Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 17.07.2010 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. Від цього шлюбу у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що з часом відносини сторін погіршились. Кожна сторона має різні погляди на сім`ю і шлюб. Між ними відсутнє взаєморозуміння та повага, внаслідок чого виникають конфлікти, що робить неможливим подальше спільне проживання. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено протягом останніх півроку, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та надії на примирення немає. Діти сторін проживають з позивачкою. Тому остання просить вказаний шлюб розірвати, після чого залишити їй прізвище " [PERSON] ", а малолітніх дітей і надалі залишити проживати з нею. \~ Позивач в судове засідання не з`явилася, 14.03.2023 року представник позивача, адвокат Данилець Р.М. подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його та позивача участі та згоду на заочний розгляд справи (а.с.18). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.07.2010 року сторони одружилися того дня. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 238. В зв`язку з укладенням шлюбу відповідачка змінила своє прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] " (а.с.4). Згідно з даними свідоцтв про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Тому вказаний шлюб слід розірвати. Згідно з положеннями ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, скориставшись вказаним правом, вказала про залишення їй прізвища, набутого у зв`язку з реєстрацією шлюбу. \~ \~ \~ Згідно з положеннями ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки жодна зі сторін не вказала про наявність спору щодо місця проживання вказаних дітей сторін, то суд вважає, що відсутні правові підстави для вирішення питання про визначення місця проживання малолітнього сина сторін. Тому ця вимога задоволенню не підлягає. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial