Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

27.01.2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, що складалося з: транспортного засобу марки ВАЗ, моделі 21093, реєстраційний номер [NUMBER] , житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, разом із земельною ділянкою для його будівництва та обслуговування, площею 0,25 га, кадастровий номер 4825486300:04:036:0007, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,18 га, кадастровий номер 4825486300:04:036:0008, що розташовані по [ADDRESS] , земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7693 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:0273, площею 0,0125 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:1022, площею 4,8979 га, кадастровий номер 4825486300:06:000:0694, площею 0,3717 га, кадастровий номер 4825486300:06:000:0354, які розташовані на території Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та житлового будинку [ADDRESS] . Спадщину після його смерті прийняли позивач та його мати [PERSON] , які подали відповідні заяви до [PERSON] , приватного нотаріуса Вільшанського районного нотаріального округу, Кіровоградської області. 02 квітня 2019 року вони звернулися за укладанням Договору про поділ спадкового майна та видачею їм свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно. Так, відповідно до вказаного договору, позивач успадкував транспортний засіб марки ВАЗ, моделі 21093, реєстраційний номер [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, разом із земельною ділянкою для його будівництва та обслуговування, площею 0,25 га, кадастровий номер 4825486300:04:036:0007, та земельною ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,18 га, кадастровий номер 4825486300:04:036:0008, що розташовані по [ADDRESS] , а [PERSON] успадкувала земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7693 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:0273, площею 0,0125 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:1022, площею 4,8979 га, кадастровий номер 4825486300:06:000:0694, площею 0,3717 га, кадастровий номер 4825486300:06:000:0354, які розташовані на території Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, про що отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте зазначеним договором про поділ спадкового майна не був охоплений житловий будинок [ADDRESS] , оскільки на час його укладання стало відомо, що вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. [PERSON] не претендує на вищевказаний будинок, не заперечує проти того, щоб спадщину отримав позивач, оскільки ще до укладання Договору про поділ спадкового майна домовились з сином, що будинок успадкує саме він, тому залучена до справи у якості відповідача. Отже позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті батька, що прийняв та бажає оформити спадщину. Проте, коли позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] , то йому було відмовлено в усній формі, у зв`язку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Слід зазначити, що наявність чи відсутність постанови нотаріуса не є саме по собі підставою для звернення до суду за захистом своїх прав. Істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав необхідно виходити з того, що у спадкоємця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. Дане твердження узгоджується з Правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц «Щодо надання оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини не видачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для її вчинення. Згідно з п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після надання правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. У зв`язку з зазначеними обставинами, нотаріус роз`яснив, що у разі смерті власника нерухомого майна та відсутності правовстановлюючого документу, питання визначення належності йому (спадкодавцю) цього майна та наступному його власнику (спадкоємцю) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України, у разі спадкування, права та обов`язки спадкодавця переходять до спадкоємців. 22 вересня 1999 року батько позивача [PERSON] уклав з [PERSON] - договір купівлі-продажу нерухомого майна № 010, а саме житлового будинку [ADDRESS] , та відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 010. Вказаний житловий будинок належав продавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 1713 від 20 вересня 1999 року, посвідченого Мовчан С.В. завідуючим Другої Первомайської Державної нотаріальної контори, зареєстрованого Первомайським МБТІ 22.09.1999 року, реєстр № 372. Продавець та покупець домовилися, що вартість житлового будинку складає 1000,00 грн. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації. 23.09.1999 року спадкодавцем було зареєстроване право власності на даний житловий будинок, про що свідчить реєстраційне посвідчення про реєстрацію житлового будинку в Первомайському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 372. Отже, з цього моменту спадкодавець став законним власником вказаного житлового будинку. Проте, при зверненні до нотаріуса, позивач дізнався, що його батько являвся власником вище вказаного житла на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. Згідно вимог ст. 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Недодержання цієї вимоги, згідно ст. 220 ЦК України, тягне за собою недійсність договору. Але законом передбачено право сторони вимагати визнання угоди дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди (ст.220 ч.2 ЦК України). На сьогоднішній день оформити укладену між спадкодавцем та продавцем угоду в нотаріуса не можливо, оскільки вказана біржова угода зареєстрована в Первомайському МБТІ та у зв`язку зі смертю самого спадкодавця та продавця. Позивач вважає, що між спадкодавцем та продавцем, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 010 від 22.09.1999 року є вчиненим та виконаним в повному обсязі. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу спадкодавцем [PERSON] та продавцем були виконані. За домовленістю між ними, житловий будинок, був проданий, продавцю були переданні гроші в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень. Продавцем передано та спадкодавцем прийнято житловий будинок [ADDRESS] . Таким чином, укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна виконаний в повному обсязі, а тому є дійсним. З підстав, зазначених вище, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, на зазначене вище спадкове майно, тому єдиним правовим способом захисту його законних прав та інтересів, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності на нього в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області. Представник позивача надав суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. [PERSON] надала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі, справу просила розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на вебпорталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємицями за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Первомайськ Миколаївської області (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 05.05.2010 р.). До складу спадщини після його смерті входить: транспортний засіб марки ВАЗ, моделі 21093, реєстраційний номер [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, разом із земельною ділянкою для його будівництва та обслуговування, площею 0,25 га, кадастровий номер 4825486300:04:036:0007, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,18 га, кадастровий номер 4825486300:04:036:0008, що розташовані по [ADDRESS] , земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,7693 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:0273, площею 0,0125 га, кадастровий номер 4825486300:01:000:1022, площею 4,8979 га, кадастровий номер 4825486300:06:000:0694, площею 0,3717 га, кадастровий номер 4825486300:06:000:0354, які розташовані на території Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, та житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до Договору про поділ спадкового майна від 02 квітня 2019 року, посвідченого Науменко Ф.С., приватним нотаріусом Вільшанського районного нотаріального округу, Кіровоградської області, реєстровий № 204, спадкоємці розділили між собою спадкове майно та отримали на нього свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте договором про поділ спадкового майна не був охоплений житловий будинок [ADDRESS] , оскільки на час його укладання стало відомо, що вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. [PERSON] не претендує на вищевказаний будинок, не заперечує проти того, щоб спадщину отримав позивач. Зазначений будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 22 вересня 1999 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON] , який відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" був зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 010. Згідно реєстраційного посвідчення КП «Первомайська МБТІ», спірний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] за реєстровим № 372 від 23.09.1999 р. На сьогоднішній день оформити укладену між спадкодавцем та продавцем угоду в нотаріуса не можливо, оскільки вказана біржова угода зареєстрована в Первомайському МБТІ та у зв`язку зі смертю самого спадкодавця та продавця. Спадкоємцем після смерті продавця [PERSON] є [PERSON] , який є відповідачем по справі. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved