Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

У січні 2023 року [PERSON] в особі представника позивача - адвоката Казміренко Лариси Олексіївни звернулась до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] в [ADDRESS] на час його смерті, яка сталась [INFO] та факт належності [PERSON] , що помер [INFO] , житлового будинку [ADDRESS] (раніше Краснопільського району Сумської області), земельної ділянки площею 0,1234 га за цією адресою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який в свою чергу успадкував вказані житловий будинок та земельну ділянку після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Визнати за [PERSON] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] (раніше Краснопільського району Сумської області). Визнати за [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 0,1234 га , що знаходиться за адресою [ADDRESS] ) для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства. Свої вимоги мотивуючи тим, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 11 березня 2003 року, посвідченого Краснопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області на праві власності [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] та на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 березня 2003 року на праві власності [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,1234 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] ). [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на вищезазначене належне їй майно. Заповіт [PERSON] не складала, на день своєї смерті вона була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та проживала разом зі своїм сином [PERSON] , 1962 року народження, який був зареєстрований за даною адресою. Спадкоємцями першої черги за законом на все майно померлої [PERSON] є два сина спадкодавиці - [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, та [PERSON] , який спадщину після смерті своєї матері не приймав та до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався та на неї не претендував. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. За своє життя [PERSON] спадщину після смерті своєї матері не оформив, свідоцтва про право на спадщину за законом не отримав. [INFO] [PERSON] помер. Заповіт [PERSON] у виконкомі Миропільської сільської ради не складав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно, а саме на житловий будинок в [ADDRESS] , а також на земельну ділянку за цією ж адресою, яке було успадковане ним після смерті своєї матері [PERSON] , але за своє життя право власності на яке не було оформлене. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] став його брат, [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не було. [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого брата, оскільки він постійно проживав разом з ним до його смерті в [ADDRESS] без реєстрації місця свого проживання. Оскільки [PERSON] проживав разом зі своїм братом - спадкодавцем [PERSON] без реєстрації місця проживання, вказані обставини вимусили ставити питання про встановлення факту його постійного проживання разом зі спадкодавцем на час смерті спадкодавця. [PERSON] займався похованням свого брата та здійснив усі необхідні поминальні обряди після його смерті. Отримав у володіння правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, оформлені на ім`я своєї матері [PERSON] , а тому він прийняв спадщину після смерті свого брата. 16 лютого 2007 року [PERSON] з метою оформлення спадщини після смерті свого брата [PERSON] звернувся до виконкому Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, де оформив довіреність на [PERSON] , якій доручив оформити на нього свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті свого брата, [PERSON] . 16 лютого 2007 року [PERSON] довірив [PERSON] продати належний йому на праві особистої власності житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , про що також оформив довіреність від свого імені на [PERSON] в виконкомі Миропільської сільської ради Сумського району Сумської області. Ще до оформлення [PERSON] вказаних довіреностей, позивачка за даним позовом [PERSON] (раніше прізвище [PERSON] ) та [PERSON] домовилися про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою за 5000 гривень. Оскільки право власності в порядку спадкування на [PERSON] ще не було оформлено в нотаріальній конторі, було вирішено, що оформлення спадщини та продаж будинку та земельної ділянки буде здійснювати за довіреністю [PERSON] , яка буде діяти від імені [PERSON] . Такими повноваженнями [PERSON] наділив [PERSON] та передав їй усі правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, які оформлені на ім`я матері [PERSON] 14 березня 2007 року позивачка за даним позовом, [PERSON] , передала [PERSON] 5000 гривень за продаж останньою від імені [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою, про що нею була складена розписка про отримання грошової суми за житловий будинок з земельною ділянкою. При передачі грошових коштів на житловий будинок позивачкою [PERSON] були присутні і свідки. Оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки було домовлено провести в нотаріальній конторі після оформлення спадщини на [PERSON] та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Після передачі позивачкою [PERSON] грошей за житловий будинок та земельну ділянку їй були передані ключі від будинку [ADDRESS] (зараз Сумського району Сумської області), правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку за адресою [ADDRESS] та вона стала разом зі своїм чоловіком [PERSON] проживати в будинку та користуватися ним та земельною ділянкою. На правах власників житлового будинку та земельної ділянки вона та її чоловік уклали договори на газопостачання житлового будинку на обслуговування газопостачання та електричної енергії, електрозв`язку, сплачували податки за земельну ділянку, а також комунальні послуги по цьому домоволодінню. З 05 грудня 2008 року позивачка [PERSON] зареєструвалася в житловому будинку [ADDRESS] та проживає в цьому будинку і зараз. Восени 2007 року [PERSON] померла, вона за своє життя не встигла оформили спадщину на ім`я [PERSON] та оформити з позивачкою договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки. Позивачка [PERSON] стала телефонувати [PERSON] з метою оформлення ним спадщини та укладення з нею договору купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , але [PERSON] перестав відповідати на телефонні дзвінки, так вона втратила з ним зв`язок, а в подальшому дізналася про те, що [INFO] [PERSON] помер. Отже, позивачка повністю сплатила за належне майно - житловий будинок [ADDRESS] грошові кошти в сумі 5000 грн, цей будинок було фактично позивачці передано у власність, жодна особа не оспорює цей стан речей, проте оформити своє право власності вона не могла із незалежних від неї обставин і іншим шляхом оформити його ніж в судовому порядку неможливо. Ухвалою суду від 04.01.2023 позовну заяву залишено без руху, [PERSON] надано строк для усунення недоліків. 12.01.2023 через канцелярію суду позивач подала документи на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 13.01.2023 року відкрито загальне провадження по справі та надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. В зазначений термін відзив до суду в порядку ст. 191 ЦПК України відповідач не подав. Ухвалою суду від 13.03.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання 28.04.2023 не прибули, повідомлені належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнає. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків в судовому засіданні 13 квітня 2023 року, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З позовної заяви та доданих документів вбачається, що [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу жилого будинку та земельної ділянки від 11 березня 2003 року, посвідчених Краснопільською районною державною нотаріальною конторою Сумської області на праві власності належать житловий будинок [ADDRESS] (зараз Сумського району Сумської області) та земельна ділянка площею 0,1234 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та ведення особистого селянського господарства за тією ж адресою (а.с.8-9, 27-28). [INFO] [PERSON] померла і ця обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 грудня 2005 року (а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на належні їй житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS] . Заповіту [PERSON] не складала, на день своєї смерті вона була зареєстрована за адресою [ADDRESS] та проживала разом зі своїм сином [PERSON] , 1962 року народження, який згідно довідки Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області для оформлення спадщини №397/02-29 від 03.04 2019 року був зареєстрований за даною адресою (а.с.12) За твердженням позивачки спадкоємцями першої черги за законом на все майно померлої [PERSON] були два сина спадкодавця - [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України та [PERSON] , який спадщину після смерті своєї матері не приймав та до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не звертався та на неї не претендував. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не було. [INFO] [PERSON] помер (а.с.13). Заповіт від його імені у виконкомі Миропільської сільської ради не посвідчувався, був зареєстрований у будинку один, однак проживав на день смерті разом з братом [PERSON] . Ці обставини встановлені з довідок Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області №339/02-29 від 13 квітня 2019 року та №340/02-29 від 03.04.2019 року (а.с.14, 79-80). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом на все належне йому майно. Спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] став його брат, [PERSON] . Інформації про інших спадкоємців після смерті [PERSON] матеріали справи не містять. 16 лютого 2007 року [PERSON] довіреністю від 16 лютого 200 року, посвідченою секретарем Миропільської сільської ради за р.№30 уповноважив [PERSON] оформити на нього спадкові права після смерті [PERSON] (а.с.16) Того ж дня секретарем Миропільської сільської ради за р.№31 посвідчена довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] продати за ціну та на умовах на власний розсуд належні йому на праві особистої власності житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (а.с.15) У розписці від 14.03.2007 року зафіксовано «дана [PERSON] , в тому, що я [PERSON] взяла гроші в сумі 5000 за продаж будинку» (а.с.17). Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про смерть підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] у м.Зміїв Харківської області (а.с.18). Згідно довідок виконкому Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області з 05 грудня 2008 року по теперішній час [PERSON] зареєстрована та проживає в житловому будинку [ADDRESS] (а.с19-20). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 25.10.2011 року [PERSON] 25 травня 2007 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище (а.с.23). З технічного паспорту, замовленого [PERSON] та виготовленого станом на 03.12.2018 року та довідки-характеристики об`єкту нерухомого майна ТОВ «ДП Регіональна агенція технічної інвентаризації від 10 грудня 2018 року: житловий будинок [ADDRESS] (зараз Сумського району Сумської області) 1956 року будівництва, має загальну площу 76,6 кв.м., житлову площу 46,9 кв.м. та складається: з житлового будинку А-1 з прибудовою «а», що містять: кладову І площею 3,7 кв.м, коридор II площею 3,2 кв.м, веранду III площею 8,8 кв.м, коридор 1 площею 6,3 кв.м, житлову кімнату 2 площею 14,4 кв.м, житлову кімнату 3 площею 8,0 кв.м, кухню 4 площею 7,7 кв.м. житлову кімнату 5 площею 24,5 кв.м. В домоволодінні маються надвірні та господарчі будівлі: погріб п/г, гараж «Г», кухня-сарай «К», вбиральня «Л», ганок га та огорожа №1-4 (а.с.24-26, 27). За змістом довідки ДП «Регіональна агенція технічної інвентаризації КП «Ініціатива» Кровненської сільської ради №959-1-12/18 від 10.12.2018 року право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2003 (а.с.28) З копії договору №202056106 від 10 листопада 2017 року про користування електричною енергією між ПАТ «Сумиоблененрго» та [PERSON] , копії Договору № 906 на виконання робіт по замовленню населення від 17.11.2008 між ВАТ «Сумигаз» та [PERSON] , копії договору на користування газопроводами №249 від 01 жовтня 2009 року між ВАТ «Сумигаз» та [PERSON] , копії договору N9020318 від 16 травня 2013 року про надання послуг газопостачання між ВАТ «Сумигаз» та [PERSON] , копії договору від 17 листопада 2008 року між ВАТ «Сумигаз» та [PERSON] на підключення конвектора газу, копією робочого проекту з ТОВ «Інжмонтажпроект-05» газопостачання житлового будинку [ADDRESS] (замовник [PERSON] ), копії абонентської книжки по вказаному житловому будинку, копій квитанцій про сплату за комунальні послуги встановлено, що позивачка разом з чоловіком уклали договори постачання комунальних послуг та здійснювали користування такими послугами у житловому будинку [ADDRESS] і оплачували їх (а.с.29-39) Відповідно до звіту з незалежної оцінки майна ТОВ «Віон-П» ринкова вартість житлового будинку в [ADDRESS] складає 31 626 гривень (а.с 42-50). Згідно до звіту з незалежної оцінки майна ПП «Біле яблуко ТМ»: земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), і ведення підсобного господарства загальною площею 0,1234 га, що розташована за адресою [ADDRESS] складає 21175 гривень (а.с.51-60). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала пояснення, що працювала листоношею і знала, що будинок по [ADDRESS] належав [PERSON] , яка хворіла і проживала разом з сином, який зловживав спиртним. Потім вона померла, і приїхав другий син, щоб той не розтягнув усе. Деякий час брати жили разом, але невдовзі не стало і [PERSON] . То [PERSON] поховав його, трохи ще побув і поїхав. Їй відомо також, що [PERSON] продав свою спадщину [PERSON] за 5000 гривень. Вона була в сільраді коли остання передавала кошти [PERSON] , бо вона цим всім займались. Були проблеми з документами, і [PERSON] оформив довіреність на [PERSON] . Однак вона померла, не встигнувши оформити. [PERSON] розшукувала [PERSON] . А потім дізнались, що він помер. Свідку відомо, що позивачка з початку 2007 року постійно проживає у будинку зі своїм чоловіком. З показів свідка [PERSON] , яка є невісткою позивачки, встановлено, що їй відомо, що коли мати її чоловіка вийшла заміж, вони шукали житло. Знайшли будинок, який продавався на [ADDRESS] , бо всі померли. З`ясувалось, що документи на спадщину у власника не оформлені. Домовились, що оформлять згодом. Вона була присутня в сільраді при переданні свекрухою грошей 5000 гривень [PERSON] , бо на неї власник оформив довіреність. [PERSON] були передані ключі від будинку і вона з чоловіком почали там наводити лад та проживати. Живуть там понині. Потім [PERSON] померла, так і не оформивши документи. Намагались зв`язатись зі [PERSON] . Однак це було безрезультатно. А згодом дізнались, що він помер. З показів допитаного в якості свідка сина позивачки [PERSON] встановлені аналогічні обставини. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що кореспондується з відповідним роз`ясненням Верховного Суду України, викладеним у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де вказано, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Позивач при зверненні до суду просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] в [ADDRESS] на час його смерті, яка сталась [INFO] та факт належності [PERSON] , що помер [INFO] , житлового будинку [ADDRESS] (раніше Краснопільського району Сумської області), земельної ділянки площею 0,1234 га за цією адресою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який в свою чергу успадкував вказані житловий будинок та земельну ділянку після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вважала, що [PERSON] вважається таким , що прийняв спадщину після смерті свого брата, оскільки він постійно проживав разом з ним до його смерті в [ADDRESS] без реєстрації місця свого проживання. І дана обставина вбачається з довідки виконкому Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області №340/02-29 від 03 квітня 2019 року, а також факт постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив відмову від неї. [PERSON] проживав разом зі своїм братом - спадкодавцем [PERSON] без реєстрації місця проживання, займався похованням свого брата та здійснив усі необхідні поминальні обряди після його смерті. Отримав у володіння правовстановлюючі документи на житловий будинок та земельну ділянку, оформлені на ім`я своєї матері [PERSON] , а тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого брата. Встановлення фактів, про які просить позивач, жодних правових наслідків для неї не утворює, оскільки позивачка не є спадкоємцем майна [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та встановлення цих фактів не породжує для неї жодних правових наслідків, і тому вказані вимоги задоволенню не підлягають. Позивач також ставить питання про визнання за нею права власності на нерухоме майно. При цьому жодної правової підстави набуття такого права власності у позові не зазначено. Як вказано у позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні стверджувала, що позивачка за цим позовом, повністю сплатила за належне майно - житловий будинок [ADDRESS] грошові кошти в сумі 5000 грн, цей будинок було фактично позивачці передано у власність, жодна особа не оспорює цей стан речей, проте оформити своє право власності вона не могла із незалежних від неї обставин і іншим шляхом оформити його ніж в судовому порядку неможливо. Відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно. Традиційно підстави набуття права власності поділяють на первісні (набуття права власності вперше, незалежно від волі попередніх власників) і похідні (зміна власника). Практичне значення такого поділу полягає в тому, що розглядаючи спори про захист права власності, набутого у похідний спосіб, судам необхідно враховувати імовірність наявності прав на відповідне майно в інших осіб. Відповідно до норм ЦК України до первісних підстав набуття права власності належать набуття права на новостворене майно, у тому числі об`єкт будівництва (стаття 331), переробка речі (стаття 332), привласнення загальнодоступних дарів природи (стаття 333), набувальна давність (стаття 344) та інші. Найбільш поширеним похідним способом набуття права власності є набуття права власності на підставі правочинів (стаття 334). За загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. А враховуючи, що право позивачки жодна особа не заперечує за її ж твердженням, то відсутнє право або законний інтерес, які підлягають судовому захисту. Позивач зазначає, що на виконання усної домовленості зі [PERSON] про купівлю-продаж житлового будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , вона передала особі, уповноваженій довіреністю власника, грошові кошти за вказану нерухомість в сумі 5000 гривень. Їй було передано ключі від будинку та вона почала проживати там і використовувати нерухомість як власну. Вона тривалий час проживає у будинку, несе витрати по його утриманню, однак не може оформити право власності, оскільки власник майна та уповноважена на оформлення угоди особа померли. Таким чином, на думку позивача, сторони угоди домовились з усіх істотних умов купівлі-продажу житлового будинку, але оформити правовстановлюючі документи не може з незалежних від неї причин, а тому є всі підстави визнати право власності на нерухоме майно за позивачем. З такими доводами позивача суд не погоджується, оскільки вони не узгоджуються з вимогами законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Разом з тим, суду не наданий будь-який письмовий договір, у тому числі попередній, щодо купівлі-продажу спірного нерухомого майна, який би містив усі істотні умови договору, права, обов`язки та відповідальність сторін. При цьому, надана позивачем розписка на підтвердження передання коштів, не містить жодної ідентифікуючої нерухомість ознаки. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (покупець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як встановлено ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. У п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при вирішенні спору про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України, пов`язуються із державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Так, згідно з відомостями, що містяться у правовстановлюючих документах на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , власником вказаного нерухомого майна є [PERSON] , яка [INFO] померла. Її спадкоємцями були два сина [PERSON] та [PERSON] , які також померли, не оформивши своїх спадкових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з тим, суду не надано доказів, що [PERSON] набув право власності на житловий будинок та земельну ділянку, відповідно не надано доказів, що останній міг виступати продавцем за договором купівлі-продажу будинку, а спірний житловий будинок, відповідно до ч.1 ст. 656 ЦК України, міг бути предметом договору купівлі-продажу між [PERSON] як продавцем та [PERSON] , як покупцем. Довіреність від 16.02.2007 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] продати за ціну та на умовах на власний розсуд житловий будинок та земельну ділянку в [ADDRESS] по перше: не доводить наміру [PERSON] продати нерухомість саме [PERSON] , оскільки вона мала б бути зазначена у довіреності як особа, з якою має укласти договір [PERSON] від імені довірителя. По друге: на час видачі такої довіреності житловий будинок та земельна ділянка в [ADDRESS] [PERSON] на праві власності не належали, його спадкові права оформлені не були, то і права розпоряджатися таким майном він не мав. Пояснення свідків не є належними доказами, які можуть бути прийняті судом для підтвердження укладення договору купівлі- продажу нерухомого майна. Тобто в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору купівлі- продажу нерухомого майна. Питання наявності чи відсутності спадкоємців [PERSON] позивачем не підіймалось. Відсутність таких спадкоємців жодними доказами не підтверджена. У даному випадку за умови можливого існування спадкоємців [PERSON] Миропільську селищну раду Сумського району Сумської області не можна вважати належним відповідачем у цій справі. Суд вважає, що позивачем було помилково визначено Миропільську селищну раду як відповідача у даному спорі, оскільки вона ніяких прав позивача не порушувала, жодних прав на спірне нерухоме майно не має. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Отже, суд констатує, що позовні вимоги [PERSON] до Миропільської селищної ради є необґрунтованими, і це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, не доведені належними доказами та безпідставні, а отже задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed