Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

До Жовтневого районного суду Миколаївської області з Центрального районного суду міста Миколаєва надійшли матеріали цивільної справи № 490/183/22, для розгляду справи за підсудністю. Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк» або Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04 листопада 2010 року, що утворилася на 02 жовтня 2018 року, в загальному розмірі 179\~017,65 грн., яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 4753,79 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 13\~626,97 грн., нарахована пеня у сумі 160\~636,89 грн. В обґрунтування свого позову зазначав, що 04 листопада 2010 року між Банком та [PERSON] був укладений договір кредиту шляхом підписання заяви-анкети та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ "КБ "Приватбанк" з оформленням пластикової кредитної картки. Відповідно до укладеного договору позивач надав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки позичальник помер, відповідач, який є спадкоємцем позивача зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора в повному обсязі. Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. В порядку підготовчого провадження за клопотанням представника позивача витребувана спадкова справа. 15.02.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Поповської О. М., в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, в зв`язку з тим, що відповідач спадщину не прийняв та єдиним спадкоємцем після смерті позичальника є його матір [PERSON] . До відзиву також надано докази направлення копії відзиву на адресу позивача, рекомендованою поштовою кореспонденцією з описом вкладенням, про що свідчить поштова квитанція № 5402807045864 від 15.02.2023 року. Згідно трекінгу сайту «Укрпошти», рекомендовану поштову кореспонденцію за № 5402807045864 позивач отримав 20.02.2023 року. Правом надання відповіді на відзив, в порядку та строки передбачені ст. 179 ЦПК України, позивач не скористався, будь-яких додаткових заяв або клопотань по суті справи не надав. Ухвалою суду від 29 березня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку передбаченому положеннями ст. 128, 130 ЦПК України, будь-яких заяв та клопотань не надав. Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Поповська О. М., надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідно до положень ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, встановив наступні обставини та взаємовідносини сторін та дійшов до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 04 листопада 2010 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «КБ "Приватбанк», за змістом якої він погодився, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг. З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що в зв`язку з неналежним виконанням умов договору позичальником, станом на 02 жовтня 2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором, в загальному розмірі 179 017,65 грн., яка складається з наступного: заборгованості за простроченим тілом кредита в сумі 4753,79 грн., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 13 626,97 грн., нарахована пеня у сумі 160 636,89 грн. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 жовтня 2018 року виконавчим комітетом Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, вбачається, що [PERSON] [INFO] , помер [INFO] . З листа претензії від 17.06.2021 року, вбачається, що відповідачу, як спадкоємцю [PERSON] було направлено вимогу про необхідність сплати боргу у сумі 179\~017,65 грн., яка утворилася станом на 02.10.2018 року, тобто на день смерті позичальника. Згідно спадкової справи № 15/2019 відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що спадщину прийняла [PERSON] , як спадкоємець за законом після смерті її чоловіка та 22 квітня 2019 року отримала свідоцтва про право на спадщину за законом. З довідки виконкому Коларівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області № 140/01.24 від 05.02.2019 року вбачається, що на день смерті [PERSON] , разом з спадкодавцем, за адресою [ADDRESS] , була зареєстрована лише його дружина [PERSON] . Згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] з [INFO] , тобто після смерті [PERSON] та отримання спадщини за законом [PERSON] . Положеннями статей 1216, 1218, 1221, 1268, 1270, 1272 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Статтями 1281, 1282 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Аналізуючи надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що [PERSON] , не є такою особою, що прийняв спадщину, оскільки на день смерті позичальника разом зі спадкодавцем не проживав та єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] , а отже позивач пред`явив позовні вимоги до неналежного відповідача. Як вбачається з трекінгу сайту «Укрпошти», відзив на позовну заяву направлений рекомендованою поштовою кореспонденцію за № 5402807045864 позивач отримав 20.02.2023 року, однак правом на заміну належного відповідача позивач не скористався. При тому, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав про звернення з позовними вимогами до неналежного відповідача, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи. У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 761/30025/16-ц суд дійшов висновку, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Оскільки, з матеріалів справи вбачається, що позивач пред`явив позовні вимоги до неналежного відповідача, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed