Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що вироком Дарницького районного суду міста Києва від 01.06.2021 року у справі № 753/6486/21, який змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 02.11.2021 року, по кримінальному провадженню №12019100020009384 відповідач - [PERSON] визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відносно позивача [PERSON] . Позивач вважає,\~що внаслідок\~вчиненого відносно\~нього кримінального\~правопорушення йому\~завдано матеріальну\~шкоду в\~розмірі 32\~106,\~00\~грн.\~ та моральну шкоду\~в розмірі\~200\~000,\~00 грн., яку він просить суд разом з\~судовими витратами стягнути з відповідача. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~\~ від\~ 23.12.2022 року\~ відкрито провадження по справі. Ухвалою судді\~ Хорольського районного суду\~ Полтавської\~ області\~\~ від\~ 23.01.2023 року\~ відкладено підготовче засідання. Ухвалою\~ суду\~ від 21.02.2023 року\~ підготовче\~ провадження у справі закрито\~ та\~ призначено\~ справу до судового розгляду. Ухвалою\~ суду\~\~від\~09.03.2023 року відкладено основний судовий розгляд та залучено до розгляду даної справи третю особу. Ухвалою\~ суду\~\~від\~29.03.2023 року відкладено основний судовий розгляд. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи за їх з представником -адвокатом Винниченко Л.П. відсутності та просив задоволити позов з врахуванням письмової відповіді третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Страхової компанії «Країна». Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Страхова компанія\~«Країна» Сіміч М.О. не з`явився, надіслав письмові пояснення щодо позову в яких вказав про страхове відшкодування позивачу та просив розглянути справу за його відсутності. У відзиві на позов відповідач \~ [PERSON] просив відмовити\~в задоволенні\~позову,\~так як\~матеріальна шкода\~завдана потерпілому\~злочином,\~відшкодована третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Страхову компанію\~«Країна», а завдання моральної шкоди не доведено належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позицію позивача та відповідача, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 01.06.2021 року у кримінальній справі №753/6486/21 за кримінальним провадженням №12019100020009384 відповідача - [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України відносно потерпілого, позивача по справі - [PERSON] . (а.с.31-33) Вирок набрав законної сили 02.11.2021 року, оскільки був змінений в частині призначення покарання обвинуваченому ухвалою Київського апеляційного суду від 02.11.2021 року.(а.с.34-37) Із вищевказаного вироку суду слідує, що [PERSON] 24 грудня 2019 року приблизно о 22 год. 29 хв., керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz» д.н.з [NUMBER] по проїзній частині вул. Бориспільська зі сторони вул. Старобориспільська в напрямку вул. Привокзальна в м. Києві зі швидкістю (104,06…112,72) км/год., перевищив допустиму швидкість встановлену у населених пунктах\~50 км/год., втратив увагу при керуванні автомобіля на деякий час, в результаті чого несвоєчасно зреагував на появу в полі зору автомобіля «ВАЗ 2101» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який в свою чергу, виїхав на перехрестя нерівнозначних доріг: вул. Бориспільська з вул. Горбунова та зупинився, що призвело до їх зіткнення, чим порушив вимоги п.п.\~12.3,\~12.4 ПДР\~України. Порушення вищевказаних\~пунктів ПДР\~України водієм [PERSON] знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, які настали у ДТП, а саме: 1) заподіянні пасажирам автомобіля «ВАЗ 2101» середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень: [PERSON] у виді закритої травми лівої кістки\~перелом голівки 5 плюснової кістки зі зміщенням уламків, розрив сухожилків розгиначів 3-4 пальців; [PERSON] у виді закритої травми шийного відділу хребта\~перелом дуги третього шийного хребця справа зі зміщенням; 2) заподіянні водію [PERSON] середнього ступеня тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень у виді закритої черепно-мозкової травми - забій головного мозку з формуванням вогнищ геморагічних забоїв в обох скроневих долях, внутрішно\~мозкової гематоми лобної долі справа, субарахноідальний крововилив, субдуральні нашарування лівої скроневої ділянки, внутрішньо\~шлуночків крововилив, субдаральна гідромас над лівою лобно-скроневою ділянкою, контузія правого ока середнього ступеню з трофічним кератитом рогівки та екзофтальмом, забійні рани лобної ділянки, підбородкової ділянки, садна та закрита травма грудної клітки\~забій обох легень, перелом 4 ребера зліва. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілим, який є позивачем по цій справі. \~Вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою (ч.6\~ст.82 ЦПК України). Відповідно до\~ст.128 КПК України\~особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Зі змісту вироку вбачається, що при розгляді кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов [PERSON] залишено без розгляду за його заявою. Згідно ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Згідно ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Із аналізу вищевказаних норм закону слідує, що лише обвинувальним вироком суду може бути доведена вина особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому вина [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України доведена вищевказаним вироком. З наявних у матеріалах справи листа №2205 від 24.03.2023 року (а.с.117) та письмових пояснень щодо позову (а.с.132-142) третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Страхової компанії\~«Країна» слідує, що позивачу було сплачено 11\~519, 24 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого; 75\~114, 00 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим; 4\~331, 66 грн. у відшкодування моральної шкоди завданої потерпілому. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення слід відмовити в зв`язку з її відшкодуванням. Даний факт також підтверджено позивачем, так як в заяві до суду (а.с.143) він просив задоволити позов з врахуванням інформації наданої третьою особою (а.с. 117). Відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно частини другої вказаної статті моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до частини першої 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно пункту 3\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~ під моральною шкодою суд визнає втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно абз.2 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №6 від 31.03.1995 року слідує, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, суд з`ясовує при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. З аналізу вищевказаного слідує, що для задоволення\~позову про\~відшкодування моральної шкоди обов`язковими умовами є вина заподіювача в заподіянні шкоди та встановлення судом причинного зв`язку між діяннями винної особи та суспільно небезпечними наслідками. Аналізуючи вищевказані норми закону, суд приходить до висновку про наявність вини відповідача в отриманні тілесних\~ушкоджень позивачемта вважає доведеним позивачем спричинення йому моральної шкоди, яку було завдано йому вищевказаними протиправними діями відповідача, що призвело до перенесення нестерпного фізичного білю та значного емоційного стресу у зв`язку із відчуттям тривоги та страху за своє життя та здоров`я в момент ДТП. Вподальшому [PERSON] , пройшов тривале стаціонарне лікування з болісними лікувальними та діагностичними процедурами. Упродовж усього періоду лікування і на даний час, почувається незручно та обмежено, через значне зменшення трудової активності, оскільки у зв`язку з набутою інвалідністю 2 групи не має можливості працювати, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків та необхідності додаткових зусиль, щоб подолати відірваність від соціально-активного життя, до цього часу інколи турбують періодичні головні болі та запаморочення. Наслідки перенесених ушкоджень призвели до появи негативних психологічних змін, зокрема: щоденних думок і спогадів про події, порушення сну, швидка втомлюваність та погіршення настрою, нервозність, дратівливість, постійна емоційна напруга, пов`язана з побоюванням щодо майбутнього стану здоров`я. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілої або позбавлення її можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Суд враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості. Враховуючи встановлення позивачеві 2 групи інвалідності внаслідок вчинення злочину відносно нього відповідачем,\~глибину фізичних та душевних страждань позивача, \~характер та тривалість немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (справи «Харук та інші проти України», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Новоселецький проти України») та з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за доцільне та можливе позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди задоволити частково з врахуванням отримання позивачем стархового відшкодування моральної шкоди в сумі 4\~331, 66 грн., а саме у часткове відшкодування завданої моральної шкоди слід стягнути із відповідача на користь позивача кошти в сумі 100 000,00 грн. За приписами\~частини першої\~та другої\~ статті\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. 2.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору та витрат, стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі в розмірі 536,80грн. пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~ взв`язку з частковим задоволенням позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог на відпоавідача покладаються витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1 956,\~00грн.\~ з\~врахуванням предмету\~і підстав\~позову, часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт.

Outcome: partial