Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить зменшити розмір аліментів, який присуджений рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 16 січня 2017 року та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Також просить зменшити розмір аліментів, який присуджений судовим наказом Комунарського районного суду у м. Запоріжжя від 22 квітня 2020 року та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з [PERSON] , який розірвано від 22 жовтня 2015 року, [INFO] у них народився син - [PERSON] . Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 16 січня 2017 року задоволено вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 %прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 6квітня 2019 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб, від якого [INFO] народився син - [PERSON] . Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Вищевказані судові рішення про стягнення аліментів пред`явлені відповідачами до виконання. Вказав, що ухвалюючи судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , суд не врахував ті обставини, та сама [PERSON] не вказала, що він вже сплачує аліменти на іншу від шлюбу дитину [PERSON] , [INFO] . При цьому, вважає, що частки на утримання дітей аліментів мають бути рівними, оскільки й діти є рівними один перед одним. Таким чином, у сукупності на сьогоднішній час з позивача здійснюються відрахування аліментів на двох дітей у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку та доходу, усупереч, на думку позивача, того, що діючим законодавством передбачено стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини доходу. Такий розмір, що наразі стягується з позивача на користь відповідачів, є завеликим і на час видання судового наказу від 22 квітня 2021 року не було враховано, що позивач сплачує аліменти на утримання сина від першого шлюбу, а спір мав бути вирішеним у позовному провадженні з залученням заінтересованих осіб. Вказує, що наразі його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у розмірі половини доходу, адже при сплаті таких аліментів, коштів, які залишаються в нього, недостатньо для проживання, для свого утримання, сплати за житло та комунальні послуги, купівлю собі продуктів харчування та інших життєво необхідних речей. Також, зі своєї заробітної плати він дає кошти своїм батькам - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які є пенсіонерами. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги за вказаними вище обставинами, просив позов задовольнити. Також зазначив наступне. Він зараз є військовослужбовцем, його дохід у зв`язку із запровадженням військового стану та збільшенням заробітної плати, в порівнянні з 2017 та 2021 роками, коли судовими рішеннями присуджувались аліменти, збільшився. Але він вимушений наразі сплачувати до 70 відсотків своєї заробітної плати на аліменти та штрафи, які на нього покладені у зв`язку з неповною сплатою аліментів. Тому коштів, що залишаються, недостатньо для забезпечення власного існування. Більш того, він не може за недостатністю коштів допомагати своїм батькам, які є пенсіонери, є внутрішньо переміщеними особами, такими, що втратили своє житло внаслідок бойових дій. Крім того, вказав, що змушений за власний рахунок купувати собі форму, техніку, ремонтувати техніку, яка використовується в бойових діях. Відповідачем [PERSON] 01.03.2023 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі за наступних обставин. Вважає, що розмір присуджених на дітей аліментів як на підставі рішення суду, так і на підставі судового наказу відповідає вимогам сімейного законодавства, а їх зменшення у зв`язку з тим, що позивач сплачує аліменти на двох дітей та допомагає батькам , без доведення значного погіршення внаслідок цих обставин його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та су перечуватиме їх інтересам. Більш того, відповідачка [PERSON] наразі знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, також окрім спільної дитини, на її утриманні знаходиться донька від першого шлюбу [INFO] . Вказані факти разом з неможливістю влаштувати дітей до дошкільного та шкільного закладу на очне навчання у зв`язку з воєнними діями унеможливлюють її працевлаштування. Отже, зменшення розміру аліментів на спільну дитину поставить відповідачку в скрутне матеріальне становище, що негативно відобразиться на дитині. Представник відповідача [PERSON] -адвокат Боярчук Н.