Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду 18 січня 2023 року з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 08 листопада 2019 року між [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується актовим записом №494. [INFO] від шлюбу з відповідачем у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується актовим записом №505 від 03 червня 2020 року. З лютого 2022 року сторони проживають окремо, донька залишилася жити з позивачем, на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач [PERSON] перестав надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання доньки, не бере участь у її вихованні, не цікавиться станом її здоров`я та не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати в розмірі 4600,00 гривень, що включають в себе витрати на професійну правничу допомогу. 27.03.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Якименко С.Г. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не визнає того, що після припинення шлюбних відносин перестав надавати позивачу матеріальну допомогу на отримання доньки, не брав участі у вихованні. Позовна заява не містить доказів неналежної поведінки відповідача. Відповідач визнає позовні вимоги щодо сплати доходу на утримання доньки, але не погоджується з вимогою позову щодо сплати судових витрат позивача. Просить відшкодувати відповідачу витрати на правничу допомогу, які він змушений був понести. 26 квітня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення. Зазначає, що відповідно до відзиву, відповідач [PERSON] не надав доказів того, що надавав позивачу матеріальну допомогу, брав участь у її вихованні, цікавився станом її здоров`я та піклувався про її фізичний і духовний розвиток після припинення шлюбних відносин. Заявляє, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду по справі, нею будуть надані розрахунки про розмір витрат на правову допомогу позивача [PERSON] . Вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивач до судового засідання не з`явилась, про місце і час судового засідання повідомлена належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи, призначеного на 26.04.2023 року не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 06.01.2017 року по теперішній час (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] 08.11.2019 року уклали шлюб, актовий запис №494. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження [INFO] народилась [PERSON] , про що 03.06.2020 складено відповідний актовий запис №505. Батьком записано [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.9). Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади від 17.01.2023 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно Акту від 16.01.2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили те, що [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , постійно проживають з січня 2023 року за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Адвокат Васильченко Н.Г. та Костюк Є.О. уклали Договір №1 про надання правової допомоги 13.01.2023 року, клієнт [PERSON] сплачує адвокату винагороду в розмірі 4600,00 гривень за надання правової допомоги у цивільній справі за позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується Договором №1 про надання правової допомоги 13.01.2023 року, Додатком №1 до Договору№1 про надання правової допомоги 13.01.2023 року, Квитанцією про сплату за юридичні послуги адвокату від 13.01.2023 року (а.с.12-14). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого\~ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р. Статтею 51\~Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, відповідач не заперечує щодо позовних вимог, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, починаючи стягнення з 18 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до\~ст.430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. При цьому, платник та одержувач аліментів не позбавлені права, за наявності підстав, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України), а той із батьків з ким проживає дитина - з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (стаття 185 СК України). Що стосується розподілу судових витрат. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України з метою визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат повинно бути подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:\~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) від 23 січня 2014 року (справа "East/West Alliance Limited" проти України" (заява N 19336/04)) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Враховуючи те, що відповідач заперечує проти стягнення з нього на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача до позовної не додано Акту (опису) виконаних робіт адвоката, детального розрахунку із зазначенням витраченого часу за договором про надання правничої допомоги за договором №1 про надання правової допомоги від 13.01.2023 року, суд вважає, що позовні вимоги в частині витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню із відповідача на користь позивача [PERSON] в розмірі 3600,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та пропорційності. Згідно п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір",\~від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач не сплачував судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст. 141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в дохід держави у розмірі, визначеному на день подачі позову.

Outcome: partial