Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

27.10.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 20.04.2018 року у виконавчому комітеті Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, актовий запис № 4, та стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в сумі 3000,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня подання позову до повноліття дитини. Позивач також просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Позов мотивовано тим, що у сторін різні характери та погляди на життя, тому між ними виникали сварки. Після чергового скандалу сторони припинили сімейні відносини та ведення спільного господарства. З 01.03.2021 року сторони проживають окремо, їхнє примирення неможливе. Для повного забезпечення позивачем фізичного та духовного розвитку дитини з відповідача слід стягувати аліменти. Відповідач працездатний, у нього немає на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків. Відповідач не працевлаштований, отримує дохід від реалізації товарів на ринку. Відповідач не подав відзив на позовну заяву. 18.02.2022 року в суд поступила заява позивача від 18.02.2022 року про розгляд справи за її відсутності (арк. 40), у задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 17.10.2022 року (арк. 65, 66). Судом встановлено, що 20.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за № 4. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . У сторін є син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. З березня 2021 року сторони проживають окремо. Сімейні відносини сторін припинено з причини систематичних сварок між ними. Відповідач, який працездатний, не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Наведені обставини підтверджено відомостями, які містяться в таких доказах: 1) показаннях позивача як свідка про те, що з 2018 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем. [INFO] в них народився син - [PERSON] . Приблизно через рік після народження дитини між сторонами почалися сварки, які в подальшому виникали неодноразово, відповідач застосовував до позивача фізичне насильство. Позивач кілька разів припиняла спільне проживання з відповідачем. З 01.03.2021 року сторони проживають окремо, заходів для відновлення сім`ї не вживали. Позивач вважає неможливим примирення з відповідачем. Дитина сторін проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працевлаштована, їздила на заробітки за кордон. Стан здоров`я дитини добрий. З 01.03.2021 року відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідач не працевлаштований, допомагає своїй матері у здійсненні підприємницької діяльності, зокрема реалізації товарів на ринку. Позивачу не відомо щодо наявності/відсутності у відповідача осіб на утриманні; 2) свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданому 20.04.2018 року виконавчим комітетом Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (арк. 7); 3) копії свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] , виданого 22.06.2018 року виконавчим комітетом Підвиноградівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (арк. 8). Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України (надалі - СК України). У частині другій статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З врахуванням встановлених обставин щодо тривалості та характеру розладу в сім`ї сторін, небажання позивача відновлювати сімейні відносини з відповідачем, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на те, що позивач у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила дошлюбне прізвище " [PERSON] " на прізвище " [PERSON] " та просить залишити їй шлюбне прізвище, то позивачу слід залишити шлюбне прізвище. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом відповідач не приймає участь в утриманні дитини, домовленість щодо спільного утримання дитини між сторонами відсутня, тому позов в частині стягнення з відповідача аліментів є підставним. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України). У частині другій статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У частині першій статті 182 СК України закріплено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У відповідності до положень абзацу другого статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 року № 2710-IX (зі змінами) з 01.01.2023 року прожитковий мінімум для дітей віком до шести років встановлений у розмірі 2272,00 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини та відповідача, визначений законом мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком до шести років, а саме: 1136,00 грн, та прийшов до висновку про часткове задоволення позову у відповідній частині - стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн щомісячно. У частині першій статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу в сумі 908,00 грн, що підтверджує квитанція № 4132220245 від 22.10.2021 року (арк. 1), та суд прийшов до висновку про підставність позову в цій частині, то дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно положень частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI (зі змінами), де передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. На підставі положень підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" мінімальна ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У 2021 році відповідна ставка судового збору становила 908,00 грн. З огляду на те, що позов підлягає частковому задоволенню, зокрема з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в сумі 1500,00 грн, то з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до задоволеної частини відповідної вимоги, що становить 454,00 грн. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial