Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

29.11.2021 р. засобами поштового зв`язку [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчий напис №25512 від 23.11.2020 р. та №25750 від 23.11.2020 р., що видані приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги ЗУ «Про нотаріат» , Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 06.12.2021 року вищевказана позовна заява залишена без руху на підставі ч.6 ст. 175 ЦПК України. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 22.02.2022 р. позовну заяву повернуто у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 06.12.2021 року. Постановою Київського апеляційного суду від 18.10.2022 р. ухвалу Святошинського районного суд м. Києва від 22.02.2022 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 18.11.2022 р. матеріали справи надійшли на адресу Святошинського районного суду м. Києва. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 05.12.2022 р. позовну заяву залишено без руху. 24.01.2023 р. до суду подано заяву про усунення недоліків. Разом з цим позивач заявляє клопотання про витребування доказів у якій просить витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича виконавчий напис №25512 та виконавчий напис №25750 вчинені на користь АТ «Ідея Банк» від 23.11.2020 року, кредитні договори на підставі яких було вчинено виконавчі написи, засвідчені стягувачем виписки з рахунків боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Ухвалою Святошинського районного суд м. Києва від 02.02.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задоволено клопотання про витребування доказів. 06.03.2023 р. до суду надійшов відзив у якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на надання нотаріусу усіх документів, які встановлюють суму заборгованості позивача перед АТ «Ідея Банк», відповідають Порядку про перелік документів, затверджених постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172, а тому підтверджують безспірність заборгованості. Щодо тверджень про не повідомлення позивача про намір вчинити виконавчий напис, зазначає, що згідно підпункту 2.3. пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. 22.03.2023 р. надійшла відповідь на відзив у якій зазначається, що надані нотаріусу кредитні договори не були посвідчені нотаріально, а тому є неналежними документами для вчинення виконавчого напису, що підтверджується позицією Великої Палати Верховного суду від 21.09.2021 р №910/10374/17. Крім того, вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань позивачці не надходили та про їх існування їй не відомо. 05.04.2023 р. представником відповідача подано заперечення у яких йдеться про законність вчинення виконавчого напису нотаріусом Остапенком Є.М., а тому у задоволені позову слід відмовити. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що витребувані докази від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, а саме: виконавчий напис №25512 та виконавчий напис №25750 вчинені на користь АТ «Ідея Банк» від 23.11.2020 року, кредитні договори на підставі яких було вчинено виконавчі написи, засвідчені стягувачем виписки з рахунків боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, до суду не подано. Разом із цим, встановлено, що 23.11.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Є.М. видано виконавчий напис №25512 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів у розмірі 86207,32 грн. та виконавчий напис №25750 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» грошових коштів у розмірі 60532,12 грн., що не заперечується сторонами у справі. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Саме цю норму застосував приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенко Є.М., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 р. у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що виконавчі написи №25512, №25750 від 23.11.2020 р. не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172, оскільки він вчинений на підставі боргового документу - кредитного договору, який нотаріально не посвідчений, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Щодо інших підстав задоволення позову, які були згадані позивачем у своїй позовній заяві, слід зазначити, що одного лише того факту, що виконавчий напис було вчинено на підставі невідповідного документу, є достатнім для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн. та 1073,60 грн.

Outcome: approved