Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва надійшла заява адвоката Падох О.І., подана в інтересах [PERSON] щодо ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: [PERSON] про стягнення судових витрат в розмірі 77 586,00 грн, які позивач поніс у зв`язку з розглядом його позовної заяви. Заява обґрунтована тим, що 08.08.2022 року ухвалено рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним правочинів та зобов`язання вчинити дії. Вказаним рішенням позовні вимоги задоволено частково, проте в резолютивній частині рішення не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.270 ч.4 ЦПК України при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення сторони викликаються в разі необхідності. В зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути вищевказану заяву без виклику учасників справи. Суд, дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 08.08.2022 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним заяви [PERSON] (зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) від 09.11.2018 року про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 27.08.2013 року та від 09.11.2018 року про часткову відмову від дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг № [NUMBER] від 27.08.2013 року. В іншій часині позовних вимог відмовлено. Однак, при ухваленні судового рішення, судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат, а саме не стягнуто витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, як закріплено у частині першій ст. 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини другої ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до частини четвертої ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Падох О.І. було надано договір № АА00038 про надання професійної правничої допомоги від 05.07.2019, відповідно до якого Адвокатське об`єднання «АЙПІСТАЙЛ» надало позивачу [PERSON] правничу допомогу у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним правочинів та зобов`язання вчинити дії. Відповідно до платіжних доручень до Актів про виконаних послуг, загальна вартість правової допомоги складає 77 586,00 грн, яка сплачена позивачем. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд, ураховуючи, що позов [PERSON] до [PERSON] , Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», третя особа: [PERSON] про визнання недійсним правочинів та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, при цьому, частина задоволених вимог становить третину від заявлених вимог позивача, дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог до 30 000 грн. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне заяву представника позивача - адвоката Падох О.І. про ухвалення додаткового рішення суду задовільнити частково, ухвалити додаткове рішення в частині стягнення судових витрат по оплаті правничої допомоги в сумі 30 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial