Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся з заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. У даній заяві зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого 13.07.2006 органом приватизації Соснівського районного виконачвчого комітету , [PERSON] належала частина квартири за адресою [ADDRESS] . 10.08.2006 вказана частина квартири була зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 15693572). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1489, виданого 10.11.2022 державним нотаріусом Третьої черкаської державної нотаріальної контори, [PERSON] належала ще частина квартири за адресою [ADDRESS] . 10.11.2022 вказана частина квартири була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер 48388088). [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира. Заповіту померла не складала. У зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом. [PERSON] проживала у вказаній квартирі з 1985 року по січень 2023 року. З 1985 року по січень 2022 у цій квартирі проживав [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. З березня 2016 року по теперішній час в квартирі проживає [PERSON] . У період з 1985 року по 1988 рік [PERSON] та [PERSON] проживали у вказаній квартирі однією сім`єю. В період з 1989 року по лютий 2016 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю у вказаній квартирі, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. З березня 2016 року по липень 2021 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю у вказаній квартирі, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. З серпня 2021 року по січень 2022 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю у вказаній квартирі, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. З січня 2022 року по січень 2023 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю у вказаній квартирі, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. Також [PERSON] доглядав за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а після їх смерті займався похованням. Таким чином, заявник з березня 2016 року по січень 2023 року (6 років та 10 місяців) проживав однією сім`єю з [PERSON] . У зв`язку з цим [PERSON] є спадкоємцем четвертої черги за [PERSON] . Спадкоємців іншої черги у [PERSON] немає. Весь період спільного проживання із заявником та на час смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Інших членів сім`ї, малолітніх чи неповнолітніх утриманців на день смерті [PERSON] зареєстровано не було. Заявник весь період часу був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Однак, як вказано вище з березня 2016 року по січень 2023 року заявник фактично проживав разом з спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю та доглядав її, а після смерті- похованням. Однак, враховуючи те, що заявник та померла [PERSON] хоч і проживали разом, але були зареєстровані в різних місцях, заявник не має можливості підтвердити свій статус спадкоємця четвертої черги та оформити спадщину. Просить встановити юридичний факт того, що [PERSON] проживав однією сім`єю з [PERSON] з березня 2016 року по січень 2023 року. У судовому засіданні заявник та його представник підтримли заяву та просили її задоволити. Окремо повідомили, що заявник проживав з [PERSON] як тітка та племінник. Заявник допомагав з братом [PERSON] , оскільки останній мав проблеми зі здоров`ям. У квартирі також проживала і мати заявника, оскільки після розлучення не мала де жити. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона проживає за адресою [ADDRESS] та бачила як [PERSON] приходив до своєї матері, яка проживала в одній квартирі з [PERSON] , та до своєї тітки. Свідок [PERSON] повідомила суду, що заявник це син її подруги, яка проживала разом з [PERSON] . Повідомила, що [PERSON] проживав разом з матір`ю у квартирі за адресою [ADDRESS] . Також заявник допомагав доглядати за братом [PERSON] , оскільки він не міг ходити. Їй відомо, що [PERSON] поставив у квартирі нові двері та вікна. Свідок [PERSON] повідомив, що є батьком заявника. З 2016 року його син проживав разом з матір`ю у квартирі за адресою [ADDRESS] , допомагав їй. З матір`ю заявника він розлучений, але був у гарних відносинах. У квартирі по [ADDRESS] заявник поставив вікна, займався похованням [PERSON] , а до цього допомагав доглядати за її братом. Свідок [PERSON] суду повідомив, що є товаришем заявника та йому відомо, що останній проживав за адресою [ADDRESS] . Повідомив, що за цією адресою у квартирі заявник разом зі свіідком ставив вікна. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] , 1953 року народження, померла [INFO] , про що свідчить надана копія свідоцтва серії [NUMBER] . Метою звернення до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як зазначається у заяві та у поясненнях заявника під час судового засідання, є підтвердження статуса спадкоємця четвертої черги та оформлення спадщини. Заявник посилається на те, що проживав зі спадкодавцем однією сім`єю, мав спільний побут, взаємні права та обов`язки, а відтак має право на спадкування, як такий, що проживав з спадкодавцем однією сім`єю більше 5 років. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 21 постанови Пленуму Пунктом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судовому практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18). Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Звертаючись з заявою до суду, заявник наводить аргументи про те, що спільно проживав із померлою в одній квартирі однією сім`єю, мав спільний побут, взаємні права та обов`язки, а відтак має право на спадкування, проте вищевказані доводи, як підтвердження проживання однією сім`єю, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. В якості доказів заявник надав лікарське свідоцтво про смерть, де одержувачем зазначений [PERSON] , та акт опитування сусідів від 23.01.2023. Щодо Акту опитування сусідів варто зауважити, що 13 липня 2022 року Виконавчий комітет Черкаської міської ради вніс зміни до свого попереднього рішення від 05 липня 2022 року № 505 «Про затвердження Положення про порядок посвідчення акту опитування сусідів та видачі довідок щодо проживання громадян у місті Черкаси». Також затвердив нову редакцію складання акту опитування сусідів та видачі довідок з проживання громадян у місті Черкаси. Отже, указаний вище акт не засвідчений посадовою особою Департаменту соціальної політики. Окрім цього, підписантами даного акту є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які допитані свідками у судовому засіданні. Так, судом встановлено, що тільки [PERSON] є сусідкою [PERSON] , інші є подругою матері заявника, батьком заявника та товаришем заявника та не є сусідами. Крім того, заявником в якості доказів додано копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію її паспорту, договору -замовлення на організацію та проведення поховання, квитанції про купівлю ритуальної атрибутики. Суд оцінює критично вищевказані письмові докази в сукупності із іншими дослідженими у справі доказами та приходить до переконання про те, що обставини наведені заявником не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. До таких висновків прийшов Верховний суд у справі № 542/1648/19 (провадження № 61-20204св21), виклавши їх у постанові від 25 травня 2022 року. Також суд критично оцінює пояснення свідка [PERSON] , який є батьком заявника. Більш того, суд звертає увагу на те, що наразі не існує жодних перепон у оформленні спадкових прав заявником, оскільки відсутнє рішення нотаріуса (постанова) про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Разом із тим, заявником не доведено доказами реальності сімейних відносин, наявності спільного бюджету з померлою, їх спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, надання взаємної допомоги, домовленостей про порядок користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Належних та допустимих доказів на спростовання наведеного позивачем надано не було, клопотань щодо проведення будь-яких експертиз не заявлялося. Відтак, суд прийшов до переконання про те, що заявником не подано належних та допустимих доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України дійсного перебування у сімейних відносинах із [PERSON] , постійного проживання з померлою за однією адресою з 2016 року, а відтак у заяві про встановлення факту проживання обнією сім`єю необхідно відмовити за недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed