Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що вона народилася [INFO] в м. Івано-Франківську, та її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням івано-Франківського міського суду від 11.10.2010 року шлюб між її батьками розірвана. За цим рішенням суду вона була залишена на проживання з матір?ю. В 2013 році відповідачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком і змінила прізвище [PERSON] на прізвище [PERSON] . Після розірвання шлюбу з її батьком відповідачка відмовилася виконувати батьківські обов?язки та залишила її у віці 4 роки на проживання з батьком за адресою [ADDRESS] . Разом з ними проживають дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Із зазначеного моменту Відповідачка проживає окремо від неї, жодного разу не спілкувалася з нею, не забезпечувала її матеріально, не проявляла батьківського піклування, не відвідувала школу тощо. Вона жодних з покладених законом на батьків обов?язків не виконує, не цікавиться її життям, не дзвонить і не провідує. Вона перебуває на повному забезпеченні та піклуванні у свого батька, дідуся і бабусі з якими проживає. Її батько, дідусь та бабуся не перешкоджали матері виконувати свої батьківські обов?язки, спілкуватися з нею. Тому Відповідачка на протязі 12 років мала можливість спілкуватися з нею, проте систематично та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків. Відповідачка не піклувалася про її фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечувала харчування, медичного догляду та лікування; взагалі не спілкуються з нею; не приймала участі у її доступі до культурних та інших духовних цінностей; не сприяла засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляла інтересу до її внутрішнього світу; не створювала умов для отримання освіти. Зазначене свідчить про свідоме нехтування Відповідачкою своїми батьківськими обов?язками. Вважає, що зазначені обставини є підставами для позбавлення Відповідачки батьківських прав. Крім того, просила залишити її на проживанні з батьком. 08.12.2022 року представник позивачки подав заявув про відмову в частині позовних вимог, а саме просив позовні вимоги щодо залишення [PERSON] з батьком на проживанні залишити без розгляду (а.с.34). Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомила. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явився, подала заяву про долучення до матеріалів справи письмового висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, та просила розгляд справи проводити без участі представника. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із копії повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 27.07.2012 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 11.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітню [PERSON] , [INFO] залишено на проживанні з матір`ю (а.с.10). Як вбачається з витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням віломостей про другого подружжя Відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на прізвище [PERSON] (а.с.12). Згідно довідки №9395 про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають у будинку по [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-15). Як вбачається з довідки від 26.09.2022 року №98, [PERSON] навчається в Ліцеї №5 Івано-Франківської міської ради в 11-Б класі (а.с.7). Відповідно до довідки від 07.09.2022 року, за час навчання, вихованням дитини в тому числі спілкування з класним керівником, вирішенням фінансових питаньзаймається бабуся [PERSON] . Мама [PERSON] - [PERSON] за час навчання школу не відвідувала, навчанням не займалася (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 30.03.2023 року за № 385 про розгляд питань органу опіки та піклування вирішено надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.59-62). Зокрема ,пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживалися до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача. Згідно ст. 166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, матеріально її не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позовів у даних категоріях справ, позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 19, 141, 164 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 141 ЦПК України,

Outcome: approved