Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

У лютому 2023 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі «Позивач») звернулося до суду з даним позовом до [PERSON] (далі «Відповідач») про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначив наступне. 31.05.2021 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0808690. У відповідності до умов указаного Полісу страхування Позивач узяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. 27.07.2021 року близько 12 години 00 хвилин у місті Біла Церква по вулиці Павліченко сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2103», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням Відповідача та автомобіля «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2021 року у справі про адміністративне правопорушення №357/9131/21 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Як убачається із змісту указаного судового рішення Відповідач покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Власниця пошкодженого автомобіля «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , звернулася до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.05.2021 року №АТ/0808690. На підставі страхового акта №215/037/013697/21/1 від 05.08.2021 року Позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 21025,63 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №18787 від 20.09.2021 року. Із посиланням на ст.1191 ЦК України та п.п.в п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 21025,63 гривень та судовий збір у сумі 2684,00 гривень. 23.02.2023 року ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 43). 27.03.2023 року та 02.05.2023 року у судове засідання представник Позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 46, 54). 28.02.2023 року та 28.03.2023 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» представником Позивача Гермашем С.М. було подано клопотання, у якому останній просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с. 47-48, 62-63). 27.03.2023 року та 02.05.2023 року у судове засідання Відповідач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від нього не надходило (а.с. 55). Згідно з ст.ст.280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно з ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 31.05.2021 року між Позивачем та [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/0808690. У відповідності до умов указаного Полісу страхування Позивач узяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 2103», державний номерний знак [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам (а.с. 12). 27.07.2021 року близько 12 години 00 хвилин у місті Біла Церква по вулиці Павліченко сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ 2103», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням Відповідача та автомобіля «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2021 року у справі про адміністративне правопорушення №357/9131/21 Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Як убачається із змісту указаного судового рішення Відповідач покинув місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 57-61). 05.08.2021 року власниця пошкодженого автомобіля «Citroen Berlingo», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , звернулася до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31.05.2021 року №АТ/0808690 (а.с. 22). На підставі акта огляду транспортного засобу від 29.07.2021 року та страхового акта №215/037/013697/21/1 від 05.08.2021 року Позивачем було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 21025,63 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №18787 від 20.09.2021 року (а.с. 24-29, 30, 31). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Крім того, суд ураховує, що у своїх рішеннях Європейський Суд наголошує, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Втім, такі правила Відповідачем не дотримані. Згідно з вимогами ст.1166 ЦК України\~ шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, згідно зі спеціальним Законом України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі «Закон»). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ст.6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, в порядку визначеному законом. Згідно з ст.38.1.1. вказаного закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Як убачається із змісту постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.08.2021 року у справі про адміністративне правопорушення №357/9131/21 Відповідач покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, у Позивача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виникло законне право подати регресний позов до Відповідача [PERSON] на фактично виплачену суму у розмірі 21025,63 гривень. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 гривень (а.с. 34), а позов задоволено повністю, то вказана сума підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved