Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] , по якому просить стягнути з відповідача компенсацію за частку у праві спільної часткової власності житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , в розмірі 438 618,50 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію за частку у праві спільної часткової власності земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] компенсацію за 1/4 частку у праві спільної часткової власності на транспортний засіб Volkswagen Touareg 3.0, державний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням заяви щодо зміни предмету позову, просила виділити [PERSON] в натурі частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] ; збільшити [PERSON] частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в натурі за рахунок частини транспортного засобу, що знаходиться у співвласника [PERSON] ; припинити право власності [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначає, [INFO] помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок та транспортний засіб. Спадкоємицями за законом є позивач та відповідач [PERSON] . Позивач отримала 1\\2 частку у праві власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами та 1\\4 частку у праві власності на транспортний засіб. Відповідачу [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом - ще не видано. Після оформлення спадкових прав у позивача з відповідачем виникли суперечки з приводу користування та володіння спільним майном, що створює позивачу постійні перешкоди в користуванні її часткою у спадковому майні, згоди щодо користування даним майном між сторонами не досягнуто. Тому позивач змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалами Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.04.2020 року у задоволенні заяви [PERSON] про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за майно, що перебуває у спільній частковій власності - відмовлено. Позовну заяву залишено без руху, надавши строк для усунення недоліків, які позивачем виконано. 08.05.2020 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.05.2020 року у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Позивач в листопаді 2020 року, через канцелярію суду, подала письмову заяву щодо зміни предмету позову, якою просила виділити [PERSON] в натурі частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] ; збільшити [PERSON] частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в натурі за рахунок частини транспортного засобу, що знаходиться у співвласника [PERSON] ; припинити право власності [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2021 року прийнято до розгляду зміни предмету позову [PERSON] до [PERSON] про виділення частини домоволодіння в натурі з урахуванням збільшення частини за рахунок транспортного засобу, що знаходиться у іншого співвласника. 16.03.2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда позов [PERSON] до [PERSON] про виділення частини домоволодіння в натурі з урахуванням збільшення частини за рахунок транспортного засобу, що знаходиться у іншого співвласника в частині вимог щодо стягнення компенсації за частку у праві спільної часткової власності земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - залишено без розгляду. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20.05.2021 року поновлено підготовче засідання. 25.05.2021 року ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда, за клопотанням сторони позивача, по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Таран Олександру Сергійовичу. 30.07.2021 року судом поновлено провадження в справі. Витребувані матеріали, які необхідні для виконання експертизи, направлено судовому експерту Таран Олександру Сергійовичу, в зв`язку із призначенням ухвалою суду від 25 травня 2021 року у справі № 404/1904/20 (номер провадження 2/404/537/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] про виділення частини домоволодіння в натурі з урахуванням збільшення частини за рахунок транспортного засобу, що знаходиться у іншого співвласника, судово будівельно-технічної експертизи. Зобов`язано [PERSON] та [PERSON] забезпечити експерту безперешкодний доступ до об`єкту нерухомого майна по [ADDRESS] . Провадження по справі зупинено - на час проведення експертизи. Через канцелярію суду 25.11.2021 року надійшло клопотання експерта про забезпечення безперешкодного доступу до об`єкту дослідження, в зв`язку з чим ухвалою суду від 08.12.2021 року поновлено провадження в справі, призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2022 року, по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Таран Олександру Сергійовичу. 09.08.2022 року через канцелярію суду надійшов висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи № 60/21 від 04.08.2022 року. Згідно ухвали суду від 18.01.2023 року поновлено провадження в справі, призначено до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалами Кіровського районного суду від 17.02.2023 року клопотання представника позивача - адвоката Вишні Г.В. про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача Управління державної будівельної контори Кропивницької міської ради - залишено без задоволення, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 22.03.2023 року на електронну адресу суду представником позивача направлена заява про уточнення позовних вимог. Ухвалою Кіровського районного суду від 27.04.2023 року у прийнятті до розгляду заяви представника позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог від 22.03.2023 року - відмовлено. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явились, повідомлялись, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористались. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним у задоволенні вимог відмовити, виходячи з наступних підстав. У п.п. 1, 3 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 17.10.2018 року. Як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченим приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Потьомкіною І.А., спадкова справа №14/2018 зареєстрована в реєстрі за № 1047, спадкоємцями після смерті [PERSON] є дочка - [PERSON] - частка та дружина - [PERSON] - частка. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з : житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами номер [ADDRESS] , що належав спадкодавцю на підставі ухвали судового засідання , виданого 24.10.1995 року Судом кіровського району м. Кіровограда, зареєстрованого в Обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації»: реєстрова книга № 25 запис №7674. Житловий будинок, позначений на технічному плані під літ А, прибудова - а, гараж - В, огорожа -№, ворота - №1, загальною площею 74,5 кв. м., у т.ч. житловою площею 52,1 кв. м. Свідоцтво про право на спадщину на частку у праві власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на частку у праві власності на ім`я [PERSON] ще не видано. Крім того, як вбачається із свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченим приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Потьомкіною І.А., спадкова справа №14/2018 зареєстрована в реєстрі за № 8, спадкоємцями після смерті [PERSON] є дочка - [PERSON] - частка та дружина - [PERSON] - частка. Спадщина, на яку в указаних частках видано це свідоцтво складається з: частки у праві власності на транспортний засіб - марка, модель Volkswagen Touareg 3.0, державний номерний знак [NUMBER] , тип АМТ - легковий, тип кузова - легковий універсал - В, рік випуску - 2008, номер двигуна [NUMBER] номер кузова (причепа) [NUMBER] , серія, номер техпаспорту [NUMBER] , дата реєстрації: 26.09.2012 року. Свідоцтво про право на спадщину на частку у праві власності на транспортний засіб видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на частку у праві власності на транспортний засіб на ім`я [PERSON] ще не видано. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. При вирішенні питання про виділ частки має значення не встановлення порядку користування спільною власністю, а розміри часток співвласників. За змістом ст. 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною часткової власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч. 1 ст. 364 Цивільного кодексу України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Частина 3 статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що виділ частки майна, що є об`єктом спільної часткової власності, в натурі між співвласниками припиняє право спільної часткової власності щодо цих співвласників. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. №7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виходячи з наведених положень закону учасники права спільної часткової власності мають рівні права в здійсненні права власності на належну їм частку відповідно до її розміру. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Заявляючи вимоги про виділення [PERSON] в натурі частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] позивач не надала суду жодних доказів того, що такий виділ можливий технічно, а також що він буде відповідати державним будівельним та санітарним нормам або між співвласниками погоджено можливий варіант такого виділу. З висновку судового експерта Таран О.С. за № 60/21 вбачається, що в процесі дослідження встановлено, що відносно об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] здійснена реконструкція. В наданих матеріалах цивільної справи, відсутні дані, що реконструкція здійснювалась із порушенням законодавча, що регулює містобудівну діяльність (самочинне будівництво), так само відсутні дані про зворотне, що вона здійснювалась у законний спосіб. За умови, що реконструкція здійснювалась із порушенням законодавства, що регулює містобудівну діяльність та являється самочинним будівництвом, виділити в натурі частку співвласника [PERSON] об`єкта нерухомого майна - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , відповідно до нормативних вимог в галузі будівництва, не надається можливим. За умови, що реконструкція здійснювалась у законний спосіб, експертом вбачається можливість відповідно до нормативних вимог у галузі будівництва виділити частку співвласника [PERSON] об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 № 55. Пунктом 1.2, 2.4 інструкції, встановлено, що поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. Згідно пункту 2.3 інструкції, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані)об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнанняправа власності на них відповідно до закону. Відповідно до правового висновку, викладеного у п. 6 Постанові № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Такі правові позиції Верховний Суд висловив у постанові від 04.04.2019року по справі №750/4445/17, постанові від 18.04.2019 року по справі №306/2140/17. Суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог про виділення позивачу в натурі частини житлового будинку з надвірними будівлями, зважаючи на наявність самочинного будівництва (реконструкції, перебудови) спірного житлового будинку, у звязку з чим такий втратив тотожність з тим, на який сторонами отримано право власності відповідно до свідотва про право на спадщину за законом від 21.11.2019 року. Позовні вимоги про збільшення [PERSON] частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами в натурі за рахунок частини транспортного засобу, що знаходиться у співвласника [PERSON] , припинення права власності [PERSON] на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] є похідними, тому суд відмовляє в задоволенні цих вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача

Outcome: dismissed