Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

20.12.2021 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла матеріали зазначеної позовної заяви з ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26.11.2021 року про передачу справи за підсудністю. Зі змісту позову вбачається, що позивачка оскаржує виконавчі написи, вчинені 12.06.2021 року та 15.07.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В., зареєстровані в реєстрі за № 86225 та № 106157, відповідно, щодо звернення з неї стягнення на користь відповідачів, на підставі яких приватними виконавцями Гречин Н.В. та Лукмасло Т.Ю. були відкриті виконавчі провадженні № [NUMBER], № [NUMBER]. Вважає, що виконавчі написи вчинено із порушенням норм чинного законодавства, оскільки з 22.02.2017 року стягнення безспірної заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не може здійснюватися на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того зазначає, що заборгованість не є безспірною та не визнається нею в повному обсязі, так як жодних договорів з відповідачами не підписувала, коштів не отримувала. На підставі викладеного просить визнати виконавчі написи такими, що не підлягають виконанню, та стягнути судові витрати. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11.01.2022 року позовну заяву було залишено без руху. 24.10.2022 року на виконання вимог ухвали до суду надійшла заява з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено учасникам справи строк на подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.11.2022 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Уповноваженими особами сторони відповідача відзиви на позовну заяву у встановлений судом строк не подано. Положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавали. Так як розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, сторони у судове засідання не викликалися. Суд вважає за можливе розглянути справу за матеріалами, наявними у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 12.06.2021 року та 15.07.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського (Бучанського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. були вчинені виконавчі написи, зареєстровані в реєстрі за № 86225 та № 106157, про звернення стягнення з [PERSON] на користь: - ТОВ «Дорі Фінанс» заборгованості в розмірі 28 447 грн.; - ТОВ «Файна готівка» заборгованості за кредитним договором № 00-441763 від 18.09.2019 року, укладеним з ТОВ «Качай гроші», в загальній сумі 12 240 грн. Зі спірного виконавчого напису від 15.07.2021 року вбачається, що правонаступником всіх прав та обов`язків правонаступника ТОВ «Качай гроші» - ТОВ «ФК «ЕЙС» за вказаним договором є ТОВ «Файна готівка» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 16/21/КГ від 16.06.2021 року. Позивачка вважає вказані виконавчі написи незаконними та такими, що не підлягають виконанню, оскільки вони були вчинені з порушенням вимог законодавства. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічні положення містяться також в главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. У 2014 році дійсно до вказаного Переліку були внесені зміни, затверджені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662, якими, зокрема, доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, документом, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, в справі № 826/20084/14 постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині, наведеній вище. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Спірні виконавчі написи були вчинені приватним нотаріусом 12.06.2021 року та 15.07.2021 року, тобто на момент, коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. З долучених документів неможливо встановити, на якому договорі був вчинений виконавчий напис від 12.06.2021 року, адже відсутня його копія чи оригінал. Оспорюваний виконавчий напис від 15.07.2021 року стосується стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором № 00-441763 від 18.09.2019 року, укладеним між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] , копію чи оригінал якого до матеріалів справи сторонами надано не було. У позовній заяві позивачка посилається на те, що жодних договорів з відповідачами не підписувала, коштів від них не отримувала, тобто факт наявності кредитних відносин оспорюються. Разом з тим, предметом позову є оспорювання виконавчих написів з підстав порушення нотаріусом вимог закону, а не самих договорів. Досліджувати питання визнання договорів недійсними чи неукладеними при розгляді справи про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, суд не вправі, оскільки це виходить за межі заявлених вимог та не стосується предмету розгляду справи. Сторона відповідачів жодних доказів на спростування вимог позивача суду не надала, зокрема нотаріально посвідчені договори, за якими могли бути вчинені виконавчі написи. Треті особи своїх пояснень суду також не надали. Приватний нотаріус Грисюк О.В. вимоги ухвали суду від 08.11.2022 року щодо надання копій матеріалів нотаріальних справ не виконав. Таким чином, вбачається, що приватним нотаріусом були вчинені виконавчі написі з порушенням вимог чинного законодавства. Крім того, слід зазначити, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису досліджене судом вищої інстанції (постанова від 05.07.2017 року по справі № 754/9711/14-ц; від 23.01.2018 року по справі № 310/9293/15; від 18.07.2018 року по справі № 486/388/16-ц; від 06.06.2019 року № 750/1627/18). Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Так, у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17 вказано, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Тобто, підсумовуючи викладене, під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Сума боргу за спірним виконавчим написом від 12.06.2021 року складає 28 447 грн., однак, з чого складається вказана сума та за який період нараховані відсотки, за наявними матеріалами встановити неможливо. Сума заборгованості за спірним виконавчим написом від 15.07.2021 року визначена за період з 16.06.2021 року по 02.07.2021 року та складає 12 240 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3600 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 8640 грн. За висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У цій же постанові зазначено, що у разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Разом з тим, необхідні документи, зокрема копії кредитних договорів, які містять інформацію щодо строку їх дії, виписки по рахунку, розрахунки заборгованості та ін., в матеріалах справи відсутні, тому суд позбавлений можливості встановити відповідність сум заборгованостей тим, що зазначені в виконавчих написах. Слід також зазначити, що питання наявності та/або відсутності заборгованості та конкретної її суми позивача перед відповідачем за таким кредитним договором може бути предметом окремого судового розгляду. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки приватним нотаріусом були вчинені виконавчі написи з порушенням вимог чинного законодавства та не є безспірною заборгованість, що підлягає стягненню позивача на користь відповідачів. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивачки підлягає сплачений нею при зверненні до суду судовий збір у розмірі: 1816 грн. - за подання позовної заяви; 454 грн. - за подання заяви про забезпечення позову, порівно.

Outcome: approved