Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання договору виготовлення та поставки меблевих виробів, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 26.10.2020 року між позивачем [PERSON] та ФО-П [PERSON] був укладений договір №681 виготовлення та поставки меблевих виробів на загальну суму 96 650 грн. За п.2.4.1 даного договору позивач в день підписання договору сплатила 70% від загальної вартості товару, що склало 67 655 грн. Відповідно до п.3.1 договору відповідач виконав технологічний обмір приміщення, в якому буде розміщений товар. В подальшому відповідач повідомив, що втратив блокнот, в якому були занотовані заміри і позивач надіслала фото кухні і тумби для санвузлу, які вона хотіла бачити виготовленими ФО-П [PERSON] . В порушення п.2.1 договору відповідач не склав специфікацію товару та не надав дизайнерський проєкт (ескіз) передбачений п.1.1, який є невід`ємною частиною договору. 30.03.2021 року відповідач частково привіз кухню, але тумбу в санвузол не доставив, чим порушив п.3.2 договору. Але, не дивлячись на вказане, позивач оплатила відповідачу відповідно до п.2.4.2 договору 25% від загальної суми вартості товару, що склало 24 160 грн. Однак відповідачем також було порушено п.4.2.3 договору, за змістом якого передбачено, що після прийняття товару на місці відбувається підписання акту прийому-передачі. В подальшому позивачем було виявлено невідповідності щодо матеріалів, з яких мав бути виготовлений товар та порушення процесу виготовлення, а саме: відповідно до домовленостей матеріалом меблів мало бути egger, а вони були виконані з матеріалів вітчизняного виробника; фурнітура була замовлена німецької фірми Blum, а встановлено фірми Muller; встановлений графіт не відповідає характеристикам фасаду кухні, що унеможливлює користування шафою. Крім того, встанолення ручки повинно бути голо, а відповідачем було зроблено за допомогою фрезерування. 30.03.2021 року при виконання монтажних робіт про всі виявлені недоліки відповідачу було повідомлено та про невідповідність меблів і фурнітури. Однак відповідач почав кричати і відстоювати свою позицію, а згодом монтажники за його вказівкою припинили роботу і всі покинули приміщення. Далі відповідач почав уникати зустрічей і контакту з позивачем, порушуючи п.5.7 договору, яким передбачено термін здійснення монтажу не більше 10 днів. Оскільки відповідач не виконав п.1.1; 3.4; 4.2.3; 5.7 договору, тому позивач вважає, що дані обставини є підставою для розірвання договору та відшкодування збитків в розмірі 91 815 грн., які просить стягнути в судовому порядку разом з 27 544 грн. 50 коп. вартості зростання аналогічних послуг на 30% на день звернення до суду, 5 000 грн. моральної шкоди та судових витрат. Відповідач ФО-П [PERSON] в судові засідання не з`явився, але у направленому відзиві до суду, підписаному представником відповідача [PERSON] , позов не визнав, пояснивши у відзиві, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено 26.10.2020 року договір виготовлення та поставки меблевих виробів №681. Під час підписання даного договору було прийнято рішення не підписувати специфікацію та не складати дизайнерський проєкт, оскільки досягнуто усних домовленостей і обговорено всі нюанси щодо виготовлення кухні шляхом складання технологічного екскізу. Замовником було сплачено загалом 91 825 грн. за вартість товару, що складає 95% від вартості замовлення згідно п.2.4 і п.2.4.2 договору. 30.03.2021 року на виконання п.4.1.1 договору було виготовлено та доставлено меблеві вироби за узгодженою адресою, однак змонтувати кухонні меблі не вдалося, оскільки позивач з невідомих причин почала поводити себе агресивно, виник конфлікт і позивач вигнала відповідача з командою монтажників з квартири. За змістом п.4.2.4 договору замовник зобов`язується письмово повідомити виконавця про виявлені недоліки товару протягом 3 робочих днів з дня їх виявлення, після чого сторони спільно письмово визначають строк і порядок усунення виконавцем виявлених недоліків. Але спілкування з позивачкою не дало жодних результатів. Позивач так і не дала відповідь щодо виявлених недоліків товару та причину недопуску монтажників до встановлення меблів. Позивач не надала доказів, що поставлені меблі мають істотні недоліки, хоча вимагає розірвання договору і повне відшкодування шкоди, при цьому не бажає згідно чинного законодавства пропорційного зменшення ціни товару або безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк або відшкодування витрат на усунення недоліків товару. На даний час неможливо розірвати договір і повернути позивачці сплачені нею кошти, оскільки відповідачем було виконано 95% від всього обсягу замовлення, що є порушенням ст.610-611; 651-652 ЦК України. Так позивач не надала доказів щодо неналежності виготовлених матеріалів замовленню, надані фото не можуть підтвердити недоліки здійснені саме відповідачем. Позивач не дала можливості відповідачу виявити недоліки товару, не склала акт про недоліки, не провела експертизу. Тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши відеоматеріал, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1, 3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ч.1, та 2, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.1, ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. 23.01.2004 року [PERSON] зареєстрований за №20650170000029566 фізичною особою-підприємцем, код КВЕД 36.11.0 - виробництво меблів для сидіння; код КВЕД 36.12.0 - виробництво меблів для офісів та підприємств торгівлі; код КВЕД 36.14.0 - виробництво інших меблів; код КВЕД 36.13.0 - виробництво кухонних меблів, що підтверджується витягом з сайту Міністерства юстиції України (а.с.18). Як встановлено в судовому засіданні, 26.10.2020 року між позивачем [PERSON] та ФО-П [PERSON] був укладений договір №681 виготовлення та поставки меблевих виробів (а.с.14-16). За змістом п.1.1 договору виконавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, виготовити, доставити, змонтувати та передати у власність замовника, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти та оплатити меблеві вироби (товар) в кількості та по цінам, відповідно до Специфікації та Дизайнерського проєкту (ескіза), які є невід`ємною частиною договору. За приписами ч.1, ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1, ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В порушення п.2.1 договору відповідач не склав специфікацію товару та не здійснив дизайнерський проєкт (ескіз) передбачений п.1.1, що було його обов`язком, які є невід`ємною частиною договору. Хоча представник відповідача і вказує у відзиві, що специфікація і дизайнерський проєкт не складались, оскільки було досягнуто усних домовленостей та обговорено всі нюанси виготовлення кухні шляхом складання технологічного ескізу, однак суд не може покласти в основу рішення вказану позицію відповідача, так як позивач заперечувала і зазначала, що ніяких домовленостей з цього приводу не було, а відповідач за своєю ініціативою не став складати вказані документи, запевнивши позивача про позитивний остаточний результат. Крім того, суд вважає, що вказана бездіяльність щодо нескладання відповідачем специфікації товару та дизайнерського проєкту (ескізу), який зобов`язався згідно вказаних документів здійснити виготовлення кухонних меблів та тумби для санвузла на замовлення позивача, є істотним порушенням умов договору, а саме п.1.1., а такожє порушенням ч.1, ст.629 ЦК України, за змістом якої договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як передбачено ч.1, ст.841 ЦК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. За змістом ч.1, ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Відповідно до п.2.1 - п.2.2 договору ціна кожної окремої одиниці товару визнається в Специфікації. Загальна вартість товару за цим договором становить 96 650 грн. За п.2.4.1 даного договору замовник здійснює оплату наступним чином: 70% від загальної вартості товару, що складає 67 655 грн., які вважаються завдатком та сплачуються замовником в день підписання договору, за п.2.4.2: 25% від загальної вартості товару, що складає 24 160 грн., не пізніше одного банківського дня до визначеного цим договором дати доставки товару і за п.2.4.3: 5% від загальної вартості товара, що складає 4 835 грн., на момент повного виконання договору виконавцем і підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (додаток №1 до договору). Згідно п.2.5 договору виконавець після отримання коштів готівкою видає замовнику товарний чек. Як підтвердили сторони по справі, а саме позивач в судовому засіданні, а представник відповідача у відзиві на позов, замовник [PERSON] сплатила 95% від загальної вартості товару, що становило 91 815 грн.: 75% від загальної сумі - в день підписання договору, 25% від загальної суми - за день до доставки товару на адресу помешкання позивача, тому дана обставина не підлягає доказуванню при розгляді справи в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. При цьому представник відповідача [PERSON] у відзиві зазначила оплачену позивачем суму в розмірі 91 825 грн., тобто більшою за умовами договору. Будь-яких письмових доказів сторонами не надано. Таким чином, позивач [PERSON] до дати монтажа кухонних меблів в своїй квартирі виконала умови укладеного договору з відповідачем. Як регламентовано ч.1, ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Відповідно до п.3.1-3.2 договору після оплати замовником завдатку в розмірі 70% від загальної вартості товару та отримання від замовника списку моделей побутової техніки виконавець здійснює технологічний обмір приміщення, в якому буде розміщено товар, протягом 45 робочих днів. Виконавець виготовляє товар протягом 45 робочих днів, який починає обчислюватись з наступного дня після дати технологічного обміру приміщення. За змістом п.5.2 договору під час підписання цього договору сторони обговорюють час проведення виконавцем технологічного обміру 26.10.2020 року. Тобто, саме 26.10.2020 року відповідач виконав технологічний обмір приміщення, в якому буде розміщений товар. Однак в порушення строків виконання замовлення товар був доставлений відповідачем до місця розміщення тільки 30.03.2021 року, тобто у понад 5-тимісячний термін. За змістом ч.1-3, ст.857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру. Згідно ч.1, ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. 30.03.2021 року відповідач частково привіз кухонний набір меблів, але тумбу для санвузолу не доставив, чим порушив п.3.2 договору. Але, не дивлячись на вказане, позивач оплатила відповідачу відповідно до п.2.4.2 договору 25% від загальної суми, що склало 24 160 грн., що було описано вище. Крім того, відповідачем також було порушено п.4.2.3 договору, за змістом якого передбачено, що після прийняття товару на місці відбувається підписання акту прийому-передачі, а після передачі грошових коштів група монтажників занесли меблі до квартири і зразу ж почали їх монтаж. В процесі розпакування і огляду товару перед монтажем позивачем було виявлено невідповідності щодо матеріалів, з яких мав бути виготовлений товар та порушення процесу виготовлення, а саме: відповідно до домовленостей матеріалом меблів мало бути egger, а вони були виконані з матеріалів вітчизняного виробника; фурнітура була замовлена німецької фірми Blum, а встановлено фірми Muller; встановлений графіт не відповідає характеристикам фасаду кухні, що унеможливлює користування шафою. Крім того, встанолення ручки повинно бути голо, а відповідачем було зроблено за допомогою фрезерування. 30.03.2021 року при виконання монтажних робіт про всі виявлені недоліки відповідачу було повідомлено та про невідповідність меблів і фурнітури. Представник відповідача не заперечує про претензії позивача, називаючи зазначені обставини виникненням конфлікту між позивачем і відповідачем під час монтажу товара. В свою чергу позивач у судовому засіданні пояснила, що після пред`явлення нею претензій відповідачу щодо відсутності частини товару, невідповідності замовлення елементів товару саме відповідач вчинив конфлікт, наполягав саме на такому замовленні позивача, а потім зупинив монтажні роботи і покинув з іншими монтажниками квартиру без будь-яких пояснень. В подальшому на зв`язок з нею не виходив. За приписами ч.2, ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В свою чергу ч.1-2, ст.852 ЦК України зазначає, що якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.4, ст.10 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про захист прав споживачів" від 1.12.2005 року №3161-IV за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Як наголошує ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Суд не може покласти в основу рішення звукозапис, що міститься на флеш-накопичувачу, наданому представником відповідача до відзиву і оглянутому у судовому засіданні, оскільки з даного доказу неможливо ідентифікувати осіб, дату, час та місце події, що є необхідною і обов`язковою умовою для оцінки доказів в їх сукупності. Таким чином, оскільки відповідачем були не виконані специфікація та дизайнерський проєкт, які є невід`єною частиною укладеного договору між сторонами по справі, які були б підписані сторонами договору, що вказувало б їхнє досягнення істотних умов договору, тому суд приймає до уваги і покладає в основу рішення пояснення саме позивача, яка виконала зі своєї сторони умови договору до моменту монтажа товару. При цьому відповідач та його представник не надали доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України щодо досягнення згоди з позивачем щодо виготовлення необхідних характеристик та елементів кухонного набору меблів та тумби для санвузлу за підписом відповідача та позивача. Крім того, отримавши від позивача 95% від загальної вартості товару, відповідач не зажадав і не склав акт прийому-передачи товару після його огляду позивачем перед монтажем, що передбачено умовами договору. За таких обставин суд вважає, що відповідачем були допущені істотні недоліки при виготовленні товару, які мали невідповідність замовленого матеріалу доставленому, його некомплектність, відсутність тумби для санвузла, з урахуванням значного порушення строку виготовлення товару. Тому такий договір підлягає розірванню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена сума в розмірі 91 815 грн. Крім того, суд вважає необхідним після сплати цієї суми позивачу зобов`язати останню повернути весь товар, доставлений їй в квартиру відповідачу в повному обсязі. Як наголошує ч.3, ст.652 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Оскільки ні законом, ні договором не передбачено стягнення з відповідача на користь позивача підвищення вартості послуг в часі на 30%, що на думку позивача складає 27 544 грн. 50 коп., тому в задоволенні цієї частини позову необхідно відмовити. Відповідно до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження завдання моральної шкоди позивачу відповідачем, тому в задоволенні частини позову про стягнення 5 000 грн. моральної шкоди необхідно відмовити. Враховуючи положення ст.133; 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позов частково, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави 2 147 грн. 20 коп. судового збору (1073 грн. 60 коп. х 2 задоволені судом позовні вимоги), від якого була звільнена позивач при зверненні до суду. Крім того, оскільки позивач помилково сплатила при зверненні до суду 4 371 грн. 60 коп. судового збору, тому необхідно зобов`язати АТ „ПУМБ" повернути позивачу вказану суму.

Outcome: partial