Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

У жовтні 2021 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення гривневого еквіваленту 53 503,00 долари США за офіційним курсом Національного банку України станом на день платежу основного боргу, гривневого еквіваленту 79 986,98 доларів США за офіційним курсом Національного банку України станом на день платежу пені, посилаючись на те, що 19.08.2020 р. передав відповідачу грошові кошти у сумі 53 503,00 долари США, які [PERSON] мав повернути до 25.12.2020 р., після настання дати виконання грошового зобов`язання відповідач борг не повернув. Ухвалою суду від 09.11.2021 р. відкрито провадження у справі. Повідомленням суду від 09.11.2021 р. учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами позовного (спрощеного) провадження, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки. Згідно частини першої статті 174 ЦПК України, що регулює питання видів та змісту заява про суті справи, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Означене є правом учасників справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом установлено, що 19.08.2020 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 53 503,00 долари США, які зобов`язався повернути до 25.12.2020 р., що підтверджується договором позики від 19.08.2020 р. (а.с. 6). Разом з тим, [PERSON] в зазначений у договорі строк борг не повернув. Відповідно до статті 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Із наданого позивачем до позовної заяви договору позики вбачається, що відповідач отримав від [PERSON] в борг 53 503,00 долари США. Означений договір підтверджує отримання відповідачем коштів у визначеній сумі. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. у справі № 6-63цс13. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Отже у відповідача виник обов`язок повернути позивачу борг за договором позики від 19.08.2020 р. відповідно до статті 1049 ЦК України. За змістом частин першої, другої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, сума грошових коштів 53 503,00 долари США за договором від 19.08.2020 р. підлягає стягненню з відповідача. За домовленістю сторін у договорі від 19.08.2020 р. визначено, що у разі порушення строку повернення грошових коштів [PERSON] прийняв на себе зобов`язання сплачувати пеню в розмірі 0,5 % від суми основного боргу за кожен день прострочення. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач борг не повернув, тому наявні підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України. Сума нарахованої пені складає 79 986,98 доларів США, або кошти, починаючи з 26.12.2020 р. по 21.10.2021 р. Правильність нарахованої позивачем пені в розмірі 0,5 % від суми основного боргу відповідачем не заперечувалося і не спростовано. Отже загальна сума боргу станом на 21.10.2021 р. складає 133 489,98 доларів США, або 53 503 + 79 986,98. За розрахунком на 21.10.2021 р., або дата позовної заяви, загальна сума боргу в еквіваленті за курсом Національного банку України (1 долар США - 26,2078 грн) становить 3 498 478,00 грн, вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики, пені в розмірі 0,5% від суми основного боргу за кожен день прострочки їх повернення є обґрунтованими, доведеними. У зв`язку із задоволенням позову судові витрати у виді судового збору у розмірі 11 350,00 грн відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved