Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

26 січня 2023 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком, припинення стягнення аліментів з батька на користь матері, стягнення аліментів з матері на користь батька. Позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має дитину [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 23 липня 2019 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. Починаючи з 10 листопада 2022 року дитина постійно проживає разом з позивачем і знаходиться на його утриманні. Відповідач часто вживає спиртні напої, використовує аліменти не за призначенням, не створює для дитини належних умов, тому дитина сама попросила позивача забрати її до себе. Позивач просить: -визначити місце проживання дитини разом з батьком за адресою [ADDRESS] , -припинити з 26 грудня 2022 року стягнення аліментів з батька на користь матері на утримання дитини, -стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Органом опіки та піклування надано висновок № 408/0/2-23 від 22 лютого 2023 року, за змістом якого визначення проживання дитини разом з батьком є недоцільним, оскільки не встановлено обставин, за яких дитина може бути розлучена з матір`ю. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка не скористалася своїм правом на подання відзиву, у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що на її думку чоловік не може займатися вихованням дочки, навіть з медичної точки зору. Позивач каже неправду про те, що дочка постійно проживає з ним з листопада 2022 року, насправді дитина періодично жила то з нею, то з позивачем а з 01 квітня 2023 року перейшла до батька, сказала, що хоче жити з ним. Відповідачка вважає, що дитину налаштували проти неї колишній чоловік та його родичі, саме вони вплинули на думку дитини стосовно визначення місця проживання. Також відповідачка пояснила, що позивач її обмовляє, насправді вона не взагалі не вживає спиртного, аліменти витрачає лише на дитину, за період проживання дитини з батьком їй на карту надходили аліменти, але вони так на карті і лежать, вона їх нікуди не витрачала. Також відповідачка вважає, що батько неналежно виховує дочку, дитина сама гуляє на вулиці ввечері, фотографується з оголеними плечима. Як передбачено частинами 1, 2 статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. З матеріалів справи видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с.10) Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] проживають за різними адресами, згідно судового наказу від 23 липня 2019 року у справі № 185/6383/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. (а.с.25) [PERSON] має у приватній власності житловий будинок за адресою [ADDRESS] , позитивно характеризується за місцем роботи та проживання. (а.с.12-13, 22, 25) Згідно з висновком органу опіки та піклування як батько, так і матір створили для дитини належні умови, вони обидва позитивно характеризуються і мають можливість та бажання виховувати дитину, однак не встановлено обставин, за яких дитина може бути розлучена з матір`ю, тому орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначення місця проживання дитини з батьком. Проте у судовому засіданні представник органу опіки та піклування пояснила, що зважаючи на думку дитини та обставини, які були встановлені у судовому засіданні, є доцільним в інтересах дитини визначити місце її проживання з батьком. \~ \~ \~ Відповідно\~до положень\~статті 171\~Сімейного кодексу\~України,\~дитина має\~право на\~те,\~щоб бути\~вислуханою батьками,\~іншими членами\~сім`ї,\~посадовими особами\~з питань,\~що стосуються\~її особисто,\~а також\~питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Дитині [PERSON] виповнилося дев`ять років і вона була опитана у судовому засіданні без присутності батьків. Дівчинка пояснила, що вона сама попросила батька забрати її до себе, тому що коли мама випиває з нею важко спілкуватися. Мама просила її повернутися, обіцяла більше не пити, однак ці обіцянки були вже неодноразово і мама їх не виконує. Вона проходить в гості до мами, іноді ночує, її речі є як в будинку тата, так і в квартирі мами. Вона однаково любить обох батьків, але вважає що наразі їй бути краще жити з татом. Батько ставиться до неї добре, купує їй одежу, вміє смачно готувати, а також за необхідності допомагає зі шкільними уроками. З поведінки [PERSON] у судовому засіданні та її манери спілкування видно, що дівчинка почувається спокійно та комфортно, висловлює власні думки вільно і невимушено. Відсутні будь-які підстави вважати, що на дитину здійснювався тиск з метою змінити її думку. Дівчинка чітко висловила своє бажання на теперішній час жити постійно з батьком, а до матері приходити в гості. Будь-яких перешкод у спілкуванні з матір`ю батько не чинить. Тому розлучення дитини з матір`ю у даному випадку не буде, дитина матиме можливість за бажанням спілкуватися з матір`ю, періодично залишатися у неї ночувати, тобто спілкування дитини з матір`ю не буде обмеженим. Будь-яких даних чи доказів, які б свідчили про неналежне виконання батьком своїх обов`язків щодо виховання дитини, суду не надано. Тому з урахуванням думки самої дитини суд вважає доцільним визначити місце проживання дитини з батьком. У зв`язку з визначенням місця проживання дитини з батьком відсутні правові підстави для стягнення з батька аліментів на користь матері. Тому слід припинити стягнення аліментів за судовим наказом № 185/6383/19, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини з матері на користь батька позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки згідно з поясненнями дитини вона періодично приходить до матері в гості, залишається ночувати, у квартирі матері є її речі. Тобто дитина продовжує спілкуватися з матір`ю, іноді живе в її квартирі, при цьому суду не надано доказів того, що матір у добровільному порядку не утримує дитину, не купує для дитини їжу, одяг тощо. Як визначено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до обсягу заявлених вимог у загальному розмірі 2147 грн 20 коп що підтверджується квитанцією (а.с.1). Судові витрати на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1431 грн 46 коп.

Outcome: partial