В. в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав, висвітлених у відзиві на позов. Відповідачем [PERSON] 09.05.2023 подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі за наступних обставин. Зазначає,що зміна сімейного стану позивача - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, про що неодноразово в свої рішеннях зазначає Верховний суд. Позивач не надав жодних доказів погіршення його матеріального стану . Також не знаходить свого підтвердження доказами і твердження позивача про надання коштів батькам. Отже, зменшення розміру аліментів без підтвердження погіршення матеріального стану позивача, суперечитиме ст. 192 СК України та не буде спрямовано на належне забезпечення дитини- сина [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме його інтересам. Безпідставно стверджуючи про погіршення свого матеріального стану, позивач не вказує в позовній заяві про наявність у нього нерухомого майна та транспортнихзасобів на праві власності. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухомемайно № 331367252 від 05 травня 2023 року позивач є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер: 2323686600:12:016:0426. Також, згідно витягів з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 05 травня 2023 року за позивачем зареєстровані транспортні засоби марки «OPEL OMEGA» та марки «ВАЗ 21063». Отже, відповідно до ст. 182 СК України та усталеної практики Верховного Суду, суд зобов`язаний врахувати наявність вищевказаного нерухомого та рухомого майна на праві власності у позивача при ухваленні рішення у цій справі. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, з врахування обставин, викладених у відзиві на позов. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. [PERSON] та [PERSON] з 21 листопада 2009 року перебували у шлюбі, зареєстрованому ВРАЦС Вовчанського РУЮ Харківської області шлюбі, актовий запис № 170, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON] . Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Заочним рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 16 січня 2017 року, яке набрало законної сили 27.01.2017, задоволено вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 6квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб, актовий запис № 239 , від якого [INFO] народився син - [PERSON] . Комунарським районним судом м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. ІV. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно ст.ст. 180, 182 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як вбачається зі ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів:а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу зазначених норм права та з правових висновків, викладених в постановах ВС вбачається, що підставами для зміни розміру аліментів є значне покращення або погіршення матеріального стану платника або одержувача аліментів. Сама по собі зміна сімейного положення, шлюб, народження іншої дитини та інші чинники, без доведеності погіршення внаслідок їх настання матеріального стану-не можуть бути безумовними підставами для зменшення розміру аліментів. Вказані висновки викладені в постановах ВС від 16.09.2020 № 565/2071/19; від 03.06.2020 № 760/9783/18-ц; від 28.05.2021 № 715/2073/20; від 20.12.2021 № 681/15/21. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача про погіршення його матеріального стану у зв`язку зі стягненням аліментів на двох дітей не підтверджується жодним доказом. Навпаки, в судовому засіданні позивач заявив, що його дохід у зв`язку із запровадженням військового стану, а він є військовослужбовцем, та збільшенням заробітної плати, в порівнянні з 2017 та 2021 роками, коли судовими рішеннями присуджувались аліменти, збільшився. Крім того, сплата заборгованості по аліментам не може свідчити про неможливість позивача сплачувати аліменти на утримання спільних з відповідачками дітей у розмірі, визначеному судовими рішеннями. Також суд знаходить неспроможними доводи позивача щодо порушення судом норм цивільного процесуального законодавства при винесенні судового наказу про стягнення з нього аліментів, адже наказ набрав законної сили та є обов`язковим для виконання. Також, позивачем не доведено жодними доказами недостатності розміру пенсійного забезпечення для задоволення потреб батьків позивача, і таким чином, потреби їх в сторонній допомозі, зокрема сина, тобто позивача по справі. Отже, аргументи позивача про те, що у зв`язку зі стягненням аліментів на двох дітей у визначеному судами розмірах, у нього не залишається коштів на забезпечення власного існування, без надання відповідних доказів, не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей в розумінні ст.192 СК України. Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що згідно матеріалів справи, з позивача стягуються аліменти на кожну дитину в розмірі по 1/4 частки від заробітку (доходу) (з відповідними встановленими законом гарантійними рамками), щомісячно, до їх повноліття, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у обраний [PERSON] спосіб про зменшення розміру часток аліментів з 1/4 до 1/6 від заробітку (доходу) на утримання кожної дитини.

Outcome: dismissed