Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

До суду із позовом звернулася [PERSON] до комунального некомерційного підприємства «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради про поновлення на посаді та стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 01.01.2001р. згідно запису №7 в Трудовій книжці на ім`я [PERSON] , вона була зарахована на посаду лікаря акушер- гінеколога по переводу з онкодиспансера по ст.36 п.5 КЗпП України. 16.06.2005 р. згідно запису №18 в Трудовій книжці та наказу Новомиргородської ЦРЛ №94-04-06 від 16.05.2005р., [PERSON] була призначена на посаду завідуючого акушер-гінекологічним відділенням. 27 вересня 2022р. відповідач видав наказ №147-04-05 «Про попередження працівників КНП «Новомиргородська МЛ» Новомиргородської міської ради про зміну істотних умов праці, скорочення штатної чисельності та можливе вивільнення. 28 вересня 2022р. Позивач отримав від Відповідача два Попередження про можливе вивільнення, як лікарю-акушеру-гінекологу за основним місцем роботи та лікарю з ультразвукової діагностики за внутрішнім сумісництвом. Відповідач повідомив позивача, що на час видачі Повідомлення на підприємстві відсутні вакантні посади, які б могли бути запропоновані останній для подальшого працевлаштування. 28 листопада 2022р. відповідач на бланку підприємства КНП «Новомиргородська районна лікарня» Новомиргородської міської ради, видав наказ №243-04-06 «Про звільнення [PERSON] ». Згідно п.1 вищенаведеного наказу, звільнити [PERSON] лікаря-акушера-гінеколога з займаної посади з 30 листопада 2022р., згідно п.1\~ст.40\~КЗпП України\~у зв`язку\~зі скороченням\~чисельності та\~штату працівників. Згідно п.1.1 вищенаведеного наказу, звільнити [PERSON] лікаря з ультразвукової діагностики за внутрішнім сумісництвом з займаної посади з 30 листопада 2022р., згідно п.1\~ст.40\~КЗпП України\~у зв`язку\~зі скороченням\~чисельності та\~штату працівників. Вважає, що відповідач не мав право скорочувати [PERSON] і зазначати в Повідомленні 28.09.2022р. про відсутність посад на підприємстві для працевлаштування так як, у жодного лікаря-акушер-гінеколога підприємства відсутня вища\~кваліфікаційна категорія, всі вони прийшли працювати після того, як [PERSON] безперервно відпрацювала 18 років, а два лікаря прийняти в лікарню за 2 місяця до її скорочення. У зв`язку з цим, вона просить суд: визнати незаконним та скасувати Наказ КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради від 28 листопада 2022р. № 243-04-06 «Про звільнення [PERSON] », - повністю; поновити [PERSON] на попередній роботі в КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради на посаді лікаря-акушер-гінеколога 1,0 ставки та на посаді лікаря ультразвукової діагностики 0,25 ставки; стягнути з Відповідача заробітну плату за час перебування на лікарняному в розмірі 89498,05 грн. та судові витрати. Позивачка та представник позивачки у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача заперечили проти аргументів представника позивачки, позовні вимоги не визнають повністю, вважають їх безпідставними, необґрунтованими, недоведеними, надуманими та просили суд відмовити у позові повністю. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних наведених підстав. Відповідно до\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1\~КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Судом встановлено, що 01.01.2001р. згідно запису №17 в Трудовій книжці на ім`я [PERSON] та наказу №1/2 від 02.01.2001 року, [PERSON] була зарахована на посаду лікаря акушер-гінеколога по переводу з онкодиспансера по ст.36 п.5 КЗпП України. (а.с. 14) 16.06.2005 р. згідно запису №18 в Трудовій книжці на ім`я [PERSON] та наказу Новомиргородської ЦРЛ №94-04-06 від 16.05.2005р., [PERSON] була призначена на посаду завідуючого акушер-гінекологічним відділенням. (а.с. 14) 01 жовтня 2018р. було видано наказ Районного територіального медичного об`єднання «Новомиргородське» №167-04-06 «Про зарахування [PERSON] » згідно якого, [PERSON] було зараховано на вакантну посаду лікаря-акушера-гінеколога на повну ставку 1,0 з 02 жовтня 2018 р. з посадовим окладом згідно штатного розпису та 10 тарифікаційного розряду.(а.с. 32) 18 липня 2022р. було видано наказ КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради №121-04-06 «Про переведення [PERSON] » згідно якого, [PERSON] було переведено на вакантну посаду лікаря-акушера-гінеколога відділення хірургії та травматології з операційним блоком на повну ставку 1,0 з 01 серпня 2022р. з посадовим окладом згідно штатного розпису та 11 тарифікаційного розряду без категорії. (а.с. 33) 27 вересня 2022р. відповідач видав наказ №147-04-05 «Про попередження працівників КНП «Новомиргородська МЛ» Новомиргородської міської ради про зміну істотних умов праці, скорочення штатної чисельності та можливе вивільнення. Пункт 1 резолютивної частини вищенаведеного наказу передбачає: Попередити всіх медичних працівників КНП «Новомиргородська МЛ» Новомиргородської міської ради в тому числі і зовнішніх сумісників про зміни в організації виробництва і праці, істотних умов праці при продовженні роботи за цією спеціальністю, класифікацію чи посадою, які виражені в зміні системи та розмірів оплати праці, режиму роботи, встановлення та скасування неповного робочого часу, суміщення професій, чергування в стаціонарі та вдома. (а.с. 25) 25 листопада 2022 року відповідач видав наказ №170-04-05 «Про затвердження структури КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради, яким затверджено структуру КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради на 01 грудня 2022 року. (а.с. 34-36) Згідно копії Додатку до Наказу відповідача №147-04-05 від 27.09.2022р. «Про попередження працівників КНП «Новомиргородська МЛ» Новомиргородської міської ради про зміну істотних умов праці, скорочення штатної чисельності та можливе вивільнення, було попереджено: Лікарів-акушер-гінекологів консультативної поліклініки: [PERSON] та [PERSON] , всього 2 ставки; Лікарів-акушер-гінекологів у відділенні хірургії та травматології з оперативним блоком: [PERSON] (1,0 ставки лікаря-акушера- гінеколога; 0,25 ставки лікаря УЗД за сумісництвом), [PERSON] (1 ставка лікаря-акушер-гінеколога).(а.с. 163-172) У відповідності до п.1 та п.1.1. копії Наказу Відповідача №243-04-06 від 28 листопада 2022р. було скорочено: лікаря-акушер-гінеколога [PERSON] з займаної посади з 30 листопада 2022 року, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників; лікаря з ультразвукової діагностики за внутрішнім сумісництвом [PERSON] з займаної посади з 30 листопада 2022 року, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. (а.с.56) У відповідності до копії інформаційного листа КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради №221-11 від 10 березня 2023 року на час попередження працівників КНП Новомиргородська міська лікарня Новомиргородської міської ради відповідно до наказу по підприємству від 27 вересня 2022 року № 147-04-05 Про попередження працівників КНП Новомиргородська МЛ Новомиргородської міської ради про зміну істотних умов праці, скорочення штатної чисельності та можливе вивільнення в штатному розписі підприємства нараховувалось: лікарів-акушер-гінекологів в консультативній поліклініці 2,0 штатні посади та 2,0 штатні посади у відділенні хірургії та травматології з операційним блоком (з палатами гінекологічного та паліативного профілю), ту з яких займала [PERSON] , що в загальному становило 4,0 штатних посади лікаря акушер-гінеколога. З них станом на 01 грудня 2022 року було скорочено 2,0 штатних посади. Одна у консультативній поліклініці інша у відділенні хірургії та травматології. Інші дві посади займають молодий спеціаліст, який тільки но закінчив інтернатуру та став лікарем акушер-гінекологом (Молодим спеціалістам - випускникам державних навчальних закладів, потреба в яких раніше була заявлена підприємствами, установами, організаціями, надається робота за фахом на період не менше трьох років у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 та ст. 197 КЗпП України) та лікар, що має двох неповнолітніх дітей. При врахуванні даних підстав адміністрація надала їм прерогативу лишитися на займаних посадах. Інших посад даної кваліфікації в штатному розписі підприємства що можна було запропонувати не було; лікарів з ультразвукової діагностики - на підприємстві було в наявності 1,25 штатних посади (п`ять фізичних осіб) з них 1,0 ставки, станом на 01 грудня 2022 року було скорочено, а це чотири фізичні особи і за рішенням адміністрації було запропоновано тимчасово вакантну 0,25 ставки посаду лікаря УЗД тимчасово мобілізованого працівника, молодому спеціалісту, який мав безліч позитивних відгуків та відповідально ставився до виконання своїх обов`язків.(а.с. 155-156) Згідно з копією посвідчення №534 [PERSON] наказом управління охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації №173-к від 07 грудня 2012 року присвоєно кваліфікаційну першу категорію за спеціальністю - ультразвукова діагностика.(а.с.21) Згідно з копією посвідчення №11 [PERSON] наказом управління охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації №751 від 03 червня 2013 року присвоєно кваліфікаційну вищу категорію за спеціальністю - акушерство і гінекологія.(а.с.22). Згідно з пунктом 1 частини першої ст.\~40\~КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбувалося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Відповідно до статті 64\~ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Частиною другою статті 65\~ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства. Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок урахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено статями 42,49-2 КЗпП України. Так, згідно зі статтею 42\~КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Отже, при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій ст. 42 КЗпП України. Відповідно до ст.\~49-2\~КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2\~КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Частиною першою ст.\~43\~КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених, зокрема пунктом 1 статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. При вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2\~КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється в зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2\~КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2\~КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі 6-40цс15, від 25 травня 2016 року у справі 6-3048цс15. Відповідно до частини першої статті 42\~КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Частиною другою ст. 42 КЗпП України, зокрема, визначено, що при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Чисельність працівників\~- це списковий склад працівників, і скорочення чисельності працівників передбачає зменшення їх кількості (лист Міністерства праці та соціальної політики України від 7 квітня 2011 року № 114/06/187-11, далі\~Лист № 114/06/187-11). Штат працівників -\~це сукупність посад, установлених штатним розписом підприємства. Тому скорочення штату має за собою зміну штатного розпису за рахунок ліквідації певних посад або зменшення кількості штатних одиниць за певними посадами (Лист № 114/06/187-11). Скорочення чисельності працівників і скорочення штату підприємства\~поняття не тотожні. Таким чином, зі скороченням чисельності майже завжди відбувається скорочення штату, оскільки зміна чисельності працівників відповідно відображається у штатному розписі. А при скороченні штату чисельність може не тільки не зменшитися, а подеколи навіть збільшитися (абзац шістнадцятий Роз`ясень). При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника. Реалізація зазначеного обов`язку повинна відбуватися з урахуванням принципу рівності трудових прав громадян і не може бути обумовлена виключно розсудом роботодавця. Таким чином, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 800/538/17, провадження № 11-431асі18». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач не мав законних підстав на скорочення [PERSON] із займаної посади лікаря-акушер-гінеколога так як, у жодного лікаря-акушер-гінеколога підприємства відсутня вища кваліфікаційна категорія,окрім того, у жодного лікаря-акушера-гінеколога підприємства немає більшого або рівнозначного безперервного стажу роботи на даній посаді та на даному підприємстві. У відповідності до копії Наказу КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради №282-04-06 від 15 грудня 2021 року [PERSON] зараховано на вакантну посаду лікаря з ультразвукової діагностики на 0,25 ставки консультативної політики, як зовнішнього сумісника з 16 грудня 2021 року, з посадовим окладом згідно штатного розпису, з урахуванням вищої кваліфікаційної категорії та 13 тарифного розряду. (а.с. 138) Згідно до копії Наказу КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради №260-04-06 від 08 грудня 2022 року звільнено [PERSON] - лікаря з ультразвукової діагностики консультативної поліклініки за зовнішнім сумісництвом з займаної посади з 12 грудня 2022 року, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників. (а.с. 140) Враховуючи вищевикладене та вимоги ч. 1 ст. 42 КЗпП України, суд приходить до висновку, що відповідач мав законні підстави звільнити [PERSON] із займаної посади лікаря з ультразвукової діагностики на 0,25 ставки за внутрішнім сумісництвом, у зв`язку з тим, що на момент звільнення [PERSON] . [PERSON] мала вищу кваліфікаційну категорію з ультразвукової діагностики, в той час як [PERSON] мала першу кваліфікаційну категорію з ультразвукової діагностики, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У свою чергу правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України «Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». У відповідності до статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку . Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до\~Закону України\~"Про\~охорону праці". Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами .\~Перелік обставин,\~за яких\~настає страховий\~випадок,\~та перелік\~професійних захворювань\~визначаються Кабінетом\~Міністрів України. В окремих випадках, за наявності підстав, уповноважений орган управління може визнати страховим випадком захворювання, не внесене до переліку професійних захворювань, якщо на момент прийняття рішення медична наука має нові відомості, які дають підстави вважати це захворювання професійним .\~Порядок прийняття\~рішення про\~визнання страховим\~випадком захворювання,\~не внесеного\~до переліку\~професійних захворювань,\~встановлюється постановою\~Пенсійного фонду\~України за\~погодженням з\~центральним органом\~виконавчої влади,\~що забезпечує\~формування та\~реалізує державну\~політику у\~сфері охорони\~здоров`я. Порушення\~застрахованою особою\~правил охорони\~праці,\~що спричинило\~нещасний випадок\~або професійне\~захворювання,\~не звільняє\~страховика від\~виконання зобов`язань\~перед потерпілим. Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. У відповідності до статті 22 Закону України\~"Про охорону праці" роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до\~положення,\~що затверджується\~Кабінетом Міністрів\~України за\~погодженням з\~всеукраїнськими об`єднаннями\~профспілок. За\~підсумками розслідування\~нещасного випадку,\~професійного захворювання\~або аварії\~роботодавець складає\~акт за\~встановленою формою,\~один примірник\~якого він\~зобов`язаний\~видати потерпілому\~або іншій\~заінтересованій особі\~не пізніше\~трьох днів\~з моменту\~закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Суд не приймає аргументи позивача про те, що відповідач не надав Маловисківському відділенню управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Кіровоградській області Акт причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) форма П-4, оскільки видача даного Акту не відноситься до повноважень відповідача як роботодавця (п.п. 101 -119 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві затвердженого Постановою КМУ №337 від 17 квітня 2019 року). Згідно п.30 Порядку розслідування\~та обліку\~нещасних випадків,\~професійних захворювань\~та аварій\~на виробництві\~затвердженого Постановою\~КМУ №337\~від 17\~квітня 2019\~року розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії. У разі виникнення потреби у проведенні лабораторних досліджень, експертизи, випробувань для встановлення обставин і причин настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та у випадках, зазначених у\~пункті 43\~цього Порядку, розслідування може бути продовжене роботодавцем за письмовим погодженням з територіальним органом Держпраці за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) або за місцезнаходженням підприємства (установи, організації) (у разі події (аварії, катастрофи тощо) під час руху транспортних засобів усіх видів) до отримання відповідних висновків, матеріалів, відповідей, пояснень тощо. Відповідно до абзацу 12 п. 33 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві затвердженого Постановою КМУ №337 від 17 квітня 2019 року комісія (спеціальна комісія) зобов`язана скласти акти за формою Н-1 (тимчасові акти за формою Н-1 у разі їх складення) згідно з\~додатком 11\~у кількості, визначеній рішенням комісії (спеціальної комісії); у разі настання групових нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого. У відповідності до п.2.1. Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 допомога по\~тимчасовій непрацездатності,\~пов`язана\~з нещасним\~випадком на\~виробництві або\~професійним захворюванням,\~призначається та\~виплачується страхувальником\~за місцем\~роботи потерпілого,\~де стався\~страховий випадок,\~у розмірі\~100\~відсотків середньої\~заробітної плати\~(оподаткованого\~доходу). Виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності потерпілого проводиться за рахунок коштів страхувальника, а починаючи з шостого дня непрацездатності - за рахунок коштів Фонду. Згідно п. 2.2. Порядку призначення,\~перерахування та\~проведення страхових\~виплат,\~затвердженого постановою\~правління Фонду\~соціального страхування\~України від\~19.07.2018\~№ 11 підставою для оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів страхувальника та надання допомоги, пов`язаної з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням за рахунок коштів Фонду, є виданий в установленому порядку листок непрацездатності та наявність акта розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, або акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами. У відповідності до п. 2.3. Порядку призначення,\~перерахування та\~проведення страхових\~виплат,\~затвердженого постановою\~правління Фонду\~соціального страхування\~України від\~19.07.2018\~№ 11, якщо при наявності у потерпілого акта розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, або акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння), за встановленими формами, йому видано листок непрацездатності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із нещасним випадком на виробництві (професійним захворюванням), за яким складено відповідний акт, виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності надається страхувальником за місцем роботи потерпілого. У такому разі виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності нараховується страхувальником на підставі копії акта розслідування нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, або акта розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами, який завіряється страхувальником, за умови пред`явлення потерпілим його оригіналу та оригіналу листка непрацездатності з відповідною відміткою про зв`язок хвороби з раніше отриманою травмою або професійним захворюванням. 01 травня 2023 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, в якій вказав, що комісією проведено розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, гострого професійного захворювання(отруєння), аварії, що сталося 08 грудня 2021 року в КНП «Новомиргородська МЛ» в результаті якого складено акт за формою Н-1 від 01 березня 2023 року та проведено оплату лікарняних на особистий рахунок позивача у сумі 71078,23 гривень, з вирахуванням податків, та надав відповідні докази.(а.с.232-246). Позивач в\~судовому засіданні\~вказав,\~що на\~її особистий\~рахунок дійсно\~зараховано суму\~в розмірі\~71078,23\~гривень,\~проте сплачено\~не всю\~суму,\~оскільки не\~враховано один\~з лікарняних\~листів.\~Разом з\~тим,\~суд враховує,\~що доказів\~на підтвердження\~даної обставини\~до суду\~стороною позивача\~не \~надано. Даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд доходить до висновку, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів наявності заборгованості КНП «Новомиргородська міська лікарня» Новомиргородської міської ради з оплати заробітної плати за час перебування на лікарняному [PERSON] , у зв`язку з професійним захворюванням гострої распіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, оскільки виплата здійснена на момент розгляду на підставі Акту за формою Н-1, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної позовної вимоги. Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Аналіз вищевикладеного безсумнівно переконує суд у тому, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з Комунального некомерційного\~підприємства «Новомиргородська\~міська лікарня»\~Новомиргородської міської\~ради на користь держави підлягають стягненню\~судові витрати,\~що складаються\~з судового\~збору в\~розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: partial