Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

31.01.2023 року позивачка [PERSON] звернулася до Сколівського районного суду Львівської області із позовною заявою до [PERSON] , з участю третьої особи - Органу опіки і піклування Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 21.03.2023 року, після отримання судом інформації про місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14.12.2009 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 16 травня 2019 року, шлюб - розірвано. Оскільки батько дітей не брав ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей у липні 2019 року вона звернулась до Сколівського районного суду Львівської області із заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Рішенням суду ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Вказане рішення знаходиться на виконанні в Сколівському ВДВС у Стрийському районі ЛО ЗМУМЮ. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах від 01.01.2023 року, заборгованость зі сплати аліментів станом на 01 січня 2023 року становить 103 009,41 грн. Крім цього вказує, що відповідач неодноразово обіцяв їй матеріально допомагати дітям та піклуватися про них. Обіцяв, що буде робити це добровільно, якщо вона відмовиться від поданої заяви про стягнення аліментів в 2017 році, від примусового виконання рішення в органах виконавчої служби в 2019 році, від обвинувачення під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення його у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України в 2022 році. Жодні її поступки його поведінки не змінили. Відповідач так і не почав проявляти щодо дітей батьківської уваги та турботи, не почав піклувався про фізичний та моральний їх розвиток, матеріально не допомагає. На сьогоднішній день діти проживають разом зі нею за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання дітей. Окрім цього, даним актом встановлено, що умови проживання дітей в сім`ї задовільні, діти повноцінно забезпечені харчуванням, одягом, засобами гігієни, окремою житловою кімнатою. Вона, як мама [PERSON] та [PERSON] , самостійно забезпечує дітей всім необхідним, приділяє належну увагу повноцінному вихованню, приділяє увагу їх навчанню та розвитку. Батько дітей ніколи в школі не бував, вихованням та навчанням не цікавився, ніяким чином не піклується про дітей, станом їх здоров`я, зокрема - медичним доглядом, лікування, що підтверджується довідками, виданими сімейним лікарем [PERSON] . Також, такий не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовкою до самостійного життя, не надає донькам доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Всі питання щодо виховання на сьогоднішній день вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Діти знаходиться на повному її утриманні. Оскільки, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, змушена звернутись в суд із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, але попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не з`явився, але попередньо подав заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити без його участі. Крім цього зазначив, що позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує щодо задоволення таких. Третя особа - Орган опіки і піклування Грабовецько-Дулібської сільської ради Стрийського району Львівської області, будучи належним чином повідомлена про дату та час судового засідання, явку свого представника в таке не забезпечила, але попередньо від в.о. начальника служби І. Болеста надійшло до суду клопотання в якому просить, у зв`язку з відмовою від батьківських прав відповідача [PERSON] , розглянути справу без участі третьої особи за наявними в матеріалах справи документами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 14 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , та [INFO] - дочка [PERSON] . Вказане підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 08.06.2010 року Верхньосиньовидненською селищною радою Сколівського району Львівської області (актовий запис №20) та копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області (актовий запис №24). Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 16.05.2019 року шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] , 14.11.2009 року Труханівською сільською радою Сколівського району Львівської області, розірвано. Після розірвання шлюбу залишено позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 22.11.2019 року Грабовецькою сільською радою Стрийського району Львівської області, між [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2019 року укладено шлюб, та присвоєно прізвище дружині - « [PERSON] ». Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 14.09.2022 року комісією Грабовецько-Дулібської сільської ради Гірненського старостинського округу Стрийського району Львівської області, неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] , окрім доньок входять [PERSON] , [INFO] - вітчим, [PERSON] , [INFO] - син. Виявлено, що за даним господарством рахується: житловий будинок, загальною площею - 49,2 кв. м., житлова - 24,3 кв. м. Крім цього зазначено, що гр. [PERSON] являється багатодітною матір`ю, яка разом зі своїм чоловіком [PERSON] виховують та доглядають дітей. Умови проживання сім`ї задовільні, діти повноцінно забезпечені харчуванням, одягом, індивідуальними засобами гігієни та забезпечені окремою житловою кімнато. Житловий будинок газифікований та забезпечений водопостачанням. Діти навчаються в Довголуцькій СЗОШ І-ІІ ступенів. Згідно довідки №62, виданої 16.09.2022 року директором Довголуцької середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кумечко Л.І., [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] дійсно навчаються в 7-му та в 2-му класах даного закладу освіти. Батько дітей, [PERSON] , ніколи не бував в школі, вихованням та навчанням дітей не цікавився. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої директором школи Довголуцької середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кумечко Л.І., та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається в Довголуцькій школі з четвертого класу (з 01 вересня 2019 року). Під час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениця. [PERSON] приділяє належну увагу вихованню дочки. Батько дівчинки жодного разу до школи не приходив, навчанням та поведінкою дитини не цікавився. Відомо, що батько дочки з ними не проживає та не приймає участі у її вихованні. Відповідно до характеристики [PERSON] , наданої директором школи Довголуцької середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Кумечко Л.І., та класним керівником [PERSON] , [PERSON] навчається в школі другий рік. Учениця має охайний вигляд, приходить до школи завжди в чистому одязі. Навчальним матеріалом на кінець першого навчального року оволоділа на середній рівень. Мати забезпечує дитину залежно від потреб, завжди цікавиться навчанням доньки, бере активну участь у житті класу, школи. [PERSON] школу не відвідує лише по хворобі. До школи приходить завжди вчасно. Згідно довідок КНП «Абулаторія загальної практики Сімейної медицини-1», [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на диспансерному обліку не перебувають. На даний час практично здорові. Згідно рекомендаційного листа керівника ресторану «А la minute» Н. Морквич, за час спільної праці в ресторані, [PERSON] , з 18.08.2021 року зарекомендувала себе як надійний та лояльний працівник. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, наданої головним державним виконавцем Сколівського ВДВС у Стрийському району Львівської області ЗМУ МЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №453/878/19, виданого 11 жовтня 2019 року Сколівським районним судом Львівської, [PERSON] нарахована заборгованість зі сплати аліментів відповідно до вказаного виконавчого листа станом на 01.01.2023 року в сумі 103 009 грн. 41 коп. Відповідно до статтей 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Згідно статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як зазначено у пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. Однак, реалізація таких обов`язків держави вимагає від Відповідача активних дій, які б свідчили про його бажання скористатись такою допомогою держави. Однак, як вже зазначалось вище, відповідач самоусунувся від виховання власних дітей, не бажає з ними спілкуватись та дбати про них. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно доньок, зокрема, цікавитися такими, їх життям, потребами, матеріально допомагати, дбати про їх культурний та духовний розвиток, спілкуватися з ними, свідомо ухиляється від виконання таких обов`язків, оскільки жодних об`єктивних перешкод для виконання ним батьківських обов`язків судом не встановлено. Відповідач фактично самоусунувся від виховання та утримання дітей, не виявляє у відношенні доньок батьківської турботи, що вказує на нехтування ним як своїх батьківських прав так і батьківських обов`язків. Доказів протилежного відповідачем до суду подано не було. Натомість, в матеріалах справи міститься заява, в якій останній надав свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , ґрунтуються на нормах чинного законодавства і підлягають до задоволення.

Outcome: approved