00\~* 50,00 %). Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст.\~141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, оскільки позивач при зверненні до суду з позовом звільнений від сплати судового збору у сумі 840,80 грн (станом на дату звернення до суду), а відповідач позов визнав, з відповідача слід стягнути в дохід держави 50 % належного до сплати судового збору, що складає 420,40 грн, а решту 420,40\~грн компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved