Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

21.10.2022 позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представника - адвокат Воловодівський І.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 02.03.2023 просив припинити право власності [PERSON] на 19/50 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] ) та визнати за ним право приватної власності на вказану частку в будинковолодінні, яке складається з житлового будинку «А»; прибудов «А1», «А2», «а1», «а2»; погрібу «п/Ж»; бані «Б2», гаражу «Г», убиральні, навісу «В», «З», огорожі №1-3. В порядку компенсації вартості частки [PERSON] , право на яку позивач просив припинити, просив стягнути з нього на користь відповідача вартість 19/50 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ([ADDRESS] ), у розмірі 167 000,00 грн., що попередньо внесено [PERSON] на депозитний рахунок суду, шляхом перерахування суми грошових коштів, як компенсації вартості частки в майні [PERSON] . Позов мотивовано тим, що [PERSON] є власником 19/50 частки жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] ). Дану частку в будинковолодінні позивач набув у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.1997 року Серії ААІ №368959, успадкувавши, разом зі своїм братом [PERSON] у рівних частках, за померлим батьком - [PERSON] частку останнього, яка становила 19/25 частки у праві власності на наведене будинковолодіння. Згідно технічного паспорту будинковолодіння, на частку у якому претендує позивач, воно складається з: Житловий будинок «А»; Прибудова «А1», «A2», «a1», «a2»; Погріб «п/Ж»; Баня «Б2»; Гараж «Г»; Убиральня, навіс «В», «З»; Огорожа №1-3. Позивач зазначає, що його брат - [PERSON] у 2005 році помер, після чого на його майно, набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом Серія AAI №368958 відкрилась спадщина. За ним у спадщину вступили його дружина та донька, а саме [PERSON] та [PERSON] . З відмітки проставленої на звороті свідоцтва Серії [NUMBER] вбачається, що останні на підставі свідоцтв від 30.06.2006 за реєстровим №5-583 та №5-584 відповідно успадкували у рівних частках належну померлому [PERSON] 19/50 частку у праві власності на будинковолодіння. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №3580 від 29.12.2008. Також, з даного Актового запису вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання померлої було - [ADDRESS] , тобто квартира, в якій починаючи з 13.07.2006 року і до сьогодні зареєстрована і проживає [PERSON] . Позивач наголошує, що обставинну спільного проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , на час смерті останньої слід розглядати в контексті ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відтак, на майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, могла претендувати лише донька померлої - [PERSON] , яка в розумінні закону вважається такою, що прийняла спадщину, попри те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Отже, позивач стверджує, що спадкоємцем за законом, належної за життя частки [PERSON] в спірному будинковолодінні є [PERSON] , яка хоч і не оформила своїх спадкових прав на цю частку, однак набула право на це майно. Таким чином позивач стверджує, що станом на 21.02.2023 власником інших 19/50 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] ) є [PERSON] , частка якої складається з її особистої частки у 19/100, та частки у 19/100, яка успадкована нею після смерті матері - [PERSON] , право власності на яку [PERSON] у встановленому законом порядку не посвідчила. Позивач стверджує, що ні [PERSON] за її життя, ні [PERSON] , ніколи у спірному будинковолодінні не з`являлись, належними їм частками в будинку не цікавились, фактично ніколи в спірному будинковолодінні не проживали, жодних зусиль по утриманню та заходів по підтриманню належного стану будинку не вживали, жодних витрат на його утримання не несли. Весь тягар по ремонту, утриманню, збереженню даного будинковолодіння ліг на позивача та членів його сім`ї. Вказує, що виключно позивачем здійснюється сплата всіх комунальних платежів. Сплату усіх податків, в тому числі і за земельну ділянку здійснював також позивач. По мірі своїх сил та коштів останній здійснював догляд за подвір`ям та частиною господарських будівель як своїх, так і інших співвласників. Як наслідок, позивач як співвласник будинковолодіння позбавлений можливості повноцінно реалізувати свої права на належне йому майно. Крім того, позивач позбавлений можливості провести капітальний ремонт комунікацій будинку, оскільки проведення такого ремонту потребує згоди та участі всіх співвласників майна. Окрім вказаного, позивач змушений буде самостійно оплатити вартість таких робіт, що порушує його права. Спільне користування будинковолодінням неможливе, оскільки систематичне (впродовж багатьох років) невиконання відповідачем у справі обов`язків щодо утримання будинку наносить шкоду йому як співвласнику і наражає його на додаткові витрати. Вказані обставини і стали підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом до відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2022 позивачу на підставі п. 6 ч. 1 ст. 187 ЦПК України відмовлено у відкритті провадження у справі в частині вимог до [PERSON] ; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження; роз`яснено учасникам справи право на подання заяв по суті спору. (а.с. 61). 02.03.2023 на адресу суду від представник позивача - адвоката Воловодівського І.В. надійшла заява про зміну підстав позову (а.с. 110-115). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.03.2023 прийнято заяву про зміну підстав позову до розгляду та вирішено подальший розгляд справи здійснювати відповідно до підстав позову, що наведено в цій заяві. (а.с. 121). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2023 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні по суті. (а.с. 131). В судовому засіданні представник позивача - адвокат Воловодівський І.В. позов підтримав з підстав, що наведено у заяві про зміну підстав позову та просив позовні вимоги задовольнити. Суду пояснив, що обслуговування спірного будинковолодіння, на частку в якому претендує позивач, здійснює виключно [PERSON] . Зазначив, що позивач не може здійснити капітальний ремонт даху даного будинковолодіння, який протікає. Всі витрат по обслуговуванню будинку, сплату комунальних послуг, податків, лягають на нього. Зазначив, що саме на ім`я позивача відкрито особовий рахунок щодо сплати комунальних послуг. Позивач повністю утримує будинок, здійснює поточні ремонти та обслуговування. Крім того, зазначив, що відповідач [PERSON] ніколи в будинку не проживала, своєю часткою в будинковолодінні не цікавиться, до нього на протязі багатьох років не з`являється. Місцезнаходження відповідача позивачу невідоме, будь - який контакт позивача та відповідача втрачено. Судові витрати просив залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судові засідання, які проводились як в межах підготовчого провадження так і при розгляді справи по суті не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом завчасно та належним чином шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду з повідомленням про вручення поштового відправлення на її зареєстроване місце проживання та шляхом розміщення відповідних оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України. Про причини неявки [PERSON] суд не повідомила, відзив на позов до суду не подала, клопотань про відкладення розгляду чи розгляд справи у її відсутність до суду не внесла. Враховуючи наведене, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність відповідача, оскільки судом виконано вимоги процесуального закону щодо її належного повідомлення. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду повідомила, що вона являється свахою позивача, з яким вона знайома з 2005 року. Зазначила, що вона проживає за 200 метрів від місця проживання [PERSON] . Свідку відома та обставина, що відповідач по справі [PERSON] є племінницею позивача, однак свідок бачила її востаннє ще в 2005 році, коли відповідач була ще дитиною. Повідомила суду, що [PERSON] у спірному будинковолодінні, де проживає позивач, вона жодного разу не бачила. Свідку відома та обставина, що позивач частково відремонтував дах у будинку, оскільки він протікав та усував тріщини на будинку, оскільки будинок є старим. Також позивач здійснив заміну підлоги у будинку. Кошти за обслуговування спірного будинковолодіння витрачає виключно позивач, всі податки та тягар утримання будинковолодіння несе виключно позивач. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду повідомила, що вона являється кумою позивача та знає його з 1975 року. Востаннє була у будинку позивача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , чотири роки тому. Свідку достовірно відомо, що у даному будинку позивач проживає разом зі своєю сім`єю. Окрім того зазначила, що їй відома особа [PERSON] , з якою за життя вони були знайомі. В будинку, в якому проживає позивач, [PERSON] з її дочкою [PERSON] свідок бачила 1 (один) раз, коли [PERSON] була ще маленькою. Більше свідок у будинку позивача ні [PERSON] , ні [PERSON] не бачила. Зазначила, що обслуговування будинку здійснює позивач. Так їй відомо, що позивач постійно ремонтує будинок та підтримує його належний стан. Їй відомо, що позивач здійснював оббивку ванної кімнати, робив кухню. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , суду повідомив, що він являється сватом позивача та знає його близько 25 років. Зазначив, що позивач проживає у будинку по [ADDRESS] . Обслуговуванням вказаного будинку займається виключно позивач. Окрім того свідок повідомив, що він являється електриком та колись він допомагав позивачу ремонтувати електромережу в будинку. Позивач у справі є добрим господарем, більшість робіт по будинку він виконує власноручно. Позивач сам вміє проводити зварювальні та малярні роботи. При найманні майстрів на ті чи інші роботи по будинку позивач оплачував їх послуги власними коштами. Відповідача [PERSON] свідок бачив один раз, коли їй було близько 10 років. Суд, заслухавши представника позивача та пояснення свідків, дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст.15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Згідно свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на будівлю, виданого Виконавчим комітетом Вінницької міської ради депутатів трудящих 30.03.1965, яке зареєстровано в реєстрі за №5-1753, будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS] , в цілому було зареєстровано за [PERSON] , на праві особистої власності. (аркуш 16 інвентаризаційної справи, надалі і.с.). Відповідно до договору дарування посвідченого 27.06.1991 державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Демчуковою К.М. та зареєстрованого в реєстрі №2-528, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар 6/25 частин жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . На земельній ділянці розташований: будинок «А» з прибудовою, саманний, обкладений цеглою, жилою площею 54,9 кв.м., та слідуючі господарські будівлі: два хліва, позначені на плані літерами Б, Б1, погріб п/Б, вбиральня - В, баня - Б2, огорожі №1-4. (аркуш 63 - 63а і.с.). 04.03.1994 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, який посвідчено державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Безпалюк Л.С. та зареєстровано в реєстрі за № 6-666, згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 6/25 частин жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . На земельній ділянці розташовані: жилий будинок «А» з прибудовою, саманний, обкладений цеглою, жилою площею 54,9 кв.м., огорожі №1-4, хліви «Б», «Б1», льох «п/Б», баня «Б2», вбиральня «В», гараж «Г». (а.с. 20-21 та аркуш 71-72 і.с.). Таким чином [PERSON] за життя володів 19/25 часток спірного будинковолодіння (1 - 6/25= 19/25) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.1997 серії ААІ №3689560 посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Максимюком Т.Ф. та зареєстрованого в реєстрі за №9-634, спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано дане свідоцтво, складається з 19/25 частки жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , належного померлому на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на будівлі, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради депутатів трудящих 30.03.1965, зареєстрованого у ВМБТІ 21.05.1965 під №9646. На земельній ділянці розташовані: будинок «А», з прибудовою, саманий, обкладений цеглою, 1975 року прибудови, жилою площею 78,2 кв. м., огорожі №1-4, сарай Б, льох П/Б, баня Б2, вбиральня В, сарай Б1, гараж Г (аркуш 77 і.с.). Обом спадкоємцям [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 19/50 часток кожного у спірному будинковолодінні Серії ААІ № 368959 та Серії ААІ 368958 від 11.03.1997 року. (а.с. 9, 10). 21.04.1989 [PERSON] та [PERSON] у відділі РАЦСу Вінницького міськвиконкому зареєстрували шлюб (актовий запис № 997) (а.с. 154). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка - відповідач у справі [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про її народження №3989 від 12.09.1990 (а.с. 154). 30.08.2006 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Мотилюком О.В. та зареєстровано в реєстрі за №5-583, успадкувала за померлим [INFO] чоловіком [PERSON] частку його майна, що складається з 19/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за [ADDRESS] , належних померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою вінницької державною нотаріальною конторою 11.03.1997 за реєстровим №9-634 та зареєстрованого КП «ВМБТІ» 04.04.1997 в реєстровій книзі за реєстровим №9646 (аркуш 98 і.с.). Окрім того, 30.08.2006 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Мотилюком О.В. та зареєстровано в реєстрі за №5-584, успадкувала за померлим [INFO] батьком [PERSON] частку його майна, що складається з 19/50 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель за [ADDRESS] , належних померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою вінницької державною нотаріальною конторою 11.03.1997 за реєстровим №9-634 та зареєстрованого КП «ВМБТІ» 04.04.1997 в реєстровій книзі за реєстровим №9646 (аркуш 101 і.с.). Відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «ВМБТІ» станом на 13.12.2017 на житловий будинок [ADDRESS] , власниками даного будинковолодіння є: [PERSON] - 19/50 частки; [PERSON] - 6/25 частки; [PERSON] - 19/100 частки та [PERSON] - 19/100 частки (а.с. 11). Згідно вищезазначеного технічного паспорту будинковолодіння на частку у якому претендує позивач складається з: Житловий будинок «А»; Прибудова «А1», «A2», «a1», «a2»; Погріб «п/Ж»; Баня «Б2»; Гараж «Г»; Убиральня, навіс «В», «З»; Огорожа №1-3 (а.с.11-19). Відповідно до актового запису про смерть №3580 від 29.12.2008 складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] померла [INFO] . Місце проживання померлої особи зазначено: [ADDRESS] (а.с.91). З повідомлення Першої вінницької державної нотаріальної контори №1895/01-16 від 28.11.2022 наданого на виконання ухвали суду від 03.11.2022, встановлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно із даними Спадкового реєстру не заводилась (а.с. 69). З довідки про реєстрацію місця проживання особи за №51964 виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради 28.10.2022, судом встановлено, що з 13.07.2006 зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 18.01.2023 за №4155 (а.с.59,94). Згідно ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті особи відкривається спадщина. Положеннями ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування відбувається за заповітом або за законом. Оскільки судом не встановлено, що [PERSON] за життя залишила заповіт, у відповідності до положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, судом встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом, після смерті [PERSON] є її донька, відповідач по справі, [PERSON] , що підтверджується актовим записом про народження [PERSON] №3989 від 12.09.1990, в якому зазначено, що [PERSON] є її матір`ю. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Документами (доказами), які свідчать про обставину того, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем можуть бути: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Незважаючи на те, що такий спадкоємець жодних дій для прийняття спадщини не здійснював або навіть не знав про сам факт її відкриття, він вважатиметься таким, що прийняв її в силу норми ч. 3 ст. 1268 ЦК, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З актового запису про смерть [PERSON] №3580 від 29.12.2008, судом встановлено, що останнім місцем її проживання (до дня смерті [INFO] ) було [ADDRESS] . Вказана квартира згідно довідок Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради за №51964 від 28.10.2022 та № 4155 від 18.01.2023, з 13.07.2006 по теперішній є зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] , а тому оскільки [PERSON] не заявила про свою відмову від спадщини у встановленому законом порядку, суд констатує, що вона, як особа, яка постійно проживала з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину у вигляді 19/100 частки спірного будинковолодіння, що за життя належала [PERSON] . Попри те, що [PERSON] не оформила у встановленому законом порядку своїх спадкових прав на наведену частку у спірному будинковолодінні, після смерті [PERSON] у неї виникло відповідне майнове право на це майно. Окрім того, як зазначалось вище, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.08.2006 посвідченого державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори Мотилюком О.В., зареєстрованого в реєстрі за №5-584, [PERSON] є власником 19/100 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] ) Позивач, пред`являючи позовні вимоги до відповідача, як власника 19/50 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] ([ADDRESS] ) та визнання за ним права власності на спірну частку будинковолодіння посилається на те, що відповідач, в спірному будинку ніколи не проживала, за будинком та прибудинковою земельною ділянкою не доглядала та не доглядає, житловий стан не підтримувала та не підтримує, своєю часткою в будинковолодінні не цікавиться, жодних витрат по його утриманню не несла та не несе. Позивач, як співвласник будинку, несе витрати по відновленню та ремонту будинку, зокрема, частини, яку відповідач успадкувала після смерті батька та матері. Позивач несе всі витрати по оплаті комунальних платежів, сплати податків тощо. Крім того позивач вказує, що він позбавлений можливості провести капітальний ремонт комунікацій будинку, оскільки проведення такого ремонту потребує згоди та участі всіх співвласників майна, яку отримати від співвласника [PERSON] неможливо, оскільки йому невідоме її місце знаходження, що в свою чергу порушує його права. Також позивач вказує й на те, що спільне користування будинковолодінням є неможливим, оскільки частка співвласника [PERSON] є незначною. Вирішуючи позовні вимоги по суті суд виходить з наступного. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). У відповідності до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тлумачення пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України свідчить, що припинення права на частку може відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення порушення прав інтересів співвласника, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку (постанова Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17, провадження № 61-42000св18). У постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження №12-180гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи». Судом встановлено, що позивач по справі в період з 17.07.2000 по 14.08.2008 поніс витрати зі сплати земельного податку фізичних осіб, що підтверджується копією квитанції на прийом податкових платежів серії ХВ №564698 від 17.07.2000 та копією квитанції на прийом податкових платежів серії АХ №093567 від 17.07.2001 (а.с. 24), копією квитанції на прийом податкових платежів серії ВР №675035 від 09.11.2002 та копією квитанції на прийом податкових платежів серії ВР №661364 від 17.07.2003 (а.с. 25), копією квитанції за №34 від 22.07.2004 (а.с.23), копією квитанції за №10 від 13.07.2005 (а.с. 22), копією квитанції за №22 від 22.11.2006 (а.с. 31), копією квитанції за №158 від 14.11.2007 (а.с. 35), та копією квитанції за №158 від 14.08.2008 (а.с. 32). Відповідно до довідки Комітету мікрорайону «Корея» від 22.12.2020 за №983, видана [PERSON] , який проживає (зареєстрований) за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , за даною адресою також проживають: [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (зять) та [PERSON] (онук) (а.с. 41). Дана обставина також підтверджується довідкою Комітету мікрорайону «Корея» від 27.01.2021 за №82 та довідкою Комітету мікрорайону «Корея» від 04.10.2022 за №634 (а.с. 42-43). З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що відповідач з 13.07.2006 по теперішній час проживає за іншою адресою, відомостей про те, що відповідач з 2006 року виявляла будь-який інтерес до успадкованого майна, матеріали справи не містять. Відповідач будинком не цікавиться, витрат на його утримання не несе, його не обслуговує, обов`язок з утримання майна не виконує, що призвело до того, що будинок потребує ремонту, що неможливо здійснити без її згоди як співвласника, що порушує інтереси позивача. Свідоме ігнорування відповідачем протягом більш як шістнадцять років, своїх обов`язків як співвласника спірного будинковолодіння з його утримання та підтримання його належного стану, байдужість до цього майна, ще раз підтверджує обставину того, що припинення її права власності/права на це майно не завдасть їй чи членам її сім`ї будь - якої шкоди. Враховуючи все вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позову та припинення права власності [PERSON] на 19/100 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , ([ADDRESS] ) та припинення права на майно [PERSON] , а саме на 19/100 частки садибного (індивідуального) житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ), яку нею успадковано після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , з підстав визначених у п.п.1,4 ч. 1 ст. 365 ЦК України (частка [PERSON] є незначною та припинення її права/права власності не завдасть істотної шкоди її інтересам, як співвласника спірного будинковолодіння. Обставини для такого припинення, які регламентовані наведеними вище нормами закону судом достовірно встановлено. Розмежування судом частки, на яку претендує позивач в спірному будинковолодінні, в розмірі 19/50 на дві частки, перша з яких це частка в 19/100, на яку [PERSON] у встановленому законом порядку своє право власності зареєструвала, на другу з яких в 19/100 права власності не зареєструвала, але в розумінні закону набула на нього право (успадкувала після смерті матері [PERSON] ), не впливає на суть позовних вимог. Згідно з висновком від 12.09.2022 за №22 про визначення вартості 19/50 часток ( [PERSON] 19/100, [PERSON] - 19/100) житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] ), виконаного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , вартість наведеної частки, станом на час складення висновку становить 167000,00 гривень (а.с.8). Наведена сума коштів, як вартість 19/50 часток спірного будинковолодіння в розмірі 167000,00 гривень, внесена позивачем [PERSON] на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області відповідно до ч.2 ст.365 ЦК України, що підтверджується квитанцією №9300-9373-0671-4144 від 29.03.2023 АТ «ПриватБанк» (а.с. 140). Юридичний факт надходження на депозитний рахунок суду (ТУ ДСА України у Вінницькій області) коштів в сумі 167 000,00 грн., внесених [PERSON] в якості компенсації вартості частки майна [PERSON] підтверджується довідкою ТУ ДСА України в Вінницькій області від 30.03.2023 №04-28/11-19 (а.с. 141). Вказана сума підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, в якості компенсації за припинення її права на майно у виді 19/50 часток спірного будинковолодіння. Розподіл судових витрат суд не проводить, оскільки позивач просив залишити судові витрати за ним. На підставі викладеного та

Outcome: approved