Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики, у тому числі і в умовах фінансового кредиту №0665989258, згідно якого ТОВ «Інфінанс» надав [PERSON] фінансову допомогу з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, а саме кредит для власних потреб на умовах договору а також згідно правил грошових коштів у позику у тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom» у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн. на 36 місяців. Договір № 0665989258 від 21.07.2020 р. було укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Пропозиція на отримання 1 траншу, згідно заявки- анкети № 2628692574 від 21.07.2020 р. в рамках договору про надання позики № 0665989258 від 21.07.2020 р. підписано [PERSON] 21.07.2020 р. електронним цифровим підписом та переховано позивачем кошти в розмірі 4 000 грн. на платіжну картку відповідача. Позивач належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором надавши позичальнику кредитні кошти згідно умов договору. 18.10.2021 р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому чисті і за Договором позики № 0665989258 від 21.07.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . За період користування кредитом відповідачем здійснені часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитом, однак на даний час заборгованість відповідачем не погашається, проценти не сплачуються, в результаті чого, станом на 06.12.2022 р. за [PERSON] утворилась заборгованість, що становить 47 117,32 грн., з яких: 3 999,99 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 29 610,00 грн. - заборгованість по відсоткам, на дату відступлення права вимоги; 13 507,33 грн. - заборгованість по нарахованим відсотками, згідно Договору кредиту. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання позики, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0665989258 від 21.07.2020 року в сумі 47 117,32 грн., а також судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2 481,00 гривень та 9000,00 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи у її відсутності, в судове засідання не має змоги з`явитися, оскільки займається пошуком чоловіка військовослужбовця, який зник в зоні бойових дій, від боргу не відмовляється, позов визнає. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, розглянувши надані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання позики, у тому числі і в умовах фінансового кредиту №0665989258, згідно якого ТОВ «Інфінанс» надав [PERSON] кредит для власних потреб у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами з максимальним лімітом 20 000 грн. на 36 місяців. Договір № 0665989258 від 21.07.2020 р. було укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача. Пропозиція на отримання 1 траншу, згідно заявки-анкети № 2628692574 від 21.07.2020 р. в рамках договору про надання позики № 0665989258 від 21.07.2020 р. підписано [PERSON] 21.07.2020 р. електронним цифровим підписом та переховано позивачем кошти в розмірі 4 000 грн. на платіжну картку відповідача. Сторони погодили основні умови кредитування, відсоткову ставку, порядок повернення кредиту, кількість та дату платежів, суму кредиту та розмір нарахованих процентів, які підлягають сплаті, що визначено у договорі № 0665989258 та заявці-анкеті № 2628692574 від 21.07.2020 р. 18.10.2021 р. між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 18-10/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому чисті і за Договором позики № 0665989258 від 21.07.2020 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідач належним чином не виконував взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносив необхідні платежі, в результаті чого, станом на 06.12.2022 р. утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, становить 47 117,32 грн., з яких: 3 999,99 грн. - заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 29 610,00 грн. - заборгованість по відсоткам, на дату відступлення права вимоги; 13 507,33 грн. - заборгованість по нарахованим відсотками, згідно Договору кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за Договором позики, і ході розгляду справи відповідачем не оспорювався. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. [PERSON] не надала доказів на підтвердження того, що вона належним чином виконує грошові зобов`язання за кредитним договором. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних позивачем обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, крім того, відповідач визнає заборгованість, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором № 0665989258 від 21.07.2020 року, згідно розрахунку станом на 06.12.2022 року. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] частині стягнення заборгованості за кредитним договором, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2 481,00 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Зокрема, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Договору про надання правової допомоги № 07-10/2022 від 07.10.2023 року Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надає юридичну допомогу ТОВ «Вердикт Капітал». Згідно заявки на надання юридичної допомоги № 202 від 05.01.2023, та Витягу з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 07.11.2022 погодженого сторонами, Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано ТОВ «Вердикт капітал» юридичні послуги по клієнту [PERSON] на загальну суму 9 000 грн. Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тому, враховуючи складність вказаної справи, - а саме, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитними договором, не є складною, обсягу виконаних адвокатським об`єднанням робіт, часу, витраченого ним на виконання таких робіт, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження і адвокат не приймав безпосередню участь в судових засіданнях, а його участь фактично звелась лише до складання позовної заяви, а також, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. з урахуванням співмірність виконаних адвокатським об`єднанням робіт та заявленої суми до стягнення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, підлягає стягненню з відповідача сума судового збору у розмірі 2 481,00 грн, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial