Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

19 січня 2021 року [PERSON] звернувся до Іллінецького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що 26 жовтня 2006 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . 29 лютого 2008 року рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано. Донька залишилась проживати разом з батьком. Відповідач вийшла заміж, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] , має дитину від даного шлюбу. 31 липня 2014 року відповідач склала заяву, яка нотаріально посвідчена та зареєстрована про те, що вона з 27 жовтня 2007 року не проживає з позивачем та донькою, не виконує свої батьківські обов`язки, не утримує доньку, не виховує, не доглядає її. Позивач з 2019 року проживає постійно в Київській області в смт Коцюбинське з донькою та новою дружиною [PERSON] з якою зареєстрував шлюб 29 липня 2016 року та після реєстрації шлюбу змінив прізвище на [PERSON] . Позивач утримує доньку самостійно, жодної допомоги від відповідача не отримує. Позивач виконує свої батьківські обов`язки, лікує, одягає, навчає, забезпечує належним харчуванням. Жодних покладених законом на батьків обов`язків відповідачка не виконує. Таким чином, оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення її батьківських прав, а тому просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] та стягувати на користь позивача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за кожен місяць, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. 01 березня 2021 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відносно неї. 01 березня 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні з неповнолітньою дитиною. У позові зазначає, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька, за їх спільною згодою залишилась проживати з батьком та його матір`ю. Після розірвання шлюбу мати спілкувалась з дитиною та усіляко намагалась виконувати свої батьківські обов`язки, матеріальної допомоги не надавала, оскільки батько дитини відмовлявся від її покупок та подарунків для доньки. Між сторонами були конфліктні особисті стосунки, тому вона була позбавлена можливості спілкуватися з донькою. На даний час [PERSON] має змогу забезпечити належні житлово-побутові умови для своєї дитини та повноцінно виконувати свої батьківські обов`язки, відновити спілкування із донькою та між рідними сестрою та братом, оскільки має сина від іншого шлюбу. За місцем проживання і за місцем навчання молодшого сина вона характеризується із позитивної сторони. Таким чином [PERSON] просить зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] та встановити спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою, а саме: побачення через тиждень у суботу-неділю, святкування дня народження та проживання із матір`ю у літній період на протязі одного місяця (на час канікул). 16 березня 2021 року [PERSON] подав відповідь на відзив на первісний позов, де зазначив, що надані відповідачем докази не підтверджують виконання нею батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , з наданих документів можна встановити лише деякі обставини щодо виконання батьківських обов`язків щодо сина відповідача [PERSON] . Відповідач надала лише фрагменти переписки з донькою, яка відбулась після подання позову до суду. Відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що вона утримувала доньку чи приймала участь у її вихованні. Орган опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області направив до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , від 15 червня 2021 р. за № 85/21. Ухвалою Іллінецького районного суду від 21 липня 2021 року, у зв`язку з утворенням територіальних громад та делегування повноважень служби у справах дітей, замінено службу у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області на належний орган опіки та піклування - службу у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради Бучацького району Київської області. Ухвалою Іллінецького районного суду 29 вересня 2021 року замінено службу у справах дітей та сім`ї Коцюбинської селищної ради Бучацького району Київської області на службу у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. Зобов`язано службі у справах дітей надати письмовий висновок щодо доцільністі/недоцільністі позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та про визначення способів участі [PERSON] у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації направив до суду висновок від 23 грудня 2021 р. за № 104/10938 про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та про визначення способів участі [PERSON] у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . У висновку орган опіки та піклування рекомендує позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та вважає визначення способів участі матері у вихованні доньки недоцільним та таким, що може нанести психологічну травму дитині. Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник подали до суду заяви, в яких просили проводити судове засідання без їх участі, просили позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, зустрічний позов просили залишити без розгляду. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, проте її представник [PERSON] подала заяву, в якій просить слухати справу без участі відповідача, у зв`язку з перебуванням її за кордоном. Судовий розгляд провести за наявними у справі матеріалами, врахувавши думку дитини за основу. Представник третьої особи подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання без участі їх представника, врахувавши висновок Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 23 грудня 2023 року №104-10938. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, взявши до уваги пояснення учасників справи, дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.6), де зазначається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 жовтня 2006 року та після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] народилась [PERSON] , відповідно до її свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №13 (а.с.24), де її батьками записані сторони по справі [PERSON] та [PERSON] 29 лютого 2008 року рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області шлюб між сторонами було розірвано (а.с.7). Донька залишилась проживати разом з батьком в будинку за адресою [ADDRESS] , що належить бабусі [PERSON] (а.с.9), що підтверджується актом обстеження умов проживання від 17.11.2008 року (а.с.10,11). Факт проживання доньки з батьком та те, що [PERSON] залишила свою доньку чоловікові підтверджено заявами сусідів [PERSON] та [PERSON] (а.с.13,14) 31 липня 2014 року відповідач склала заяву, яка нотаріально посвідчена та зареєстрована приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу Вінницької області Таранюком Т.Є. (а.с.15), в якій зазначається, що з 27 жовтня 2007 року не проживає з донькою [PERSON] , а також не бере участі в її утриманні та вихованні, вихованням та утриманням дочки з зазначеного часу займається її батько [PERSON] Відповідно до довідки КЗ «Іллінецький ДНЗ №2» «Пролісок» від 18.08.2014 р. №20-01.13(а.с.17) [PERSON] дійсно відвідувала Іллінецький ДНЗ №2 «Пролісок» в період з 16.08 2008 року по 31.05.2014 року, плату за відвідування здійснював батько, приводили та забирали дитину із дошкільного закладу батько або бабуся, мати у вихованні дочки в межах ДНЗ не брала. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 29 липня 2016 року відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.18) та після реєстрації шлюбу змінив прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.43) [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . Від даного шлюбу має дитину [PERSON] (а.с.44). Відповідач проживає з чоловіком та сином в [ADDRESS] (а.с.45). Характеризується посередньо відповідно до характеристики виконавчого комітету Іллінецької міської ради від 22.02.2021 р. №03-16/268 (а.с.46). Як видно з характеристики сина [PERSON] - [PERSON] , 2009 року народження, (а.с.47) мама старається брати активну участь у шкільному та особистому житті дитини, завжди цікавиться його навчанням, приймає активно участь у загальношкільних та класних батьківських зборах, допомагає дитині морально та фізично. Проте дані відомості показують, що відповідач лише слідкує за життям свого сина, а відносно доньки ухиляється від їх виконання. З заяви неповнолітньої дитини [PERSON] поданої до суду 26 квітня 2023 року вбачається, що вона не бажає спілкуватися з [PERSON] , просить суд позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання задовільнити, а позовні вимоги щодо усунення перешкод у спілкування та визначення способів спілкування з нею просить залишити без розгляду. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Згідно складеного висновку органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 23.12.2021 р. № 10410938, малолітня [PERSON] постійно проживає разом з Батьком [PERSON] . Мати дитини, [PERSON] , вихованням та утриманням доньки не займається, не цікавиться її життям та здоров"ям, матеріально не допомагає, жодного разу не звернулася до органу опіки та піклування чи до суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, що засвідчує те, що мати самоусунулась від виконання своїх батьківських обов"язків, у зв"язку з чим орган опіки та піклування рекомендує позбавити батьківських прав відповідача відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та вважає визначення способів участі матері у вихованні доньки недоцільним та таким, що може нанести психологічну травму дитині. Так, відповідно до ст. 19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При цьому відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. За ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. За ст.8 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 р. зазначено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки. За ст.9 вказаної Конвенції держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною. 14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя. За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей. При вирішенні даного судового спору, суд виходить з положень СК України, ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 р., нормативних положень Конвенції про права дитини, що була ратифікована Україною 27.02.1991 року за положеннями якої, держава зобов`язалася приділяти особливу увагу правам дітей, які є особливо уразливою групою з огляду на їх вік, психічний та фізичний розвиток, та враховує, що діти потребують спеціального постійного нагляду та захисту, і в першу чергу враховує якнайкраще забезпечення інтересів дитини, на що вказує і ст.27 Конвенції про права дитини. Положеннями статі 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В свою чергу, відповідач належних доказів по суті позовних вимог суду не надала, своєї участі у судових засіданнях не забезпечила, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилась, що додатково підтверджує небажання приймати участь у житті своєї дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки зібрані у справі докази свідчать про те, що відповідач, протягом тривалого часу не приділяє належної уваги розвитку своєї доньки та свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується із дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та не створює умов для отримання належної освіти, від матеріального забезпечення ухиляється натомість, установлено, що всі необхідні умови для належного фізичного та духовного розвитку дитини створено позивачем. Така поведінка відповідача свідчить про умисність ухилення її від виконання вказаних обов`язків, оскільки відповідач свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] відповідатиме інтересам дитини. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до статті 169 СК України, відповідач, у разі зміни поведінки, способу життя та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В той же час, відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України регламентовано, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів - відповідача по справі, дійшов висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , стягувати в розмірі 1/4 частки з усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову тобто з 19 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача за первісним позовом слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн. за вимогу майнового характеру (стягнення аліментів) та на користь позивача за вимогу немайнового характеру (позбавлення батьківських прав) за сплачений ним судовий збір у розмірі 840,80 грн. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що первісний позов є обґрунтованим, оскільки підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, а отже є таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Згідно норм ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо),місце та час їхнього спілкування. Як убачається з матеріалів справи, що позивачем за зустрічним позовом [PERSON] чи її представником не надано до суду доказів того, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкування та вихованні неповнолітньої дитини [PERSON] , з даного приводу [PERSON] не зверталась до Служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації. Також, згідно висновку органу опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації від 23.12.2021 р. № 10410938, орган опіки та піклування вважає визначення способів участі матері у вихованні доньки недоцільним та таким, що може нанести психологічну травму дитині. Таким чином, позивач чи її представник за зустрічним позовом не надали до суду належних та допустимих доказів в обґрунтування зустрічних позовних вимог та не сплачений судовий збір в сумі 1816,00 грн, тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову з позивача за зустрічним позовом слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1816,00 грн. за дві вимоги немайнового характеру (усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою дитиною).

Outcome: approved