Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У лютому 2023 року АТ "ТАСКОМБАНК" надіслало суду позов до [PERSON] ,\~ [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором 4755454609 від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] , в сумі 275729,96\~грн та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що відповідач за кредитним договором №4755454609 від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] , отримав кредит у сумі 192698,20 грн на строк до 18.06.2025 із сплатою 11,99% річних та 2,60 % в місяць від суми наданого кредиту щомісячно. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] 18.06.2021 укладено договір поруки. [PERSON] поручилася виконати зобов`язання солідарно з позичальником. 17.12.2021 між ТОВ ФК ЦФР та АТ ТАСКОМБАНК укладено договір факторингу №171221, за яким право вимоги за кредитними договорами перейшло до АТ ТАСКОМБАНК, зокрема й за договором №4755454609 від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] . Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, тому станом на 01.11.2022 заборгованість відповідачів перед кредитором становить: 183094,53 грн - тіло кредиту, 22493,19 грн - заборгованість за річними відсотками, 70142,24 грн -заборгованість за щомісячними процентами, а всього 275729,96 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у прохальній частині позовної заяви не заперечував проти розгляду справи за його відсутності та ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що за кредитним договором №4755454609 від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] , відповідач отримав кредит у сумі 192698,20 грн на строк до 18.06.2025. Кредитний договір №4755454609 від 18 червня 2021 року не містить істотних умов договору щодо сплати процентів річних, сплати процентів місячних, комісій, відповідальності тощо. Крім кредитного договору №4755454609 від 18 червня 2021 року, позичальник 18 червня 2021 року підписав Заяву-анкету на отримання послуг, паспорт кредиту № [NUMBER] . Однак, паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, в силу закону не є частиною кредитного договору, а є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця з інформування про можливі умови договору. (постанова Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, тому станом на 01.11.2022 має сплатити кредитору заборгованість за тілом кредиту 183094,53 грн. Інші нарахування не є законними. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між кредитором та [PERSON] 18.06.2021 укладено договір поруки. [PERSON] поручилася виконати зобов`язання солідарно з позичальником. 17.12.2021 між ТОВ ФК ЦФР та АТ ТАСКОМБАНК укладено договір факторингу №171221, за яким право вимоги за кредитними договорами перейшло до АТ ТАСКОМБАНК, зокрема й за договором №4755454609 від 18 червня 2021 року, укладеного між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] . Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, у цій справі відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді\~сплату процентів за користування кредитними коштами, відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також умову щодо зарахування до тіла кредиту похідних платежів (процентів, комісії, неустойки тощо). Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, у постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20. Враховуючи вищенаведене, слід дійти висновку, що позов підлягає задоволенню частково, підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за тілом кредиту, які фактично використані відповідачем. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial