Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення. Свої вимоги мотивує тим, що 25 квітня 2005 року Київська міська рада уклала з ТОВ «КІЙЖИТЛО» договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «КІЙЖИТЛО» 19 липня 2012 року уклало договір про часткову участь у будівництві № 01-19/07-12 з ТОВ «Сіті-Девелопмент», відповідно до якого ТОВ «КІЙЖИТЛО» передало ТОВ «Сіті-Девелопмент» функції замовника будівництва на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . 24 березня 2016 року між нею та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/258-133/Н, відповідно до якого для підтвердження зобов`язань щодо укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири та забезпечення виконання таких зобов`язань, вона сплачує ТОВ «КІЙЖИТЛО» суму грошових коштів. Відповідно до п. 2.1. цього договору розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов`язань, згідно з п. 1.1. розділу 1 договору становить 450193 гривні. Пунктом 2.2. договору визначено, що грошові кошти у розмірі 450193 гривні [PERSON] сплачує ТОВ «КІЙЖИТЛО» у строк до 29 березня 2016 року. Нею було сплачено ТОВ «КІЙЖИТЛО» грошові кошти у сумі 450193 гривні. У рішенні суду в справі № 826/14526/14 за позовом ТОВ «Сіті-Девелопмент» вказано, що 30 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на замовлення ТОВ «Сіті-Девелопмент» зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт № 083141280258 на об`єкті будівництва по [ADDRESS] , із зазначенням ІІІ категорії складності. На підставі вимоги прокуратури м. Києва від 16 травня 2014 року № 07/1/5-1189-14 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведено перевірку дотримання ТОВ «Сіті-Девелопмент» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеної перевірки складено акт від 16 червня 2014 року, в якому зафіксовано факт заниження у декларації про початок будівельних робіт категорії складності об`єкта будівництва та виконання будівельник робіт без дозволу на виконання будівельних робіт. 19 червня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийнято наказ № 30 «д», яким скасовано реєстрацію декларації про початок будівельних робіт № 083141280258 на об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Вищого адміністративного суду України від 30 серпня 2018 року касаційну скаргу ТОВ «Сіті-Девелопмент» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року залишено без змін, якою відмовлено у скасуванні наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийнято наказ № 30 «д» від 19 червня 2014 року. З метою збереження конструктивних елементів будинку, інвесторами було взято будинок в управління, у результаті чого 08 грудня 2020 року було створено ОСББ «Совські ставки» на підставі загальних зборів інвесторів. На підставі рішення Київської міської ради від 22 лютого 2018 вул. Кіровоградська перейменована на вул. Володимира Брожка. У січні 2022 року керівництво ОСББ «Совські ставки» повідомило всіх інвесторів про те, що невідомі особи прийшли до будинку та подали документи на ряд квартир, відповідно до яких вони нібито є фактичними власниками рядку квартир в будинку, у тому числі й належної їй квартири. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 серпня 2022 року приватним нотаріусом Ченцовою Н.А. винесено рішення про вчинення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесено до реєстру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № СС/Д4/239 від 22 лютого 2016 року, укладеного між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] . Зазначає, що державна реєстрація права власності на квартиру за відповідачем є протиправною, оскільки вчинена за особою, яка не є належним інвестором квартири та яка вчинена на підставі підроблених документів, а будинок [ADDRESS] у встановленому законом порядку не введений в експлуатацію, декларація про початок будівельних робіт скасована. Відповідно до довідки ОСББ «Совські ставки» від 25 липня 2022 року № АІ-03, згідно бази даних забудовника та відповідно до попереднього договору купівлі-продажу від 24 березня 2016 року, укладеного між ТОВ «КІЙЖИТЛО» та [PERSON] , вона є інвестором будівництва квартири в четвертій секції будинку [ADDRESS] - будівельний номер 258, 22 поверх. За замовленням забудовника на зазначену квартиру був виготовлений технічний паспорт ТОВ «Укрінвентарексперт» від 06 березня 2017 року, у результаті чого забудовником змінено нумерацію квартир на 22 поверсі 4 секції, та фактичний номер квартирі присвоєно - 239. Оригінал технічного паспорту видану інвестору - [PERSON] . Просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Ченцової (Наумової) Н.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62683593 від 30 грудня 2021 року щодо реєстрації права власності за відповідачем квартири [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач копію позову з додатками отримала, відзив на позовну заяву до суду не подала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 квітня 2005 року Київська міська рада уклала з ТОВ «КІЙЖИТЛО» договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «КІЙЖИТЛО» 19 липня 2012 року уклало договір про часткову участь у будівництві № 01-19/07-12 з ТОВ «Сіті-Девелопмент», відповідно до якого ТОВ «КІЙЖИТЛО» передало ТОВ «Сіті-Девелопмент» функції замовника будівництва на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . 24 березня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «КІЙЖИТЛО» було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д4/258-133/Н, відповідно до якого для підтвердження зобов`язань щодо укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири та забезпечення виконання таких зобов`язань, позивач сплачує ТОВ «КІЙЖИТЛО» суму грошових коштів. Відповідно до п. 2.1. цього договору розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов`язань, згідно з п. 1.1. розділу 1 договору становить 450193 гривні. Пунктом 2.2. договору визначено, що грошові кошти у розмірі 450193 гривні [PERSON] сплачує ТОВ «КІЙЖИТЛО» у строк до 29 березня 2016 року. Позивачем було сплачено ТОВ «КІЙЖИТЛО» грошові кошти у сумі 450193 гривні, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 29 березня 2016 року. З позову вбачається, що у рішенні суду в справі № 826/14526/14 за позовом ТОВ «Сіті-Девелопмент» вказано, що 30 квітня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на замовлення ТОВ «Сіті-Девелопмент» зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт № 083141280258 на об`єкті будівництва по [ADDRESS] , із зазначенням ІІІ категорії складності. На підставі вимоги прокуратури м. Києва від 16 травня 2014 року № 07/1/5-1189-14 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві проведено перевірку дотримання ТОВ «Сіті-Девелопмент» вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] . За результатами проведеної перевірки складено акт від 16 червня 2014 року, в якому зафіксовано факт заниження у декларації про початок будівельних робіт категорії складності об`єкта будівництва та виконання будівельник робіт без дозволу на виконання будівельних робіт. 19 червня 2014 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийнято наказ № 30 «д», яким скасовано реєстрацію декларації про початок будівельних робіт № 083141280258 на об`єкті будівництва за адресою: [ADDRESS] . Постановою Верховного Суду від 30 серпня 2018 року касаційну скаргу ТОВ «Сіті-Девелопмент» залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2015 року залишено без змін, якою відмовлено у скасуванні наказу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві прийнято наказ № 30 «д» від 19 червня 2014 року. Позивач зазначає про те, що з метою збереження конструктивних елементів будинку, інвесторами було взято будинок в управління, у результаті чого 08 грудня 2020 року було створено ОСББ «Совські ставки» на підставі загальних зборів інвесторів. На підставі рішення Київської міської ради від 22 лютого 2018 вул. Кіровоградська перейменована на вул. Володимира Брожка. З позову вбачається, що у січні 2022 року керівництво ОСББ «Совські ставки» повідомило всіх інвесторів про те, що невідомі особи прийшли до будинку та подали документи на ряд квартир, відповідно до яких вони нібито є фактичними власниками рядку квартир в будинку, у тому числі й належної позивачу квартири. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 серпня 2022 року приватним нотаріусом Ченцовою Н.А. винесено рішення про вчинення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачем. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесено до реєстру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № СС/Д4/239 від 22 лютого 2016 року, укладеного між ТОВ «Сіті-Девелопмент» та [PERSON] . Відповідно до п. 2.2. зазначеного договору сторони домовились, що об`єктом нерухомості, майнові права на який передаються за даним договором, є об`єкт нерухомості, розташований в об`єкті капітального будівництва за адресою: [ADDRESS] , з наступними характеристиками: квартира [ADDRESS] , 1 кімната, загальна площа 33,54 кв.м., 22 поверх, секція 4. Частиною 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Пунктом 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 10 цього закону державний реєстратор: - встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно (п. 1); - перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2). Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок державної реєстрації прав передбачає, зокрема наступне: - прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; - виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; - встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; - перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; - прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Частиною 2 ст. 18 зазначеного закону передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Частиною 4 цієї статті визначено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до пунктів 6, 7 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2005 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком (п. 6). Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства (п. 7) Відповідно до п. 12 зазначеного Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з п. 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Відповідно до п. 23 Порядку за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. Частиною 1 ст. 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п. 4); - наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 5); - наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 6). Відповідно до пунктів 77-79 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. У разі коли закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, відомості про прийняття в експлуатації та про присвоєння адреси отримуються щодо будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, а щодо відповідної складової частини будинку, будівлі, споруди - відомості про присвоєння адреси такій частині. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції проводиться також за наявності відомостей про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до законодавства до проведення його реконструкції. Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі прийняття його в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, проводиться за наявності документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію такого об`єкта, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію будинку, будівлі, споруди, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва, що є складовою частиною такого будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, у разі прийняття відповідного будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, в експлуатацію до запровадження єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, що є невід`ємною архівною складовою частиною Реєстру будівельної діяльності, але за умови наявності державної реєстрації права власності на інші складові частини у відповідному будинку, будівлі або споруді. Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у разі присвоєння завершеному будівництвом об`єкту адреси без застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва проводиться за наявності документа, що підтверджує присвоєння такому об`єкту адреси, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Такий документ за наданими заявником у заяві реквізитами та відомостями про суб`єкта, що здійснював присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, отримується державним реєстратором шляхом звернення до відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Документ, що підтверджує присвоєння будинку, будівлі, споруді адреси, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва, що є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, у разі присвоєння відповідному будинку, будівлі або споруді, складовою частиною яких є такий об`єкт, адреси до застосування Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, але за умови наявності державної реєстрації права власності на інші складові частини у відповідному будинку, будівлі або споруді. Документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, не вимагається у разі державної реєстрації права власності на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник у поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення його адреси. Дія цього абзацу не застосовується, якщо у відомостях про місце розташування земельної ділянки відсутні всі необхідні реквізити адреси, передбачені частиною четвертою статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У матеріалах справи міститься лист Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 04 серпня 2022 року, з якого вбачається, що згідно з електронною базою даних Департаменту та даних Міської інформаційно-аналітичної системи забезпечення містобудівної діяльності замовнику будівництва ТОВ «Сіті-Девелопмент», ТОВ «КІЙЖИТЛО» (інвестор) надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 28 грудня 2012 року № 17576/0/18-1/009-12 для будівництва житлового будинку терасного типу з підземним паркінгом та дитячим майданчиком на [ADDRESS] . В реєстрі адрес у місті Києві, який ведеться згідно з Положенням про реєстр адрес у м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22 травня 2013 року № 337/9394, відсутні відомості про документи щодо присвоєння поштової адреси [ADDRESS] . Вбачається, що будинок [ADDRESS] не введений в експлуатацію. Відповідно до довідки ОСББ «Совські ставки» від 25 липня 2022 року № АІ-03 згідно бази даних забудовника та відповідно до попереднього договору купівлі-продажу від 24 березня 2016 року, укладеного між ТОВ «КІЙЖИТЛО» та [PERSON] , остання є інвестором будівництва квартири в четвертій секції будинку [ADDRESS] - будівельний номер 258, 22 поверх. За замовленням забудовника на зазначену квартиру був виготовлений технічний паспорт ТОВ «Укрінвентарексперт» від 06 березня 2017 року, у результаті чого забудовником змінено нумерацію квартир на 22 поверсі 4 секції, та фактичний номер квартирі присвоєно - 239. Оригінал технічного паспорту видану інвестору - [PERSON] . Таким чином, фактичний номер квартирі (№ 239) присвоєно 06 березня 2017 року. Разом з тим, договір № СС/Д4/239 купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є квартира [ADDRESS] , укладений 22 лютого 2016 року, тобто до присвоєння спірній квартирі фактичного номеру - [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Ченцова Н.А. у порушення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку № 1127 належним чином подані документи і відповідність заявлених прав відомостям, що містяться у поданих документах, а також наявність підстав для відмови в державній реєстрації, не перевірила, внаслідок чого прийняла рішення про реєстрацію права власності за відсутності законних підстав для цього та всупереч визначеним у пунктах 4, 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставам для відмови у державній реєстрації прав. Відповідач копію позову з додатками отримала, відзив на позовну заяву до суду не подала. Вбачається, що стороною відповідача не надано доказів на спростування доводів позивача щодо відсутності підстав для проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно. Суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваного рішення державного реєстратора, оскільки його прийнято з порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2005 року № 1127, а також майнових прав позивача. У постанові Великої палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року № 367/2022/15-ц та постанові Великої палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року № 802/1340/18-а міститься правова позиція, яка полягає у наступному. Рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому, належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина друга статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству» від 12 травня 2022 року, що набрав чинності 26 липня 2022 року, внесено зміни до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 26 цього закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. За таких обставин, суд вважає, що рішення приватного нотаріуса КМНО Ченцової Н.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 62683593 від 30 грудня 2021 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірну квартиру було протиправним та підлягає скасуванню. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 992 гривні 40 копійок судового збору.

Outcome: approved