Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2023 звернулася до Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 листопада 2002 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки та суперечки, які виникали між ними. Траплялися випадки домашнього насильства та психологічного тиску. З 2014 року подружжя припинило шлюбні стосунки. Шлюб існує формально. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 30 березня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якого просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Зазначила про відсутність спору про поділ майна та проживання дітей. Просила після розірвання шлюбу залишити прізвище без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Оскільки, відповідно до інформації відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, в реєстрі територіальної громади м. Дніпра відомості про реєстрацію місця проживання [PERSON] на території міста Дніпра відсутні, то згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України був повідомлений, шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 16 листопада 2002 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] »), уклали шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 829 (а.с. 10). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8, 9). На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільної неповнолітньої дитини. Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої сплачені позивачем судові витрати підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved