Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В позовній заяві позивач вказав, що з 24 квітня 2019 року по даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] [INFO] від даного шлюбу у них народився син [PERSON] . 11 жовтня 2022 року Кременецьким районним судом Тернопільської області видано судовий наказ у справі № 601/1801/22, відповідно до якого стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 26 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач змушений звертатися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку не відповідає критеріям пропорційності та законності. Вказує, що окрім сина [PERSON] на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . З січня 2015 року по даний час він не працевлаштований, допомоги по безробіттю не отримує, не має будь-якого майна, від якого він міг би отримувати дохід, а тому змушений займатися тимчасовими підробітками. Таким чином, розмір аліментів, що належить до стягнення з нього на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , буде визначатися виходячи із середньої заробітної плати працівника для Кременецького району Тернопільської області, де він проживає. На даний час розмір аліментів у Кременецькому районі Тернопільської області обчислюється із заробітної плати 12286 грн., відповідно до даних Головного управління статистики у Тернопільській області. Отже, розмір аліментів на сина [PERSON] становить 3071,50 грн. щомісячно, при тому що на двох старших дітей він сплачує по 1372 грн. Загальна сума, яку позивачу доведеться сплачувати на трьох дітей, становить 4443 грн. 50 коп., що становить 66 відсотків від мінімальної заробітної плати в Україні. За викладених обставин, у зв`язку з необхідністю утримувати ще двох неповнолітніх дітей, з урахуванням того, що він не має стабільного доходу та майна, вважає, що наявні підстави для зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2022 року було відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження. На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якій позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вважає, що позивач старається будь - яким способом уникнути участі в утриманні сина. З долученого судового наказу вбачається, що на дітей за вказаним виконавчим листом стягуються аліменти не у розмірі 1/3 всіх видів заробітку як про це проводить розрахунок представник позивача, а в значно меншому розмірі, а саме на початках 30 відсотків прожиткового мінімуму, а після зміни законодавства, починаючи з жовтня 2018 року 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до частини 5 статті 183 СК України розмір аліментів що стягується не може бути більшим половини (1/2 ) заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В позовній заяві говориться про 66 відсотків сплати аліментів від мінімальної заробітної плати в Україні. Таке твердження не відповідає нормативній базі щодо обчислення та стягнення аліментів з непрацюючої особи боржника, оскільки розрахунок розміру стягнення аліментів непрацюючого боржника проводиться не з мінімальної заробітної плати в Україні, а з середньої заробітної плати працівника в місцевості де проживає боржник. До позовної заяви також долучено довідку №350 від 01 листопада 2022 року, яка видана Великозагайківським старостинським округом Великодедеркальської сільської ради Кременецького району Тернопільської області в якій зазначено, про те, що [PERSON] , [INFO] на території Великозагайцівського старостинського округу дійсно ніде не працює і допомоги по безробіттю не отримує. З приводу долученої довідки вважає, що вона не відображає того, чи працює [PERSON] чи не працює, тому що по-перше, Великозагайцівським старостинським округом місце праці не обмежується, а по-друге, не є в компетенції сільського старости надавати інформацію про те, чи отримує позивач допомогу по безробіттю чи ні, тому вказана довідка не може бути належним, достовірним та допустимим доказом у цивільній справі. Вважає, що долучені до позовної заяви документи є недостатніми для того, щоб задовольнити заявлені позовні вимоги, у [PERSON] є можливість сплачувати аліменти на утримання сина, [PERSON] , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, оскільки загальний розмір аліментів, що з нього стягується, не перевищує 50 відсотків розміру величини доходу на непрацюючу особу за місцем проживання, що можуть стягуватись з боржника. У відповіді на відзив представник позивача звертає увагу суду на наявність обставин, що зумовлюють проходження позивачем післяопераційної реабілітації та лікування та унеможливлюють його важку фізичну працю. Так, 28 вересня 2020 року [PERSON] отримав закритий двохщиколотковий перелом правої гомілки з підвивихом стопи на зовні, внаслідок чого лікувався оперативно в Шумській ЦРЛ -мос 1/3 трубчатою пластиною і малеолярним гвинотом. 21 квітня 2021 року позивач зазнав оперативного втручання з приводу видалення металоконструкцій із кісток гомілки. Вказані обставини підтверджуються виписками з медичної карти стаціонарного хворого №3314, 1674 від 07 жовтня 2020 року та 27 квітня 2021 року. Окрім цього, зазначає що у жовтні 2020 року [PERSON] переніс важку форму коронавірусної хвороби з правобічною нижнєдолевою пневмонією, з приводу чого перебував на стаціонарному лікуванні у Шумській міській лікарні, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 16 жовтня 2020 року. Вказані травми та захворювання негативно відобразилися на загальному самопочутті позивача, що спричинює необхідність післяопераційної реабілітації та відновлення організму, а також унеможливлює заняття важкою фізичною працею та впливає, відповідно, на рівень фінансового забезпечення позивача. З огляду на наведене просить суд врахувати наведені обставини як такі, що передбачені ст. 182 СК України, та ухвалити рішення про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. На адресу суду від відповідача надійшли заперечення в яких зазначено, що в медичних документах які подані представником позивача не вказано про будь-які обмеження щодо можливості працювати, а також інвалідність йому не встановлювалась. Представник позивача зазначає, що у жовтні 2020 року [PERSON] переніс важку форму коронавірусної хвороби. Відповідач вважає, що вказане твердження не відповідає дійсності, оскільки, якщо вірити інформації з виписки із медичної форми в якій зазначено, захворювання носило середню ступінь важкості. Вважає, що не знаходить свого підтвердження те, що вказані травми та захворювання негативно відобразились на загальному самопочутті позивача, що спричинює необхідність післяопераційної реабілітації та відновлення організму, а також унеможливлює заняття важкою фізичною працею та впливає, відповідно, на рівень фінансового забезпечення позивача. Відповідач зазначає, що вже декілька років [PERSON] працює на будівництві доріг в республіці Польща і стан здоров`я йому цього не перешкоджає робити. Просить суд не приймати до уваги інформацію, що викладена в відповіді на відзив, оскільки вона не підтверджена належними, допустимими та допустимими доказами. Також звертає увагу суду на те, що документи, які надані представником позивача, не можуть бути належними, допустимими та достовірними доказами, а також не є документами як такими, оскільки не мають належного оформлення та засвідчення як цього вимагає стаття 95 ЦПК України. На адресу суду відповідачка надіслала заяву про витребування інформації з Державної прикордонної служби України про перетин Державного кордону України [PERSON] . Ухвалою суду від 23 січня 2023 року витребувано в Головному центрі обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, інформацію про перетин Державного кордону України [PERSON] , [INFO] , громадянином України, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] за період з 01 січня 2022 року по день надання відповіді на вказаний запит, вказавши: дату перетину державного кордону України, пункт перетину, місце призначення за межами України, мету перетину державного кордону України та документи, на підставі яких здійснювався перетин державного кордону України та у разі перетину, чи наявна інформація про повернення вказаного громадянина на територію України. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України [PERSON] останній раз перетнув кордон 22.01.2022. Пункт пропуску: Шегині. Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року суд перейшов від розгляду справи №601/2182/22 за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 27 лютого 2023 року на 11 год. 40 хв. Ухвалою суду від 16 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Сідорова І.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не прибули, причин неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату та час судового розгляду. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно судового наказу, виданого Кременецьким районним судом 11.10.2022, з позивача стягнуто аліменти в користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з 26 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Частиною 2 ст. 182 СК України, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 («Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач зазначає, що з часу прийняття даного рішення він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом, тому що він має на утримані ще двоє дітей від першого шлюбу та у нього немає стабільного доходу. Суд вважає, що вказані обставини не є підставою для зменшення розміру аліментів, так як вони існували і на час винесення судового наказу. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували покращення матеріального становища відповідача, позивачем також не надано. Тобто, належних та допустимих доказів наявності обставин, визначених ст. 192 СК України, необхідних для зміни розміру аліментів не надано. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків та стягнуті з позивача аліменти в розмірі однієї четвертої частини його заробітку (доходу) відповідають вимогам закону, зокрема ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України та п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, де зазначено, що розмір аліментів на утримання однієї дитини становить одну четверту частину доходу платника аліментів. Отже суд, дослідивши пояснення позивача та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позивач працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, будь-яких інших належних та допустимих доказів про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на утримання сина не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому відмовляє в задоволенні позову. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed