Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

09 березня 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом звернулася [PERSON] , з проханням: визначити їй додатковий строк терміном 3 (три) місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частка у квартирі [ADDRESS] . Заповіт мати не складала, а тому спадкування відбувається за законом. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . Позивач зверталась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Проте, подати відповідну заяву вона не змогла через обмеження роботи нотаріату на той час у зв`язку із введенням військового стану в Україні через військову агресію. Після стабілізації ситуації по відключенню електро-постачання, а також зменшенням повітряних тривог, позивач звернулася до нотаріуса, яка повідомила, що бази працюють і що були зміни по строкам для прийняття заяв від спадкодавців. 03 березня 2023 року позивач вернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, яка повідомила, що не може прийняти від неї заяву, оскільки [PERSON] спізнилась на 3 дні і пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини. З цих підстав позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. 20 квітня 2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, натомість позивача подала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги повністю підтримує та просить задовольнити. Від відповідача Бориспільської міської ради Київської області надійшов лист, відповідно до якого просить прийняти рішення за наявними матеріалами справи у відповідності до вимог чинного законодавства та просить справу слухати без участі їхнього представника. Дослідивши подані заяви, матеріали цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Приписами ч. 1, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 3,\~4\~ст.\~12\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обґрунтовуючи судове рішення, суд також приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року (серія А, № 303А, п. 2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] видано-го 03 травня 2022 року Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Родинні відносини між позивачем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Райбюро Бориспільського ЗАГС Київської області 12 грудня 1967 року та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00037974697 від 27 грудня 2022 року. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить частка у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 25 квітня 2006 року та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10994340 від 20 червня 2006 року. На випадок смерті [PERSON] заповіт не складала, а тому спадкування відбувається за законом. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] . Судом також встановлено, позивач зверталась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Проте, подати відповідну заяву вона не змогла через обмеження роботи нотаріату на той час у зв`язку із введенням військового стану в Україні через військову агресію. 03 березня 2023 року позивач вернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, яка повідомила, що не може прийняти від неї заяву, оскільки [PERSON] спізнилась на 3 дні і пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно ст.\~1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша\~статті 1270 ЦК України). Відповідно ч. 1\~ст.\~1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч. 2\~ст.\~1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша\~статті 1268 ЦК України). Частиною 1\~ст.\~1269 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодав-цем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно ч. 3\~ст.\~1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом\~ст.\~1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановлю-ного\~ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно пункту 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадком-ця на вчинення цих дій. Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином, відповідно до наведених вище положень цивільного законодавства України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Позивач у термін, встановлений\~статтею 1270 ЦК України, не звернулася до нотаріальної контори за оформленням та отриманням свідоцтва про право на спадщину зазаконом. Поважними причинами пропуску строку визначеного для прийняття спадщини позивач зазначає те, що подати відповідну заяву вона не змогла через обмеження роботи нотаріату на той час у зв`язку із введенням військового стану в Україні через військову агресію. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустила строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Крім того, суд вважає, що оскільки спадкова справа до майна померлої [PERSON] не відкривалася, спадщина ніким не прийнята, інші спадкоємці не встановлені, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, в інший спосіб, крім як звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та відновити своє порушене право позивач не може. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 3 (три) місяці. На підставі викладеного та

Outcome: approved