Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

У січні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку, та відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 20 лютого 2023 року позовну заяву [PERSON] до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку залишено без руху. Надано [PERSON] строк для усунення недоліків, а саме: надання обґрунтованого розрахунку заборгованості по оплаті усіх лікарняних, розрахованого відповідно до середнього заробітку (оплаті тимчасової непрацездатності), що підлягають стягненню з відповідача. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 27 лютого 2023 року витребувано у Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України обґрунтований розрахунок нарахованої та фактично виплаченої допомоги по тимчасовій втраті працездатності за період 2021-2022 рр., та відомості щодо заборгованості з оплати тимчасової непрацездатності [PERSON] . Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 12 квітня 2023 року залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до Державного підприємства «Торецьквугілля» Міністерства вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено таке: [PERSON] , перебував у трудових відносинах з ДП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 28.07.2020 по 01.11.2022 в якості забійника на відбійних молотках підземним 6р. з повним робочим днем на підземній роботі, та був звільнений за станом здоров`я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України (наказ № 142 від 01.11.2022). Повного розрахунку при звільненні 01.11.2022 відповідачем з позивачем проведено не було, а відтак у [PERSON] з`явилось право для звернення до суду з позовом до ВП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2022 по час повного розрахунку. Відповідно до даних карткового рахунку [PERSON] від 21.12.22, відповідач, 24.11.2022 виплатив йому заборгованість по заробітній платі за жовтень 2022 року в розмірі 2349,90 грн., 13.12.2022 виплатив заборгованість по лікарняному за вересень 2022 року в розмірі 3633,20 грн., 16.12.2022 року виплатив одноразову допомогу за станом здоров,я в розмірі 10500 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 6597,59 грн. 23.12.2022 виплатив допомогу по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів ФСС в розмірі 12765,85 грн. Тобто розрахунок по заробітній платі та іншим компенсаційним виплатам відповідач виконав з затримкою 36 роб. днів, але розрахунок з позивачем був виконаний не в повному обсязі. З березня 2021 року [PERSON] перебував на лікарняних по отриманим професійним захворюванням. Позивачем були своєчасно надані відповідачу оригінали лікарняних листів, а відповідачем були прийняті дані лікарняні листи, однак до теперішнього часу не оплачені позивачу повністю з посиланням на відсутність коштів на підприємстві. Відповідач факт прийняття лікарняних листів від позивача не заперечує, як і те що нарахування для їх виплати виконанні підприємством з мінімальної заробітної плати, що підтверджує, що за відповідачем залишилась заборгованість по розрахунковим виплатам позивача. На 10.01.2023 період затримки розрахунку з 02.11.2022 становить вже 47 робочих днів. Відповідно до доданого до позову розрахунку середній заробіток за час затримки складає 22959,03 грн. На підставі викладеного, позивач просив: 1.Стягнути з ДП «Торецьквугілля» на користь [PERSON] заборгованість по оплаті усіх лікарняних, розрахованих середнього заробітку (оплаті тимчасової непрацездатності). 2.Стягнути з ДП «Торецьквугілля» на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 01.11.2022 року по день фактичного розрахунку. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі з урахуванням відзиву №10/36 від 10.02.2023. У відзиві представник відповідача зазначив, що позовні вимоги він не визнає в повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити з тих підстав, що при звільненні [PERSON] було нараховано: - Одномісячна допомога за станом здоров`я - 13046,63грн. - Допомога по тимчасовій непрацездатності (перші п`ять днів за кошти підприємства з мінімальної заробітної плати) - 1067,65грн. - Перерахунок допомоги з тимчасової непрацездатності за перші 5 днів з середнього заробітку за період 2021-2022 роки в сумі - 39419,17 грн. - Допомога по тимчасовій непрацездатності за кошти ФСС з мінімальної заробітної плати - 8541,20грн. - Перерахунок допомоги з тимчасової непрацездатності за кошти ФСС з середнього заробітку за період 2021 рік в сумі - 7 7409,15 грн. Стаціонарне обстеження згідно довідки - 5628,74 грн. Компенсація за невикористану відпустку - 12 704,12 грн. Утримана сума відпустки за липень 2022 року - 10139,76 грн. Усього [PERSON] нараховано 77 676,40 грн при звільненні. СПЛАЧЕНО: Допомога по тимчасовій непрацездатності (перші 5 днів за кошти підприємства) - 32512,32 грн., 15.12.2022р. Одномісячна допомога за станом здоров`я - 10500,00 грн., 15.12.2022 р. Компенсація за невикористану відпустку - 6597,59 грн., 15.12.2022 р. Допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів ФСС у сумі 12765,85 грн., 26.12.2022 р. [PERSON] перші п`ять днів лікарняних у сумі 32512.32 грн. було сплачено 15.12.2022 року. Середньоденний заробіток на момент звільнення [PERSON] складає 606,82 грн за винятком обов`язкових утримань 488,49 грн. Розрахунок з [PERSON] по розрахунковим виплатам під час звільнення остаточно проведений 15.12.2022. Також 26.12.2022 сплачено кошти у сумі 12765,85 грн. - це лікарняні за рахунок коштів ФСС починаючи з шостого дня тимчасової непрацездатності. Відповідач не має можливості сплатити одразу при проведенні розрахунку зі звільненим працівником лікарняні в повному обсязі виходячи з того, що в Реєстрі застрахованих осіб не було даних про страховий стаж за останній рік, що призвело до нарахування лікарняних у відповідності з Наказом Міністерства соціальної політики України №1022 від 21.10.2015 року з мінімальної заробітної плати. Після надходження даних до Державного реєстру середня заробітна плата повинна бути перерахована. Таким чином, відповідач і проводить перерахунок сум лікарняних по мірі сплаті ЄСВ. Окрім того, у зв`язку із запровадженням воєнного стану на всій території України з 24.02.2022 року, встановленого Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, та проведенням на території м. Торецька бойових дій на шахтах ДП «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ» повністю зупинено видобуток вугілля (через перебої постачання електроенергії гірничі виробки затоплено, підприємство працює в режимі водовідливу). Відсутність видобутку унеможливлює отримання прибутку від реалізації вугілля, що призвело до відсутності обігових коштів у підприємства. Можливість застосування форс-мажору у трудових відносинах підтверджено постановою Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі №6-2159цс15. У даній справі суд дійшов висновку, що затримка проведення розрахунків по оплаті праці відбулася не з вини роботодавця, а через настання обставин непереборної сили в зоні АТО, що підтверджувалось висновком торгово-промислової палати. Частиною 4 статті 10 Закону Україні «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено можливість відтермінування виплати заробітної плати до моменту відновлення діяльності підприємства. А частиною 3 статті 10 Закону Україні «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду письмові пояснення № 0500-0904-7/32650 від 21.04.2023, в яких зазначено про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з позовними вимогами [PERSON] не згодне. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд доходить таких висновків: Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КЗпП України. Судом установлено, що позивач з 28.07.2020 по 01.11.2022 перебував у трудових відносинах з ДП «шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» в якості забійника на відбійних молотках підземним 6р. з повним робочим днем на підземній роботі. 01.11.2022 [PERSON] був звільнений за станом здоров`я відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України (наказ № 142 від 01.11.2022). Зазначені обставини сторонами не оспорюються. Відповідно до ст.\~47\~КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» №7/4 від 03.01.2023 при звільнені [PERSON] усього було нараховано: 77676,40 грн. Одномісячна допомога за станом здоров`я - 13046,63 грн. Допомога по тимчасовій непрацездатності, перші 5 днів за кошти підприємства з мінімальної заробітної плати - 1067,65 грн. Перерахунок допомоги з тимчасової непрацездатності за перші 5 днів з середнього заробітку за період 2021-2022 роки в сумі 39419,17 грн. Допомога по тимчасовій непрацездатності, за кошти ФСС з мінімальної заробітної плати -8541,20 грн. Перерахунок допомоги з тимчасової непрацездатності за кошти ФСС з середнього заробітку за період 2021 рік в сумі 7409,15 грн. Стаціонарне обстеження згідно довідки - 5628,24 грн. Компенсація за невикористану відпустку у сумі 12704,12 грн. Утримана сума відпустки за липень 2022 року - 10139,76 грн. У зв`язку з довготривалим листком непрацездатності та відсутністю заробітку більше ніж чотири місяця перед звільненням, середньоденний заробіток обчислюється із тарифної ставки, який склав 606,82 грн., за за винятком обов`язкових утримань - 488,49 грн. Сплачено: Допомога по тимчасовій непрацездатності, перші 5 днів за кошти підприємства - 32512,32 грн., 15.12.2022 року. Одномісячна допомога за станом здоров`я - 10500,00 грн., 15.12.2022 року. Компенсація за невикористану відпустку - 6597,59 грн., 15.12.2022 року. Допомога по тимчасовій непрацездатностіі за рахунок коштів ФСС у сумі 12765,85грн., 26.12.2022 року. Станом на 26.12.2022 року заборгованості немає. Окрім того, відповідно до довідки ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» №10/47 від 06.03.2023, наданої на Ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 27.02.2023, за період 2021- 2022 років [PERSON] надав для оплати наступні листки непрацездатності: 1) У жовтні 2021 року: - лікарняний з 13.09.2021 по 22.09.2021; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6000/30,44=197,11 грн.) 1971,10 грн., сплачено за винятком усіх страхових внесків 1586,73 грн. 2) У листопаді 2021 року: - лікарняний з 02.11.2021 по 11.11.2021 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6000/30,44=197,11грн.) 1971,10 грн., сплачено за винятком усіх страхових внесків 1586,75 грн. 3) У лютому 2022 року: - лікарняний з 12.01.2022 по 19.01.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53 грн.) 1708,24 грн., сплачено за винятком усіх страхових внесків 1375,14 грн. 4) У квітні 2022 року: - лікарняний з 04.03.2022 по 18.03.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53грн.) 3202,95 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 2578,38 грн. Після сплати єдиного внеску донараховано лікарняний до середнього заробітку за період непрацездатності з 13.09.2021 по 22.09.2021 (1649,04-197,11=1451,93) 14519,30 грн., сплачено за винятком усіх страхових внесків 11688,04 грн. 5) У травні 2022 року: - лікарняний з 02.04.2022 по 16.04.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53грн.) 3202,95 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 2578,37 грн. - лікарняний з 22.04.2022 по 09.05.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53грн.) 3843,54 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 3094,04 грн. 6) У вересні 2022 року: Після сплати єдиного внеску донараховано лікарняний до середнього заробітку за період непрацездатності з 12.01.2022 року по 19.01.2022 року (1717,96-213,53=1504,43) 12035,44 грн., сплачено за винятком усіх страхових внесків 9688,53 грн. 7) У жовтні 2022 року: - лікарняний з 30.06.2022 по 22.08.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53грн.) 11530,62 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 9282,14 грн.; - лікарняний з 23.08.2022 по 01.09.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53грн.) 2135,303 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 1718,91 грн.; - лікарняний з 02.09.2022 по 04.09.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53грн.) 640,59 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 515,67 грн. 8) У листопаді 2022 року: - лікарняний з 05.09.2022 по 19.10.2022 року; нараховано із розрахунку мінімальної заробітної плати (6500/30,44=213,53грн.) 9608,85 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 7735,12 грн. Після сплати єдиного внеску донараховано лікарняний до середнього заробітку за період непрацездатності з 02.11.2021 року по 11.11.2022 року (1678,94-197,11=1481,83) 14818,30 грн. сплачено за винятком усіх страхових внесків 11928,73 рн. У зв`язку зі звільненням працівника за станом здоров`я у місяці звільнення донараховано до середнього заробітку тільки перші 5 днів лікарняних за рахунок коштів підприємства за такі періоди непрацездатності: - з 02.04.2022 по 16.04.2022 року (1650,48-213,53= 1436,95 грн.) 7184,75грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 5783,72 грн.; - з 22.04.2022 по 09.05.2022 року (1650,48-213,53= 1436,95 грн.) 7184,75 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 5783,72 грн.; - з 30.06.2022 по 22.08.2022 року (1628,42-213,53= 1414,89 грн.) 7074,45 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 5694,93 грн.; - з 23.08.2022 по 01.09.2022 року (1578,43-213,53=1364,90 грн.) 6824,50 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 5493,72 грн.; - з 02.09.2022 по 04.10.2022 року (1460,72-213,53=1247,19 грн.) 3741,57 грн.; сплачено за винятком усіх страхових внесків 3011,96 грн. Якщо протягом 12 місяців перед настанням страхового випадку, за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, страховий стаж працівника становив менше 6 місяців, допомогу по тимчасовій непрацездатності розраховують виходячи з нарахованої зарплати, з якої сплачений ЄСВ, але не більше розміру допомоги, обчисленої з мінімальної зарплати (МЗП), встановленої законом у місяці настання страхового випадку. Тобто, при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу/, на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Нарахувати лікарняні за рахунок коштів ПФУ до середнього заробітку підприємство зможе тільки тоді, коли у розрахунковому періоді буде сплачений єдиний внесок, тому станом на 26.12.2022 року підприємством нараховані та сплачені листки непрацездатності в повному обсязі, згідно чинного законодавства, а саме: - Закон України №1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - Постанова КМУ від 26.09.2001 року № 1266 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» - Постанова КМУ від 26.06.2015 року № 440 « Про затвердження Порядку оплати .. перших 5 днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця». Щодо позовних вимог [PERSON] в частині стягнення заборгованості з оплати лікарняних (оплаті тимчасової непрацездатності) суд зазначає таке: Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-ХІV (у редакції Закону від 28.12.2014 №77-VІІІ; із змінами, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 1105), матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності). Відповідно до частини третьої статті 30 Закону №1105, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність. Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду. Відповідно до частини другої статті 33 Закону №1105 порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно зі статтею 34 Закону №1105 фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви. Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону №1105, застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення відповідно до цього Закону в таких розмірах: - допомога по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, але не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку. Виходячи з норм частини четвертої статті 19 Закону №1105, обмежено розмір матеріального забезпечення для застрахованих осіб, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі ДРЗДСС) мають страховий стаж менше шести місяців, зокрема, допомога по тимчасовій непрацездатності - не вище за розмір мінімальної заробітної плати у місяці настання страхового випадку. Механізм та умови фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, визначений Порядком фінансування страхувальників для надання матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №12. Відповідно до наявної в матеріалах справи Форми ОК-7 Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу ( [PERSON] ) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Державним підприємством «Торецьквугілля» (код ЄДРПОУ 33839013) з липня 2021 року до листопада 2022 включно не було сплачено жодні страхові внески, хоча за зазначений період, за винятком серпня-листопада 2022 року, [PERSON] було нараховано суму фактичного заробітку/доходу, отриманого від ДП «Торецьквугілля». З урахуванням вищевикладеного, у зв`язку з неповною сплатою єдиного соціального внеску та відсутністю страхового стажу у застрахованої особи, Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» здійснив розрахунок допомоги за листками непрацездатності [PERSON] виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час настання страхового випадку, яка з 01.01.2021 р. становила 6000 грн., з 01.12.2021 р. становила 6500 грн., а з 01.10.2022 р. становила 6700 грн., що підтверджується відповіддю відповідача від 03.01.2023 №7/4 на заяву позивача від 22.12.2022. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі статтею 117 КЗпП, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Згідно з випискою по банківській картці [PERSON] відповідач виплатив заборгованість позивачу 16.12.2022. Окрім того, суд зазначає таке: Статтею 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»\~визначено, що роботодавець як страхувальник зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом та подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості, у тому числі, про розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників. Суд враховує, що обов`язок нарахування застрахованій особі відповідного розміру матеріального забезпечення покладений законом саме на роботодавця, як страхувальника. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Однак, позивачем у позові не заявлено позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо не проведення перерахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам із розрахунку 100 % середньої заробітної плати позивача, та зобов`язання відповідача зробити розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам, із розрахунку 100 % його середньої заробітної плати та надати до уповноваженого органу управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку відповідні заяви-розрахунки. Відповідачем не надано належного розрахунку заборгованості по виплаті позивачу допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам, із розрахунку 100 % його середньої заробітної плати. У відзиві представником відповідача висловлена позиція щодо відсутності такої заборгованості. Також, зазначено, що відповідач не має можливості сплатити одразу при проведенні розрахунку зі звільненим працівником лікарняні в повному обсязі виходячи з того, що в Реєстрі застрахованих осіб не було даних про страховий стаж за останній рік, що призвело до нарахування лікарняних у відповідності з Наказом Міністерства соціальної політики України №1022 від 21.10.2015 року з мінімальної заробітної плати. Після надходження даних до Державного реєстру середня заробітна плата повинна бути перерахована. Наданий позивачем розрахунок не може бути прийнятий судом, оскільки такий здійснено позивачем самостійно, та він не містить обґрунтованого розрахунку саме середньої заробітної плати позивача. Вказано тільки суму середньої заробітної плати. Будь-яких висновків експертизи щодо наявності та суми заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності по лікарняним листкам, або відсутності заборгованості суду не надано. Суд не наділений повноваженнями підміняти експерта та здійснювати бухгалтерські розрахунки самостійно. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості з оплати лікарняних (оплаті тимчасової непрацездатності) задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог [PERSON] у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд зазначає таке: Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки подень фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За положеннями статті 117 КЗпП України обов`язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Поряд із цим, згідно із ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Згідно з пунктом 2 Глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово було продовжено. Наразі режим воєнного стану в Україні триває. Пунктом 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34,38,39,41-44,53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Отже, вказаним Указом встановлено можливість обмеження конституційного права на працю, але в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до положень ч.2ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії та ін. Листом від 28.02.2022 року №2021/02.0-7.1 ТПП України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України, як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Правова позиція Верховного Суду щодо форс-мажорних обставин у трудових спорах, зокрема у справах стягнення матеріальної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Так, на відповідача не може бути покладено обов`язок щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визначеному ст.117 КЗпП України, якщо останній довів, що така затримки відбулася не з його вини, а за обставинами непереборної сили і форс-мажорних обставин. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.07.2021 року у справі №359/3250/20, від 22.09.2021 року у справі №359/3843/20 та від 28.09.2021 року у справі №3. У своїх роз`ясненнях Міністерство економіки України зазначає, що форс-мажорні обставини засвідчені Торгово-промисловою палатою від 24.02.2022 року поширюються також на зобов`язання роботодавця з трудових відносин. У відзиві на позовну заяву, представником відповідача також зазначено про те, що у зв`язку із запровадженням воєнного стану на всій території України з 24.02.2022 року, встановленого Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, та проведенням на території м. Торецька бойових дій на шахтах ДП «ТОРЕЦЬКВУГІЛЛЯ» повністю зупинено видобуток вугілля (через перебої постачання електроенергії гірничі виробки затоплено, підприємство працює в режимі водовідливу). Відсутність видобутку унеможливлює отримання прибутку від реалізації вугілля, що призвело до відсутності обігових коштів у підприємства. Враховуючи викладене, суд вважає, що затримка розрахунку при звільненні з працівником (позивачем) тривала не з вини роботодавця (відповідача), а внаслідок форс-мажорних обставин, а саме військової агресії Російської Федерації проти України, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позов не підлягає задоволенню, витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed