Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

10.02.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру і способу стягнення аліментів. Просить суд ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова від 19.03.2018 року та стягувати з відповідача на користь її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми стягнення платежу за один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 05.05.2017р. В даному шлюбі в подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно вищевказаного судового наказу Шевченківського райсуду м. Львова від 19.03.2018р., з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі, в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що на даний час значно погіршився її матеріальний стан, що в більшості пов`язано зі збройною агресією РФ проти України. Вона переїхала до родичів у Польщу, відтак змушена була звільнитись з роботи. На даний час істотно зросли ціни на споживчі продукти та речі першої необхідності. Дитині необхідне забезпечення необхідним сезонним одягом, інвентарем для дозвілля, витрати на культурний, духовний та соціальний розвиток, забезпечення лікування та інші потреби. Розмір стягуваних на даний час аліментів є мізерним, складає лише 1416 грн. на місяць. Інших коштів відповідач не надає, не цікавиться донькою, участі у додаткових витратах не бере. Між тим, останній працює та отримує стабільний дохід, має можливість забезпечувати дочку, тому змушена звернутись до суду з даними вимогами. Провадження у справі відкрито ухвалою судді 03 березня 2023 року, розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні. 28.03.2023р. відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується із вимогами позивачки з наступних підстав. Свою позицію мотивує тим, що позивачка скористалась своїм правом на звернення до суду про стягнення з нього аліментів і відповідно до судового наказу від 19.03.2018р., він належним чином сплачує позивачу аліменти у визначному судом розмірі. Крім того вважає голослівними твердження позивачки про те, що він не забезпечує дитину додатково. Адже остання сама створює йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, на дзвінки відповідає не охоче. При цьому, на свята він неодноразово відправляв їй кошти, купував подарунки та різний одяг. Також зазначає, що у зв`язку з вторгненням РФ, він був змушений звільнитися з роботи, на даний час перебуває на обліку, як безробітній. Крім того, у нього на утриманні є ще двоє дітей від іншої жінки, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі, а також її син від попереднього шлюбу. Одна з доньок народилась з вадою серця, що потребує додаткових матеріальних витрати на медичні обстеження та лікування. Таким чином, його матеріальний стан не покращився, що є підставою для відмови в позові. 03.04.2023р. представник позивача подала відповідь на відзив, в якому підтримала первісно заявлені вимоги, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав, викладених у своєму відзиві на позов. Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази в межах заявлених вимог та доведених обставин, дійшов наступного висновку. Як встановлено із матеріалів справи та не оспорюється сторонами, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано за рішенням суду від 05.05.2017р., донька на даний час проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, за заявою позивачки, 19.03.2018р. Шевченківським районним судом м. Львова винесено судовий наказ у справі № 466/1934/18 про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення(15.03.2018р.) даної заяви до досягнення дитиною повноліття. На даний час судовий наказ від 19.03.2018 р. відповідач виконує належним чином, сплачує позивачу аліменти у визначеному судом розмірі, що не заперечувалось сторонами. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну способу стягнення аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. В даному випадку суд враховує, що матеріальне становище погіршилось як і в позивача, так і у відповідача, що зокрема пов`язано із повномасштабним вторгненням РФ на територію України. Також суд враховує, що відповідач на даний час перебуває в шлюбі з іншою жінкою - [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с. 44). У них народилось двоє спільних дітей: [PERSON] , 2019 р.н. та [PERSON] , 2023 р.н., згідно свідоцтв про народження (а.с. 45, 46), які перебувають на утриманні відповідача. Згідно довідки про склад сім`ї (а.с. 42) останні проживають разом за адресою: [ADDRESS] . З ними також мешкає син дружини відповідача від попереднього шлюбу [PERSON] , 2014 р.н., однак на нього сплачуються аліменти, згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.06.2022р. Суд також враховує стан здоров`я дочки відповідача [PERSON] , 2023 р.н., яка народилась з вадою серця, що потребує додаткових матеріальних витрат на медичні обстеження та лікування. Даний факт стверджується рядом медичних довідок в матеріалах справи (а.с. 48-55). При цьому, зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного суду від 16 вересня 2020р. у справі № 565/2017/19. Посилання відповідача на те, що він безробітний, як на підставу відмови у позові, суд не бере до уваги, адже він є здоровим та працездатним, не представив суду доказів погіршення свого стану здоров`я. Відтак це не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 07.11.2018 року у справі № 355/511/17. Також суд враховує, що згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить 2833 грн. Отже, щомісячний розмір аліментів з 1 січня 2023 року становить 1416,5 грн., що на думку суду не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. А згідно ч.3 ст. 181 СК України, саме за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме слід припинити з 10.02.2023р. (з дня подачі позову) стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки на підставі судового наказу від 19.03.2018р. та стягувати з нього такі на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно дост.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial