Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, який продовжує навчання, яку уточнив в судовому засіданні. Позивач вимоги обґрунтовує тим, що він є студентом 1 курсу денної форми навчання Національного авіаційного університету. Відповідач є його батьком. Його батьки розірвали шлюб у 2012 році. Після розірвання шлюбу він залишився проживати з матір'ю. За рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 вересня 2004 року з його батька стягувались аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки. Після досягнення ним повноліття батько відмовився від його фінансової підтримки. На сьогодні він повністю перебуває на утриманні матері, яка оплачує навчання та надає грошові кошти на його потреби. Проте її заробітної плати не вистачає, щоб повністю забезпечити всі його витрати. Відповідач працює у відділені банку інженером по обслуговуванню терміналів, має дитину від іншого шлюбу, інших зобов`язань не має. Оскільки він навчається на денній формі навчання, він не може працювати та забезпечувати себе самостійно. Просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частки. У судовому засіданні 10.05.2023 позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. У судовому засіданні 10.05.2023 представник позивача - адвокат Умарова Р.Т. підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. У судовому засіданні 10.05.2023 відповідач [PERSON] визнав позов частково в розмірі 1/6 частки. Пояснив, що він перебуває в шлюбі. Від шлюбу він має доньку [PERSON] , 2013 року народження. У нього також є фінансові борги перед банком. Пояснив, що його робота пов'язана з використанням власного автомобіля, який потребує його утримання за власні кошти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.02.2004 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області, серія [NUMBER] , актовий запис № 61 (а.с. 11). Відповідно до довідки Ф (03.01-01) від 01.09.2021 [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету транспорту, менеджменту і логістики Національного авіаційного університету та навчається за кошти фізичних осіб або юридичних осіб. Термін навчання з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с.15). Відповідно до витягу з наказу про зарахування на навчання № 1307/ст від 16 серпня 2021 року [PERSON] зарахований до Національного авіаційного університету на 1 курс денної форми здобуття освіти за спеціальностями за кошти та/або юридичних осіб (а.с.47). Відповідно до договору про навчання в Національному авіаційному університеті від 27 липня 2021 року [PERSON] та його законний представник [PERSON] уклали договір з Національним авіаційним університетом в особі ректора [PERSON] про навчання [PERSON] строком до 01.07.2026 року на денній формі здобуття вищої освіти за спеціальністю «073 Менеджмент», на факультеті транспорту, менеджменту і логістики за кошти фізичних осіб (а.с.13). Згідно з додатку № 1 до наказу ректора № 269/од від 17.05.2021 вартість підготовки здобувача вищої освіти освітнього ступеня бакалавра на 2021/2022 навчальний рік за спеціальністю «073 Менеджмент» становить 26 000 гривень (а.с.14). Відповідно до довідки 06.04.08/2 від квітня 2022 року загальна сума оплати з 01.09.2021 року по 11.04.2022 року за проживання у гуртожитку складає 6 600 гривень (а.с.43). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі, від якого у нього народилась донька [PERSON] , [INFO] (що підтверджується матеріалами справи). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу своєму сину, який продовжує навчання, у спосіб стягнення аліментів, суд враховує, наступне. Відповідач є дієздатною особою, працездатним як за віком та станом здоров'я, протягом тривалого часу має постійне місце роботи, де регулярно отримуєзаробітню плату, яка дозволяє йому утримувати себе, його сім'ю та свого повнолітнього сина на період його навчання. Між тим, судом враховується рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини. Суд враховує необхідність у матеріальній допомозі позивача, в тому числі і оплати на навчання, на транспорт, потреби у належному харчуванні та інше; враховує, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, є працездатним, має стабільний заробіток, який дозволяє йому утримувати свою сім'ю та свого повнолітнього сина від першого шлюбу. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача необхідно стягнути у дохід держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved