Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувcя до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельника Дмитра Сергійовича, 3-тя особа: [PERSON] про визнання дій неправомірними, скасування рішення про державну реєстрацію запису прав та їх обтяжень, в якому просив визнати дії ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» неправомірними, скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельника Дмитра Сергійовича про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39570724 від 8.02.2018 року 09:08:53, яким зареєстровано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та скасувати реєстраційний запис державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельника Дмитра Сергійовича про право власності №24732048 від 7.02.2018 року на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Крім того просив суд поновити відомості в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкти нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2, що передували скасованому запису. Позовні вимоги з урахуванням зміни підстав позову мотивовані тим, що 21 липня 2008 року між позивачем та АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», було укладено кредитний договір №08Ф-116, відповідно умов договору АБ «Брокбезнесбанк» надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 130 000 доларів США на строк користування до 21 липня 2018 року, зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання умов договору №08Ф-116 від 21.07.2008 року, за яким банк повинен був надати кредитні кошти, позивач уклала з іпотекодержателем договір іпотеки від 25.07.2008 року, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . 07 лютого 2018 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнив вимоги за рахунок майна позивача, шляхом реєстрації за собою права власності на квартиру. 07 лютого 2018 року Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельник Дмитро Сергійович прийняв рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39570724 від 8.02.2018 року 09:08:53, яким зареєстровано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Оскільки нерухоме майно, яке зареєстровано за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - є предметом іпотеки, нерухоме майно забезпечує виконання зобов`язань громадянина України, нерухоме майно забезпечує повернення споживчого кредиту, наданого кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, нерухоме майно використовується як місце постійного проживання іпотекодавця, у іпотекодавця у власності не знаходиться інше нерухоме майно, загальна площа нерухомого майна не перевищує 140 кв.м., а відтак вважає, що дії ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] є неправомірними, а рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельника Дмитра Сергійовича про державну реєстрацію прав та обтяжень скасуванню. Представник позивача в судовому засіданні, уточнені позовні вимоги підтримав проси суд їх задовольнити, з підстав викладених у позові та уточнень до нього. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у поясненнях на позов. Відповідач Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельник Дмитро Сергійович та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 21 липня 2008 року між позивачем та АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», було укладено кредитний договір №08Ф-116, відповідно умов договору АБ «Брокбезнесбанк» надав [PERSON] споживчий кредит у розмірі 130 000 доларів США на строк користування до 21 липня 2018 року, зі сплатою 16% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання умов договору №08Ф-116 від 21.07.2008 року, за яким банк повинен був надати кредитні кошти, позивач уклала з іпотекодержателем договір іпотеки від 25.07.2008 року, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . У січні 2018 року позивач отримав від відповідача лист-вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором. Після чого [PERSON] письмово звертався до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та до банку (первісного кредитора) про надання йому відповідних доказів про перехід до відповідача права вимоги за кредитним та іпотечним договором, а також доказів щодо розрахунку заборгованості. Однак, вказані вимоги відповідачем були повністю проігноровані. 07 лютого 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»задовольнив вимоги за рахунок майна-квартири позивача, шляхом реєстрації за собою права власності на квартиру. Цього ж дня державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельник Дмитро Сергійович рішенням про реєстрацію права власності (з відкриттям розділу), індексний номер: 39570724 від 08.02.2018 року зареєстрував право власності за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно із статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, передбачених статтею 12 вказаного Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Згідно статті 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до частин першої та другої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07 липня 2004 року. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У пункті 1 Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, проте є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності. У вказаній справі, майно, що є предметом іпотеки, вибуло з власності іпотекодавця [PERSON] без його згоди, як власника. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»). У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна на момент укладення договору згоди на відчуження предмета іпотеки. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про визнати дій ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» неправомірними, скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельника Дмитра Сергійовича про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39570724 від 8.02.2018 року 09:08:53, яким зареєстровано державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та скасувати реєстраційний запис державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» м. Київ Мельника Дмитра Сергійовича про право власності №24732048 від 7.02.2018 року на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2 за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та поновлення відомостей в державних реєстрах речових прав на нерухоме майно про об`єкти нерухомого майна квартиру [ADDRESS] , загальною площею 136,2 м2, житловою площею 75,6 м2, що передували скасованому запису, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved