Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

08 серпня 2022 року позивач звернулася з позовом до Київської міської ради, третя особа - Подільська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. За життя покійний чоловік заповіту не склав, а тому спадкування відбувається за законом. Позивач звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємниця першої черги у відповідності до ст. 1261 ЦК України та нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 143/2021. 09 липня 2021 року нотаріусом Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру видано [PERSON] на половину квартири, а в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за померлим [PERSON] зареєстровано на цілу квартиру. З урахуванням наведених підстав, просить суд встановити юридичний факт, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на момент смерті належала на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. 08 серпня 2022 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.08.2022 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами загального позовного провадження. 13 січня 2023 судом зроблено запит до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори про витребування спадкової справи. 25 січня 2023 від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа № 143/2021. 01 березня 2023 року до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Просить ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства. В судове засідання позивач не з`явилася, подано заяву до суду про розгляд справи без її участі. Представник Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з`явився, як вбачається з поданого відзиву просить розгляд проводити без участі представника. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, до суду подано заяву про розгляд справи без участі представника. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] є чоловіком [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть від 24.11.2020 [PERSON] помер [INFO] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 143/2021 щодо майна померлого [PERSON] , на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 24.02.2021 Чотирнадцятою київською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа. Отже, заяву про прийняття спадщини позивач подала у визначений законом шестимісячний строк. Відповідно до ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 09 липня 2021 року позивач звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про спадщину за законом, однак було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру видано [PERSON] на половину квартири, а в Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності за померлим [PERSON] зареєстровано на цілу квартиру. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно пункту 6 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За приписами ст. ст. 76 - 81 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін; докази повинні бути належними, тобто містити інформацію щодо предмету доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог заявника та встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] належала на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Крім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням наявних у справі доказів судом встановлено, що [PERSON] являється спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] . За викладених обставин позов в цій частині підлягає задоволенню, а тому суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved