Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», про захист прав споживачів, яке полягає у виключенні з обліку по особовому рахунку заборгованості за спожиті комунальні послуги попереднього власника квартири за період до 12 березня 2021 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 2011 році, шляхом вчинення кримінального злочину, [PERSON] - надалі Позивач, був протиправно позбавлений права власності на квартиру [ADDRESS] . Лише в серпні 2022 року відновилось права позивача на вищевказану квартиру і коли останній звернувся до [PERSON] , дізнався, що на особових рахунках його квартири існує заборгованість попереднього незаконного власника. Зважаючи, що Позивач не отримував послуги Відповідача, просить суд зобов`язати КПТМ «Криворіжтепломережа» виключити з особового рахунку [PERSON] заборгованість з надання послуг з постачання теплової енергії. Аргументи учасників справи та рух справи Ухвалою судді від 06 лютого 2023 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено право та строки на подачу сторонами заяв по суті справи. 16 березня 2023 року від представника відповідача КПТМ «Криворіжтепломережа» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не погодився з позовними вимогами у повному обсязі, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Особовий рахунок є номерним та являє собою основний документ за яким здійснюється правильне нарахування за надані житлово-комунальні послуги. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, Позивач не звертався до КПТМ «Криворіжтепломережа» із заявою про відкриття нового особового рахунку і не заявляв відповідні позовні вимоги. Особовий рахунок, відкритий за адресою: [ADDRESS] є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій КПТМ «Криворіжтепломережа» і списання з нього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є господарською діяльністю підприємства. З огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства можна дійти висновку про те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» жодних прав Позивача не порушено В судове засідання сторони не викликалися. Суд не вбачає підстав для подальшого відкладення розгляду справи, як про це клопоче сторона відповідача, враховуючи те, що стороні відповідача надавалося достатньо часу для подання своїх заперечень. Подання позхову до інших осіб з приводу заборгованості жодним чином на має відношення до предмету доказування у цій справі. Крім того, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до договору купівлі-продажу квартири (дублікат, що має силу оригіналу) від 11 серпня 1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Пахомовою Н.І. зареєстрованого у реєстрі за № 1182, [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] (а.с. 16). Суд констатує, що [ADDRESS] перейменована і наразі має назву [ADDRESS]. Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу 08 грудня 2016 року встановив наступні обставини, а саме 05.10.2011 року, [PERSON] , будучи приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, діючи на підставі свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 1820, виданого 23.11.1995 року Міністерством юстиції України, нехтуючи встановленими законом нормами і професійною етикою особи, наділеного Конституцією України та Законом України «Про нотаріат в Україні» - правом сприяння громадянам, підприємствам, установам і організаціям у реалізації їх прав і захисту законних інтересів, який здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, достовірно знаючи і усвідомлюючи про настання шкідливих наслідків, які є наслідком незаконної діяльності нотаріуса, з корисливих мотивів, діючи повторно, виконуючи функцію посібника, на своєму робочому місці по [ADDRESS] , склав і посвідчив завідомо неправдивий документ - довіреність ВРМ № 602948, в який вніс завідомо неправдиві відомості про наявність у [PERSON] волевиявлення передати [PERSON] право представляти його інтереси в державних органах з питання відновлення втрачених правовстановлюючих документів квартири [ADDRESS] , який при невстановлених слідством обставинах збув [PERSON] 17.10.2011 року, [PERSON] , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, на своєму робочому місці по [ADDRESS] , склав і посвідчив завідомо неправдивий документ - довіреність ВРМ № 602984 , в який вніс завідомо неправдиві відомості про наявність у [PERSON] волевиявлення передати [PERSON] право представляти його інтереси в державних органах і розпоряджатися квартирою [ADDRESS] , який при невстановлених слідством обставинах збув [PERSON] . Таким чином [PERSON] виконав свою частину злочинних дій, спрямованих на відчуження права на нерухоме майно, яке належало [PERSON] . В результаті проведених підготовчих дій спрямованих на заволодіння чужого майна, [PERSON] отримавши можливість розпоряджатися даною квартирою, з метою приховування слідів злочину, для створення видимості законності угоди при її подальшому продажу, прийняв рішення оформити право власності на вказану квартиру на раніше знайому гр. [PERSON] , яку не посвячували в злочинні плани. 19.01.2012 року, [PERSON] , на підставі довіреності ВРМ № 602984, не знаючи про те, що вказаний документ підроблений, діючи за вказівкою та під контролем [PERSON] , який не посвячував [PERSON] в свої злочинні плани, діючи за вказівкою та під контролем [PERSON] , оформила нотаріальний договір купівлі-продажу від імені [PERSON] , згідно якого [PERSON] продала [PERSON] зазначену квартиру, тобто, без участі [PERSON] зробили відчуження належного йому нерухомого майна, квартири [ADDRESS] вартістю 110645 гривень. 03.02.2012 року, [PERSON] , документально будучи власником зазначеної квартири, не знаючи про злочинні дії обвинувачених, діючи за вказівкою та під контролем [PERSON] , оформила нотаріальну угоду купівлі - продажу ВРП № 674322, завірену приватним нотаріусом Литвинової І.І., згідно якого [PERSON] продала квартиру гр. [PERSON] . У результаті умисних дій приватного нотаріуса [PERSON] , який здійснюючи професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам, та інтересам окремих громадян, вчинив підроблення офіційного документу, який видається чи посвідчується приватним нотаріусом, які спричинили наслідки, що виразилося в тому, що [PERSON] , використовуючи підроблені нотаріальні документи, придбав право на майно, квартиру [ADDRESS] та розпорядився зазначеної квартирою в своїх інтересах, чим заподіяв потерпілому [PERSON] значний матеріальний збиток на суму 110645 гривень, що на момент скоєння злочину становило 235 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2021 року визнано довіреність від 17.10.2011 року, укладену [PERSON] з [PERSON] - недійсною. Визнано договір купівлі-продажу від 19.01.2012 року серії ВРП №432842, посвідчений нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною Клавдією Андріївною та зареєстрований в реєстрі права власності №1182, відповідно до якого, [PERSON] на підставі довіреності укладеної з [PERSON] продала, а [PERSON] придбала трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , на першому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку, житловою пл.43,24кв.м, загальною площею - 56,8кв.м - недійсним. Витребувано квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] у [PERSON] на користь [PERSON] . Суд звертає увагу на процесуальне судочинство, яке визначає правило преюдиції: обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 26 серпня 2022 року Позивачу відновлено його право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до Довідки №39 виданої Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційною службою, станом на 01 вересня 2022 року містяться суми нараховані до сплати комунальними та іншими службами міста за адресою Позивача - [ADDRESS] , та в графі послуги за постачання теплової енергії службою Відповідача у справі - КПТМ Криворіжтепломеража нарахована 42780,21 грн. Звертаючись до суду з позовом про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, позивач посилається на те, що у період нарахування відповідачем заборгованості за надані послуги, станом на 26.08.2022, він фактично не був споживачем таких послуг, оскільки не був власником квартири [ADDRESS] і тому вважає, що у нього відсутній обов`язок сплачувати нараховані суми боргу за послуги, що були надані до виникнення у позивача права власності на зазначену вище квартиру й тому вважає за необхідне зобов`язати відповідача виключити з його особистого рахунку чужу заборгованість. Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України, за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги"» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України, на власника покладається тягар утримання майна. Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.1995 року належала квартира [ADDRESS] З досліджених матеріалів справи також встановлено, що квартира [ADDRESS] січня 2012 року вибула з власності Позивача без його відома, не з його волі і лише 26 серпня 2022 року Позивачу було відновлено його порушене право у вигляді права власності на вказану квартиру. Тобто у цей період Позивач [PERSON] не ніс тягар утримання майна передбачений статтею 322 ЦК України, оскільки фактично не був власником вказаного майна. Новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна, суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник. Суд враховує, що Позивача як власника квартири, який здійснює захист порушеного права власності, є добросовісним набувачем права та інтереси якого були у період з 2012 року по 2022 рік порушені, який позбувся володіння квартирою внаслідок злочинних дій. Отже за обставин цієї справи, та проводячи аналогію закону з поняттям - новий власник, суд дійшов висновку, що діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це не обговорено у відповідному правочині, який повністю узгоджується із сталою практикою Верховного Суду та подібні висновки висловлені, зокрема, в Постанові Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, провадження № 61-3604св20, Постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18, провадження № 61-20547св19. Суд відхиляє доводи відповідачів КПТМ «Криворіжтепломережа», про те, що особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, і відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже існуючого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника, у зв`язку із чим неможливо списати та не обліковувати заборгованість попередніх власників, оскільки особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє собою сукупність даних про житлове приміщення. Згідно з ст.8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з наступними змінами та доповненнями, бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку. Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи з положень Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства. Особовий рахунок відкритий на квартира [ADDRESS] , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідачів і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємств відповідачів, і можливість здійснення таких операцій допускається наведеними вище правовими нормами. Також, судом відхиляються доводи КПТМ «Криворіжтепломережа» про те, що заборгованість за надані послуги стягнута з боржника на підставі судових рішень, які є обов`язковими для виконання й це виключає можливість списання такої заборгованості та виключення її з обліку господарських операцій відповідача, оскільки вказана заборгованість стягнута судовими наказами з попереднього власника, а не з особового рахунку житлового приміщення, і виконання судових рішень відбувається шляхом стягнення або інших виконавчих дій саме з попереднього власника, тому саме попередній власник відповідає за погашення стягнутих судовими рішеннями сум заборгованості за надані послуги. Крім того, судом не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що зобов`язання щодо здійснення виключення заборгованості не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав, з огляду на наступне. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, що визначено в статтях 8, 9 Конституції України, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Подібні висновки викладені Верховним Судом України у Постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13 та Верховним Судом у Постанові від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц та Постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18. Незважаючи на обізнаність відповідача про перехід права власності на житлове приміщення до іншої особи, зазначені вище вимоги-попередження надходять саме на адресу Позивача, а не попереднього власника, що спростовує їхні доводи про те, що заборгованість не стосується позивача і не впливає на її права споживача комунальних послуг. Надаючи оцінку встановленим обставинам, суд виходить з вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, яка передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2020 року по справі №686/6276/19, провадження № 61-3604св20, зазначив, що діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанції про виключення з обліку по особовому рахунку заборгованість за комунальні послуги попередніх власників квартири є законними. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та зобов`язанню відповідача не включати до особового рахунку [PERSON] заборгованість з надання відповідних послуг, яка виникла з вини попередніх власників, а саме що виникла за період до 26 серпня 2022 року. При цьому, позовні вимоги позивача щодо повного виключення заборгованості задоволенню не підлягають, оскільки стороною позивача не надано суду доказів відображення недостовірної інформації у електронних системах нарахування послуг з тепло та водопостачання, а повне виключення суми заборгованості з особового рахунку зазначеної квартири, що мала місце до 26 серпня 2022 року, виключить змогу відповідачів звернутися до суду з позовом щодо стягнення цієї суми заборгованості з колишнього власника (користувача) квартирою. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір 1073,60 грн.

Outcome: partial