Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представник позивача, посилаючись на те, що: -з лютого 2022 року відповідач [PERSON] проходить військову службу в Збройних Силах України, маючи звання «солдат» та обіймаючи посаду гранатометника 3 відділення охорони 1 взводу роти охорони другого відділу Хустського районного територіального центру комплектування та соціальних послуг; -у періоди з 15 червня 2022 року по 03 серпня 2022 року та з 27 серпня 2022 року по 11 вересня 2022 року відповідач був відсутній на військовій службі без поважних причин; -відповідач ввів в оману начальника другого відділу Хустського районного територіального центру комплектування та соціальних послуг та начальника Хустського районного територіального центру комплектування та соціальних послуг, яких протягом усього періоду своєї відсутності переконував у тому, що він перебуває на лікуванні у медичних установах Закарпатської області, в тому числі, надаючи копії певних медичних довідок, чим своєю недобросовісною поведінкою та свідомому введенні в оману свого безпосереднього начальника отримував грошове забезпечення та додаткову винагороду в умовах воєнного стану, як військовослужбовець, у повному обсязі; -відповідно до положень ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: -посадовий оклад, оклад за військовим званням; -щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); -одноразові додаткові види грошового забезпечення; -за військовослужбовцями, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, жодні грошові виплати та інші види грошового забезпечення не зберігаються; -порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України; -порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України; -згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 за №260: грошове забезпечення не виплачується військовослужбовцям за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення; -в силу п.16 цього Порядку: виплата додаткових видів грошового забезпечення, які ним не передбачено, здійснюється відповідно до чинного законодавства України; -постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (у редакції від 02.04.2022, 08.07.2022, 19.07.2022) було встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно; -загальна сума помилково нарахованого та виплаченого (зарахованого) відповідачу грошового забезпечення у періоди, які не підлягали врахуванню для проведення розрахунків, а саме: з 15 червня по 03 серпня 2022 року та з 27 серпня по 11 вересня 2022 року, становить 85 001 /вісімдесят п`ять тисяч одна гривня/ 30 копійок, що підтверджується відповідною довідкою [INFO] ; -нарахування та виплата цього грошового забезпечення за вказані періоди було здійснено помилково внаслідок недобросовісності Відповідача, який пояснював свою відсутність на військовій службі перебуванням на тривалому лікуванні в КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Ужгородської міської ради, проте насправді там у вказані періоди на лікуванні не перебував; -для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою, вини; -отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду; -протиправною поведінкою є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала та полягає в тому, що: протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки; -у діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача, яка полягає у введенні в оману безпосереднього керівництва щодо наявності поважних причини відсутності на військовій службі; наявна сама шкода, розмір якої підтверджений відповідними фінансово - господарськими документами, а також причинний зв`язок, що виражений у заподіянні зазначеної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача; вина відповідача, що підтверджується відповідними доказами; -крім того, постановою Верховного Суду від 23.01.2018 у справі за №753/7281/15-ц встановлено, що законодавство у делікатних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди; -доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст.1166 ЦК України покладено на відповідача; -зі місту ст.1215 Цивільного кодексу України вбачається, що заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, підлягають поверненню як безпідставно набуті, якщо їх виплата проведена юридичною особою за наявності рахункової помилки та недобросовісності з боку набувача; -в результаті недобросовісних дій відповідача завдано державному бюджету в особі [INFO] та спричинено збитки на загальну суму в розмірі 85 001 /вісімдесят п`ять тисяч одна гривня/ 30 /тридцять/ копійок, звернувся до суду з позовом та просить: стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 85001грн.30коп на користь Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної політики та судові витрати в розмірі 2684грн.00коп.. В підготовче судове засідання представник Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону не з`явилася, подала до суду клопотання, згідно якого просила провести підготовче судове засідання у відсутності прокурора, а також інших осіб, які беруть участь у справі /їх представників/, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Крім того, за результатами підготовчого судового засідання просила ухвалити судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В підготовче судове засідання представник Міністерства оборони України не з`явився, подав до суду клопотання, згідно якого просив провести дане судове засідання без участі представника Міністерства оборони України, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі.\~ В підготовче судове засідання представник Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної політики не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просив провести судове засідання без участі уповноваженого представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність представників позивача та відповідача Маді І.Ю., без фіксування підготовчого судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, у підготовчому судового засіданні. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно квитанції №65071739 від 15 березня 2023 року /а.с.1/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684грн.00коп., -50 відсотків якого в розмірі 1342грн.00коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 1342грн.00коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved