Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

08 лютого 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі також позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~про надання\~банківських послуг\~№ б/н\~від 30\~січня 2020\~року в\~розмірі 458487\~грн 50\~коп. у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язання. Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 75-76). 22 березня 2023 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 30 січня 2020 року в розмірі 388387 грн 50 коп. (в тому числі 388387 грн 50 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені позивачем судові витрати (а.с. 123-127). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 30 січня 2020 року, відповідно до якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач також 30 січня 2020 року ознайомився із умовами обслуговування кредитних карток та підписав паспорт споживчого кредиту, в якому визначені умови надання кредиту, нарахування відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання. Позивачем вказано, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. В свою чергу, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про змін умов кредитування та обслуговування картрахунку. Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, та не сплатив відсотки за прострочення сплати кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з [PERSON] вказану у позові суму заборгованості, а також судові витрати по справі. 09 березня 2023 року до суду від представника відповідача на електронну адресу суду, а в подальшому засобом поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 88-89, 108-109). Обґрунтовуючи свої заперечення проти позовних вимог, представник відповідача, зокрема, зазначав, що відповідач не погоджується із позовними вимогами, зважаючи як на невідповідність заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за кредитним договором фактичному стану заборгованості, так і на безпідставність звернення позивача із вимогою про дострокове повернення усієї суми заборгованості за кредитним договором та процентів. Представник підтвердив ту обставину, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір шляхом підписання 30 січня 2020 року анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Представник відповідача зазначив, що відповідач протягом дії договору належним чином виконував свої зобов`язання. Вказав, що у січні 2023 року відповідач перерахував грошові кошти на погашення своєї заборгованості в розмірі 70000 грн, що підтверджується випискою по надходженню коштів на рахунки по кредитному договору за період з 01.01.2022 по 27.02.2023, копію якої додано до матеріалів справи. У зв`язку з цим вважав, що фактичний стан заборгованості відповідача перед позивачем за договором складає 388387 грн 50 коп., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про стан заборгованості [PERSON] станом на 27 лютого 2023 року. Зазначив, що в порушення умов договору, зокрема п. 2.1.1.6.1, незважаючи на належне виконання відповідачем зобов`язання з погашення заборгованості за договором, позивач звернувся до суду з вимогою про дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів. Акцентував увагу на тому, що обов`язковою умовою для дострокового повернення кредиту в повному обсязі та нарахованих відсотків є порушення позичальником строків сплати кредиту та/або нарахованих процентів принаймні на один календарний місяць та обов`язкове письмове повідомлення на адресу позичальника про таке порушення і строк, протягом якого це порушення повинно бути усунуто позичальником, і цей строк не може бути меншим за 30 календарних днів. Зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують порушення відповідачем строків сплати кредиту та/або нарахованих процентів принаймні на один календарний місяць, а також направлення на адресу відповідача письмового повідомлення про таке порушення і про строк, протягом якого це порушення повинно бути усунуте. Таким чином, враховуючи ту обставину, що згідно з п. 2.1.1.2.4 договору строк кредиту складає 20 років у позивача відсутнє право вимагати дострокового повернення грошових коштів за договором та нарахованих процентів. Зазначив також, що позивач у своїй позовній заяві не довів відповідність процентної ставки, що використовувалася у розрахунку заборгованості, процентам за користування кредитом, зазначеному договорі. Вказав, що розрахунок заборгованості та нарахованих процентів був здійснений на 04 січня 2023 року, а виписка за договором щодо сплати коштів позичальником була надана позивачем станом на 09 січня 2023 року, а в самій виписці був зазначений платіж розмірі 39000 грн, зроблений 09 січня 2023 року, а загальна сума заборгованості склала 419487 грн 50 коп. 22 березня 2023 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (а.с. 123-127). За змістом заяви вказано, що позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 30 січня 2020 року в розмірі 388387 грн 50 коп. (388387 грн 50 коп. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 388387 грн 50 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту), а також понесені позивачем судові витрати. 05\~квітня 2023\~року від\~представника позивача\~до суду\~надійшла відповідь\~на відзив,\~за змістом\~якої позивач\~просив задовольнити\~позовні вимоги\~АТ КБ\~«ПриватБанк» у\~повному обсязі(а. с. 143-146). Зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 30 січня 2020 року. При укладенні договору сторонами були обговорені усі істотні умови, в тому числі визначений тариф обслуговування кредитної картки «WorldElit», встановлена поточна процентна ставка за користуванням кредитним лімітом та за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду. Також зазначено, що Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку. Відповідач підписанням анкети заяви приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом із Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Вказав, що з виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже і отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Зазначив, що з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної інформації, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Вказав, що оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким неоспорений, а отже є усі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Правовідносини між сторонами тривають і зобов`язання належним чином не виконані та кредитором не прийняті. Зазначив, що відповідач станом на 23 лютого 2023 року має заборгованість в розмірі 388387 грн 50 коп. (388387 грн 50 коп. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 388387 грн 50 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту). Представник позивача вказав, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до п. 2.1.1.3.1 умов договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, тобто не виконав умов договору. Вказав, що заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводились, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних відносин. Щодо зміни розміру процентної ставки вказував наступне. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту у розмірі 0,01% річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 3,1 % (37,2% на рік) за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду. Далі процента ставка була взагалі зменшена з 3,1% до 3% в місяць та з 3% до 1,7%. Відповідач не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, крім того активно користувався карткою, що вказує на прийняття відповідачем діючих умов банківського обслуговування, а тому його заперечення є необґрунтованими. Вказав, що відповідач на даний час зобов`язання за кредитним договором не виконав, а посилання на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. 18 квітня 2023 року представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, в прохальній частині яких просив в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с. 181-182). В обґрунтування зазначив, що у відповіді на відзив позивач фактично погоджується з тим, що письмове повідомлення про затримку щодо сплати обов`язкових платежів за кредитним договором та строку, протягом якого це порушення повинно бути усунуте відповідачем, на його адресу не надсилалось. Відповідач не погоджується із вимогою позивача щодо дострокового повернення всієї суми кредиту, оскільки як умовами договору так і нормами спеціального законодавства встановлена особлива процедура для реалізації кредитодавцем свого права на дострокове повернення усієї суми кредиту за договором споживчого кредитування. В своїх запереченнях представник відповідача посилався також на висновки, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц, за змістом яких «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема, частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, в якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту». 03 травня 2023 року представник позивача надав пояснення на заперечення (а.с. 191-193). За змістом відповідних пояснень представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначивши, що при укладанні договору вся необхідна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту була доведена до відома позичальника у вигляді другого примірника договору. Крім того, для зручності клієнтів у ПриватБанк організована: цілодобова служба клієнтської підтримки, цілодобовий онлайн чат, інтернет-банк Приват24, термінали самообслуговування, смс-канал - послуга MobileBanking. Також клієнти мають можливість отримати інформацію та ознайомитись із нею в обслуговуючому відділенні ПриватБанка. Зазначено, що виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту це прострочений кредит кредитні кошти, які бути надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений Договором, тобто це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено або погашено не у повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві просив розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 178). Відповідач в судове засідання, призначене на 11 травня 2023 року, не з`явився про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 180). Представник відповідача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, зазначив, що дійсно між відповідачем та позивачем був укладений вказаний кредитний договір, відповідач отримував відповідні кредитні кошти, користуючись кредитною лінією. Підтвердив ту обставину, що за відповідачем рахується заборгованість у сумі, що зазначена у заяві про зменшення позовних вимог. Поряд з цим зазначив, що у п. 2.1.1.6.1 договору встановлено, що на підставі статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» сторони узгодили, що в разі затримання сплати частини кредиту та процентів у випадку наявності затримки більше, ніж на один місяць банк має право вимагати повернення кредиту в повному обсязі, повідомивши про це в письмовій формі, вказавши про таку затримку із зазначенням дій, які необхідно здійснити для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Однак, у матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу відповідача письмового повідомлення про порушення із зазначення строку, протягом якого вказане порушення має бути усунуте. Акцентував увагу, на тому, що у висновках, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №638/13683/15-ц, зазначено про обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, враховуючи заяву представника позивача, судове засідання проведено за відсутності позивача та відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 30 січня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки, шляхом приєднання (в порядку статті 634 ЦК України) до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем анкети-заяви (надалі Заява), в якій міститься підпис, вчинений від імені [PERSON] про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 37,38). Також відповідач ознайомився із умовами кредитування, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 30 січня 2020 року (а.с. 39-51). Зі змісту заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 30 січня 2020 року встановлено, що вказана заява містить інформацію про істотні умови Договору, в тому числі про тип кредиту, ліміт кредиту, строк кредитування, мету отримання кредиту тип процентної ставки, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання зобов`язань за договором. Вказана заява має підпис [PERSON] про підтвердження отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за обраних ним умов кредитування (а.