Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

31 серпня 2022 року адвокат Німець Ю.С., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ АКБ «Індустріалбанк» (далі Відповідач, Банк), у якому просить суд визнати поважними причини неподання [PERSON] заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05.10.2007 протягом тримісячного строку з дня набрання чинності пунктом 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування»; встановити позивачу тримісячний строк для подання заяви про проведення реструктуризації за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05.10.2007, укладеним між [PERSON] та АКБ «Індустріалбанк», з дня набрання рішенням суду законної сили; визнати неправомірною відмову відповідача в проведенні реструктуризації відповідно до Закону України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та п. 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування», оформлену листом № 06-02-1379 від 15.08.2022; зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме провести реструктуризацію відповідно до вимог Закону України 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» та п. 7 розділу ІV «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» за кредитним договором №KRI/0911/8/07 від 05.10.2007, укладеним між [PERSON] та АКБ «Індустріалбанк». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.10.2007 між сторонами було укладено кредитний договір № KRI/0911/8/07 (далі Кредитний договір), за умовами якого відповідачем позивачу було надано у користування грошові кошти у розмірі 22\~000 доларів США на придбання нерухомості. 24.02.2009 між Банком та третьою особою було укладено Договір поруки № KRIZ/0911/1/09. Нерухоме майно, на придбання якого надавалися кредитні кошти житловий будинок по [ADDRESS] , стало об`єктом іпотеки за відповідним договором № KRIZ/0911/11/07 від 05.10.2007. У подальшому економічна ситуація, зокрема зростання курсу долару, матеріальне становище позивача, яка погіршилося у зв`язку з необхідністю витрачання значних коштів на ремонт придбаного у кредит будинку, поставили позивача у становище, коли він фізично не в змозі виплачувати валютний кредит в перерахунку на гривню. 23.04.2021 набув чинності Закон України № 1381-ІХ«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих у іноземній валюті» (далі Закон № 1381-ІХ), яким доповнено пунктом 7 розділ ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VІІІ від 15.11.2016 (далі Закон № 1734-VІІІ), відповідно до якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника або його представника у порядку та умовах, встановленим цим пунктом. Разом із тим, позичальник у період, що був передбачений для звернення з відповідною заявою про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором, перебував за межами України у зв`язку із працевлаштуванням в Республіці Польща. 20.02.2022 позивач повернувся із-за кордону в Україну, але 24.02.2022 на території держави почалися військові дії та було введено воєнний стан, і з 05.04.2022 [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації. З метою реалізації права на реструктуризацію представник позивача адвокат Німець Ю.С. 26.07.2022 звернулася до Відповідача з письмовою заявою про продовження (поновлення) строків на звернення із заявою та проведення реструктуризації зобов`язання [PERSON] за кредитним договором. 24.08.2022 представником позичальника отримано відповідь банку про відмову у подовженні (поновленні) строків на подання заяви та у здійсненні реструктуризації через пропуск встановленого тримісячного строку для звернення. Вважає, що зазначені обставини вказують на добросовісність позивача і поручителя, яка також протягом 2021 року зверталася до Банку з приводу отримання розстрочення, і які намагалися вирішити питання зі сплати зобов`язань та отримати хоч яку-небудь реструктуризацію або перерахунок, з метою полегшення кредитного навантаження, однак Відповідач, не бажаючи поновлювати порушене право позичальника та приводити свої дії до принципів законності, розумності та справедливості, неправомірно відмовив у наданні права на реструктуризацію, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права. Ухвалою судді від 02 вересня 2022 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті. 29.09.2022 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника відповідача. Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року підготовче засідання відкладено через неявку учасників справи. 11 листопада 2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до підпункту 3 пункту 7 Закону № 1381-ІХ прямо встановлено, що у разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним договором на умовах, визначених цим пунктом. Таким чином, відмова в проведенні реструктуризації можлива і у разі коли зобов`язання позичальника відповідає зазначеним у пункті 7 критеріям. Строк на подання заяви про проведення реструктуризації сплинув 23.07.2021, строк, на який кредитор міг продовжити строк на подання заяви сплинув 23.09.2021. Заява адвоката Німець Ю.С. як представника [PERSON] щодо проведення реструктуризації подана 26.07.2022, а до Банку надійшла 29.07.2022. Тобто, на момент отримання цієї заяви у Відповідача як кредитора вже не існувало право на продовження строку при визнанні поважності причин пропуску такого строку. Також, представником позивача не було додано до заяви довіреності на вчинення дій з подання заяви або документів, що підтверджують її статус як представника за законом. До заяви були додані лише копія договору про надання правової допомоги та ордер на представництво інтересів. Таким чином, у порушення вимог Закону заява про реструктуризацію подана особою, яка не є позичальником або його представником, а договір і ордер не є належними документами, що посвідчують повноваження представника перед третіми особами у цивільних відносинах. Крім того, вказує, що позивач перебував на території України у період з 29.07.2021 по 14.10.2021 і мав можливість скористатися своїм правом звернутися до Банку із клопотанням про продовження строку подання заяви про реструктуризацію. Посилання позивача про звернення [PERSON] до банку від 27.10.2021 та 02.12.2021 є безпідставними, так як ці заяви не є заявами про реструктуризацію зобов`язань [PERSON] , поданими відповідно до вимог Закону, зокрема нею не було надано доказів на підтвердження повноважень діяти від імені позичальника. Також, представник відповідача, зауважив, що продовження строку у разі пропуску з поважних причин, є правом кредитора, а не обов`язком, яким останній може скористатися або не скористатися і у обох випадках це буде правомірною поведінкою. Просив відмовити в задоволенні позову. 22 листопада 2022 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача про надання часу для подання відповіді на відзив. 13 грудня 2022 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона підтримала позовні вимоги, зазначила, що позивач відповідає необхідним матеріальним критеріям та передумовам, визначеним Законом, для отримання реструктуризації, що не оспорюється відповідачем; реструктуризація визначена законом як обов`язок кредитора, а не його право, в разі дотримання строків звернення або їх продовження, встановлення у визначеному законом порядку; позивач дійсно перебував за кордоном у встановлений для подання заяви 3-місячний термін; закон встановлює два способи поновлення строків на звернення: подовження протягом 2-х місяців за правом кредитора, встановлення нового строку за повноваженням суду; законом не містить вимог щодо строків звернення до суду з питання встановлення строку на звернення із заявою, а тому застосуванню підлягають загальні строки позовної давності. Також, вважала безпідставними доводи відповідача стосовно відсутності у адвоката Німець Ю.С. права звертатися в інтересах [PERSON] до кредитора із заявою про розстрочення зобов`язань, посилаючись на повноваження адвоката представляти інтереси особи, закріплене у ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року витребувано за клопотанням представника позивача докази у відповідача, підготовче засідання відкладено. 11 січня 2023 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача. 01 лютого 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 27 лютого 2023 року. 22 лютого 2023 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, у яких вона зазначає, що відповідно письмових доказів, наданих відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено факт відсутності станом на 01.01.2014 простроченої заборгованості [PERSON] за кредитним договором, який є предметом розгляду в суді. Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року судовий розгляд відкладено на 27 березня 2023 року через неявку учасників справи. Ухвалою суду від 27 березня 2023 року судовий розгляд відкладено на 25 квітня 2023 року за клопотанням представника позивача через перебування її у відрядженні. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився, в наданому суду письмовому клопотанні просив розглянути справу за його відсутності, проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві. Від третьої особи надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги позивача підтримала повністю, просила їх задовольнити. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Індустріалбанк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № KRI/0911/8/07, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику у користування кредитні кошти (кредит) в розмірі 22\~000 доларів США строком з 05.10.2007 по 01.20.2027 включно для придбання нерухомості зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12 відсотків річних (а.с. 9-11). З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 24 лютого 2009 року між АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № KRIZ/0911/1/09, згідно з яким Поручитель зобов`язується перед Кредитором солідарно в повному обсязі відповідати за виконання Позичальником [PERSON] боргових зобов`язань, які витікають з Кредитного договору (а.с. 12). Крім того, 05 жовтня 2007 року між АКБ «Індустріалбанк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) був укладений Договір застави нерухомого майна (іпотеки) № KRIZ/0911/11/07, яким забезпечено вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № KRI/0911/8/07 від 05.10.2007, і предметом якого є нерухоме майно, що стане власністю Іпотекодавця, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-15). Відповідно до наданої Відповідачем інформації, виписок по кредитному договору у Позичальника [PERSON] прострочена заборгованість за кредитним договором № KRI/0911/8/07 від 05.10.2007 виникла 27 серпня 2014 року; станом на 23.04.2021 заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором становить 25\~005,48 доларів США (а.с. 107, 109-125). Судом встановлено, що [PERSON] має у власності житловий будинок площею 56,1 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , придбання якого здійснено за рахунок кредитних коштів, отриманих за кредитним договором, іншого нерухомого майна позичальник немає, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 23-24). Згідно з витягом з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», наданим 28.07.2022 Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] перетинав кордон, зокрема 16.04.2021 (виїзд), 28.07.2021 (в`їзд), 15.10.2021 (виїзд), 20.02.2022 (в`їзд) (а.с. 35). 05 квітня 2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 та наказу начальника [INFO] від 05.04.2022 № 161 солдат [PERSON] призваний на військову службу під час мобілізації в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини, що підтверджується копією довідки № 3/1099 від 06.04.2022 (а.с. 38). 04 квітня 2022 року [PERSON] уклав Договір про надання правової допомоги № 040422 з адвокатом Німець Ю.С., предметом якого є, у тому числі представництво інтересів Клієнта в банківських установах будь-якої форми власності та підпорядкування, в тому числі ПАТ АКБ «Індустріалбанк», з будь-яких питань, що стосуються питань Клієнта, у тому числі з питань проведення реструктуризації грошових зобов`язань, подання/отримання документів, інформації, надання інших видів правової допомоги від імені та в інтересах Клієнта (а.с. 39-42). 26 липня 2022 року представник позичальника [PERSON] адвокат Німець Ю.С. звернулася до ПАТ «Індустріалбанк» із заявою про подовження (поновлення) строків на звернення із заявою та проведення реструктуризації зобов`язань (а.с. 16-18). ПАТ АКБ «Індустріалбанк» у своєму листі № 06-02-1379 від 15.08.2022 на адресу адвоката Німець Ю.С. відмовив у здійсненні реструктуризації зобов`язань [PERSON] за кредитним договором № KRI/0911/8/07 та у продовженні (поновленні) строків на подання заяви на реструктуризацію, посилаючись на сплив строку для подачі такої заяви та відсутність повноважень адвоката на подачу заяви (а.с. 21-22). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13.04.2021 року, який набрав законної сили 23.04.2021 року. Даним законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 7 згідно із Законом № 1381-IX від 13.04.2021 року. Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом "г" частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: - предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); - предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі). Судом встановлено, що зобов`язання, передбачені Кредитним договором № KRI/0911/8/07\~від 05 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та [PERSON] підлягають обов`язковій реструктуризації, оскільки: - станом на 01.01.2014 у [PERSON] відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором; - станом на 23.04.2021 (дата набрання чинності законом № 1381-IX від 13.04.2021 року) перед Кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання; - виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ); - предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника [PERSON] та майнового поручителя [PERSON] та було придбано за рахунок кредитних коштів. Згідно з абз. 1 підпункту 3 пункту 7\~розділу IV\~«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом. У цьому ж підпункті зазначено, якщо строк подання заяви про проведення реструктуризації пропущено позичальником з поважних причин (хвороба, перебування за межами території України тощо), кредитор за клопотанням позичальника має право подовжити строк подання заяви про проведення реструктуризації на два місяці. У разі пропуску позичальником строків, зазначених у цьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , будучи працевлаштованим у Республіці Польща, у періоди з 16.04.2021 по 28.07.2021, з 15.10.2021 по 20.02.2022 перебував за межами України. Із заявою про продовження строку на звернення із заявою та про реструктуризацію зобов`язань звернувся через свого представника 26.07.2022, тобто після спливу тримісячного строку. Крім того, на думку суду, є помилковими доводи представника позивача про те, що терміни звернення із заявою про продовження строку на звернення з заявою про реструктуризацію законом не визначені і 2-місячний строк визначений як строк на який може бути подовжений термін, оскільки Законом визначено саме подовження строку, тоді як подовжити (продовжити) можливе лише строк, який не закінчився і лише на два місяці. Таким чином, на думку суду, відповідач правомірно не розглядав заяву позивача про реструктуризацію заборгованості, зважаючи на те, що вказаний вище закон передбачає, що у разі пропуску позичальником строків, зазначених у третьому підпункті, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань, на що відповідач вказував для позивача у своїй відповіді на заяву представника позивача про реструктуризацію заборгованості від 15 серпня 2022 року за № 06-02-1379. Іншою підставою відмови Банку у розгляді заяви про продовження строку на звернення з заявою та реструктуризацію зобов`язань, окрім пропуску строку встановленого законом, відповідач зазначив відсутність повноважень у адвоката Німець Ю.С. на подачу такої заяви. Суд не може погодитися з такими доводами відповідача, і звертає увагу, що відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатською діяльністю є, зокрема представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами (п. 6 ч. 1 ст. 19 Закону). Представництвом є\~правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(представник)\~зобов`язана або\~має право\~вчинити правочин\~від імені\~другої сторони,\~яку вона\~представляє.\~Представництво виникає\~на підставі\~договору,\~закону,\~акта органу\~юридичної особи\~та з\~інших підстав,\~встановлених актами\~цивільного законодавства)\~(стаття\~237\~ ЦК України). Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що посилання в п. 3 ст. 7 Прикінцевих та перехідних положеннях Закону України «Про споживче кредитування» в частині можливості подання заяви про реструктуризацію представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) не виключає можливості подання такої заяви адвокатом, який представляє інтереси клієнта на підставі договору, який укладений з позивачем за день до його призову на військову службу під час мобілізації. Крім того, суд зауважує, що неможливість [PERSON] , який на час звернення його представника до відповідача виконував і виконує на теперішній час свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, реалізувати свої права на реструктуризацію зобов`язань стане для нього лише надмірним тягарем, який слід вважати непропорційним легітимній меті такого втручання. Тому у випадку незастосування такого заходу не буде досягнуто справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства, які полягають в обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) зобов`язань за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті,\~та умовами захисту основних прав людини. Зважаючи на зазначене, на переконання суду, позовна вимога позивача про визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови у проведенні реструктуризації зобов`язання за кредитним договором від 05 жовтня 2007 року підлягає задоволенню частково в частині відмови з підстав відсутності повноважень представника позичальника. При цьому, вирішуючи питання про реструктуризацію зобов`язання [PERSON] суд виходить з того, що згідно з абз. 5 підпункту 3 пункту 7\~розділу IV\~«Прикінцеві та перехідні положення» у разі визнання судом поважними причин неподання заяви про проведення реструктуризації протягом тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом суд може встановити інший строк для подання заяви. Таким чином, враховуючи, що судом встановлено наявність усіх передбачених Законом передумов для обов`язкової реструктуризації зобов`язання [PERSON] , а також імперативність норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, відсутність об`єктивної можливості у позивача подати заяву про проведення реструктуризації заборгованості протягом встановленого Законом України «Про споживче кредитування» тримісячного строку, тому суд визнає поважною причиною пропуску такого строку, що дає можливість суду встановити інший строк для подання заяви. Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити реструктуризацію суд виходить з наступного. Відповідач відмовив у проведенні реструктуризації з підстав пропуску строку на подання заяви про реструктуризацію та відсутності повноважень у представника позичальника. Суд, визнавши неправомірною відмову відповідача з підстав відсутності повноважень представника позичальника, встановивши поважність причини неподання у встановлений законом строк заяви про реструктуризацію та встановивши інший строк, вважає такий спосіб захисту ефективним і таким, що приведе до відновлення порушеного права позивача з огляду на обставини цього спору, зокрема на імперативність норми Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, наявність передумов для якої судом зазначено вище. Суд зауважує, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення, при цьому такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. З огляду на викладене суд вважає позовну вимогу про зобов`язання відповідача здійснити реструктуризацію передчасною і такою, що не підлягає задоволенню. Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Підсумовуючи, суд за викладених вище обставин, частково задовольняє позов та визнає неправомірною відмову відповідача у розгляді заяви про реструктуризацію з підстав відсутності повноважень у представника позичальника, визнає поважною причину пропуску позичальником строку, встановленого для подання заяви про реструктуризацію, встановлює інший строк для подачі такої заяви. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову, а також враховуючи, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір за три немайнові позовні вимоги у загальному розмірі 2977,20 грн.

Outcome: partial