с. 39-51). Зі змісту п. 2.1.1.2.3 Преамбули Умов та Правил надання банківських послуг, що є невід`ємною частиною Договору, випливає, що метою кредиту є споживчі цілі. Згідно з п. 2.1.1.2.4 вказаної Преамбули строк кредиту - 20 років. При цьому сторони узгодили, що строком повернення кредиту є останній день відповідного календарного місяця останнього року дії строку Договору. Після підписання кредитного договору № б/н від 30 січня 2020 року відповідачу було надано кредитні картки: № [NUMBER] , кінцевий термін дії якої є квітень 2021 року, та № [NUMBER] , кінцевий термін дії якої є лютий 2023 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що відповідачу було встановлено початковий кредитний ліміт 30 січня 2020 року у розмірі 400000 грн 00 коп., в подальшому 27 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшився до 00 грн 00 коп. (а.с. 35). Відповідно до п. 2.1.1.3.1 Умов та правил надання банківських послуг, сторони на підставі статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України визначили цим Договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати процентів. Погашення кредиту та процентів здійснюється клієнтом щомісяця в такому порядку: Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за Договором, 1 числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань Клієнта за Договором (здійснювати договірне списання). У разі, якщо у Клієнта повністю використаний кредитний ліміт та/або в разі виникнення у Клієнта прострочених зобов`язань за Договором, доручення Клієнта про договір несписання за рахунок кредитного ліміту не застосовується; крім погашення процентів у порядку та на умовах, визначених абзацом другим п. 2.1.1.3.1, погашення кредиту та процентів здійснюється шляхом внесення Клієнтом коштів у готівковій або безготівковій формі в розмірі Мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. При цьому, якщо до 25 числа (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, Клієнт самостійно не здійснить платіж у готівковій або безготівковій формі у розмірі Мінімального платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, Клієнт доручає Банку при настанні термінів платежів здійснювати списання грошей у валюті кредитного ліміту з усіх рахунків Клієнта, відкритих у Банку, та рахунків, що будуть відкриті Клієнтом Банку в майбутньому, в розмірі заборгованості, яка підлягає сплаті Банку за Договором (здійснювати договірне списання). У разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. При цьому сторони, на підставі статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» узгодили, що доручаючи Банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок кредитного ліміту, Клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме здійснює трату на оплату на оплату послуг Банку за Договором. Відповідно до п. 2.1.1.3.2 Умов та правил надання банківських послуг мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань, розрахованих у процентах від загальної заборгованості, які щомісяця повинен сплачувати Клієнт протягом строку кредиту. Під загальною заборгованістю сторони узгодили заборгованість у розмірі використаного кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, заборгованість за несанкціонованим овердрафтом, пенею, штрафами (якщо вони мали місце). Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 30 січня 2023 року, за відповідачем рахується заборгованість за договором, що з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, складає: 388387 грн 50 коп. (388387 грн 50 коп. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 388387 грн 50 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту). AT КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, та в межах встановленого кредитного ліміту.В той же час, відповідач, який зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, свої зобов`язання не виконав. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 388387 грн 50 коп., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту та понесені позивачем судові витрати. Надаючи оцінку вказаним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням частини\~1\~статті 611\~ЦК України\~визначено,\~що у\~разі порушення\~зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: припинення зобов`язання\~внаслідок односторонньої\~відмови від\~зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом,\~або розірвання\~договору; зміна умов\~зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з\~частиною 1\~статті 1048\~ЦК України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 1049\~ЦК України\~позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Висновки щодо правозастосування Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що при укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець(у даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками. Але відповідно до заяви про зменшення позовних вимог в подальшому банку просив лише стягнути з відповідача заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 388387 грн 50 коп. Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту. З долученого до справи розрахунку заборгованості за договором б/н від 30 січня 2020 року, вбачається, що за відповідачем утворилась заборгованість, яка станом на 01 січня 2023 року становила 458487 грн 50 коп., що складалася із заборгованості за кредитом 426620 грн 81 коп. та заборгованості за простроченими відсотками 31866 грн 69 коп. Із відзиву, поданого представником відповідача вбачається, що у січні 2023 року відповідач перерахував грошові кошти на погашення своєї заборгованості в розмірі 70000 грн., що підтверджується випискою по надходженню коштів на рахунки по кредитному договору за період з 01.01.2022 по 27.02.2023 (а.с. 90-зі звороту). Отже, фактичний стан заборгованості відповідача перед позивачем за договором складає 388387 грн 50 коп., що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» про стан заборгованості [PERSON] станом на 27 лютого 2023 року (а.с. 92). Позивач зменшив розмір позовних вимог, що стягуються із [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» до 388387 грн 50 коп. (388387 грн 50 коп. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 388387 грн 50 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту). Зважаючи на викладене, враховуючи те, що відповідачем також підтверджено наявність відповідного боргу, про що його представником зазначено під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 30 січня 2023 року у розмірі 388387 грн 50 коп. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі N 521/21255/13-ц (провадження N 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. У постанові від 26 травня 2020 року у справі N 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі N 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України "Про захист прав споживачів" в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: "суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту". Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі N 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. В постанові від 02.02.2022 по справі № 755/11307/17 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування». Разом із тим, відповідно до частини 4 статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено зобов`язання кредитора у письмовій формі повідомити споживача про затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць як умову виникнення права саме на дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту. Суд зазначає, що згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 30.01.2020 станом на 23.02.2023 заборгованість за тілом кредиту в розмірі 388387 грн 50 коп. (а.с. 123-127) є простроченою, отже йдеться не про дострокове повернення кредиту, а про стягнення простроченої заборгованості за ним. Так, згідно з п. 1.4 укладеного між сторонами договору повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у тому числі за рахунок кредитного ліміту у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числі календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числі (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. При цьому розмір мінімального обов`язкового платежу сторонами визначений як 7% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня 10% від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня 100% від заборгованості. Враховуючи викладене, суд зазначає про те, що твердження представника відповідача про недотримання позивачем процедури щодо направлення на адресу відповідача письмового повідомлення про порушення кредитного договору із зазначенням строку, протягом якого вказане порушення має бути усунуте, до правовідносин, що скались між сторонами не застосовуються, оскільки позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення простроченої заборгованості. Отже, висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені у постанові від 26 травня 2020 року у справі N 638/13683/15-ц (провадження N 14-680цс19), є неревалентними до правовідносин, що склались між сторонами у цій справі. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної простроченої заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, а саме: суму заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30 січня 2020 року в розмірі 388387 грн 50 коп., що складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту, необхідно стягнути з відповідача, оскільки зазначена сума підтверджена наданим позивачем розрахунком й відповідачем не спростовані. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~частини 1\~статті 4\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~ставка судового\~збору за\~подання позовної\~заяви юридичною\~особою майнового\~характеру встановлюються\~у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2684 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб За таких обставин, позивач при подачі позовної заяви з позовною вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 458487 грн 50 коп. сплатив судовий збір у розмірі 6877 грн 31 коп. (458487 грн 50 коп.?1,5%). У зв`язку із поданою позивачем заявою про зменшення розміру позовних вимог, понесені судові витрати, які стягуються з відповідача, також підлягають зменшенню. Зокрема, за позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 388387\~грн 50\~коп. позивач повинен сплатити судовий збір в сумі 5825 грн 81 коп. (388387\~грн 50\~коп.\~?1,5%). Оскільки позивачем за подану позовну заяву сплачений судовий збір відповідно до платіжного доручення № ZZ420D1QFB від 20 січня 2023 року сумі 6877 грн 31 коп., сума переплати становить - 1051 грн 50 коп. (6877 грн 31 коп. - 5825 грн 81 коп.) Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Частина 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає, що повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначено Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182 (далі -Порядок № 787). Відповідно до пункту 5 Порядку № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету або на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до головних управлінь Казначейства, Казначейства (у разі сплати судового збору в іноземній валюті) подається копія судового рішення, засвідчена належним чином. Копія судового рішення, засвідчена належним чином, подається платником до відповідного головного управління Казначейства, Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Разом із заявою про повернення коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія документа на переказ, або паперова копія електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Враховуючи викладене\~в сукупності\~та зважаючи\~на сплату\~позивачем при\~зверненні до\~суду із\~цим позовом\~судового збору\~на загальну\~суму 6877\~грн 31\~коп.,\~у зв`язку\~із зменшенням\~позивачем розміру\~позовних вимог,\~суд дійшов\~висновку про\~необхідність повернення\~позивачу надмірно сплаченого до бюджету судового збору в сумі 1051 грн 50 коп., сплаченого відповідно до платіжного доручення № ZZ420B1QFB від 20 січня 2023 року. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову з урахуванням зменшених позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача на користь банку підлягає стягненню понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 5825 грн 81 коп. (388387\~грн 50\~коп?1,5%). На підставі викладеного,

Outcome: approved