Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позовні вимоги. [PERSON] подав цивільний позов до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 25.11.2022 року близько 16 год. 30 хв. у м. Львові на пр. Свободи, 12, автомобіль «Fiat Punto», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] матеріальну шкоду. 25.11.2022 року [PERSON] та [PERSON] склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол). В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Fiat Punto», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №207113889, [PERSON] звернувся до ПРАТ "СК" Український страховий стандарт" з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 25.11.2022 року та Заявою про страхове відшкодування від 29.11.2022 року. Станом на дату подання даної позовної заяви в суд позивач не отримав від ПРАТ "СК "Український страховий стандарт" виплати страхового відшкодування, а також: від [PERSON] не отримав виплати матеріальної шкоди. З урахування наведеного, посилаючись на норми ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить суд стягнути з ПРАТ "СК" Український страховий стандарт" - 18457,44 грн та з [PERSON] 14937,29 грн - відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Крім цього, просить стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1073,60 грн та витрати пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 2600 грн. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13 лютого 2023 року, відкрито провадження по справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 06 березня 2023 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву. 04 квітня 2023 року представником позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] було подано заяву про затвердження мирової угоди. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04 квітня 2023 року затверджено мирову угоду, укладену 03 квітня 2023 року між позивачем [PERSON] з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з іншої сторони, які є сторонами у цивільній справі №461/890/23, за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український стандарт», [PERSON] про відшкодування шкоди. Провадження у справі № 461/890/23 в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 14937,29 грн. відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу,- закрито. Позиція сторін по справі. Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задоволити. Вказав, що проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Жиравецький Т.М. в судовому засіданні проти позовних вимог до відповідача [PERSON] заперечив у зв`язку з затвердженням мирової угоди укладеної між позивачем та його довірителем. Відповідач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження по справі, та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача, однак відзиву чи заперечень по справі останній не надав. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. За згодою позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Встановлені судом фактичні обставини справи. 25.11.2022 року близько 16 год. 30 хв. у м. Львові на пр. Свободи, 12, автомобіль «Fiat Punto», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Hyundai Santa Fe», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] матеріальну шкоду. 25.11.2022 року [PERSON] та [PERSON] склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Fiat Punto», д.н.з. [NUMBER] була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №207113889. Згідно звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 1194/22 від 26 грудня 2022 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hyundai Santa Fe, реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, за станом на дану оцінки, становить 18457,44 грн. 29 листопада 2022 року [PERSON] звернувся до ПРАТ "СК" Український страховий стандарт" з Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 25.11.2022 року та Заявою про страхове відшкодування від 29.11.2022 року. Однак на даний час позивач не отримав від ПРАТ "СК "Український страховий стандарт" виплати страхового відшкодування. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Правовідносини які виникли між сторонами, регулюються умовами укладеного договору, нормами ЦК України, Законом України «Про страхування». Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. За приписами ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у тому числі у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено цю постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, а тому не впливає на висновки експертів. Статтею 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004 зі змінами (далі Закон). Цей Закон спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної у тому числі майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.28 Закону до шкоди, заподіяної у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, відноситься шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Беручи до уваги те, що згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 25.11.2022, встановлено наявність факту ДТП, що сталося 25 листопада 2022 та те, що водій [PERSON] визнав себе винуватцем у цій ДТП, суд вважає, що між неправомірними діями останнього та спричиненою шкодою, наведеною у позові, є причинний зв`язок. Цивільна-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким на правовій підставі керував [PERSON] , на час настання страхового випадку була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт», тому останній є відповідальною особою за спричинену шкоду у межах суми страхового відшкодування. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом порядку. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), яка визначила, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правої відповідальності (ст.3 Закону). Таким чином, страхова компанія, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі діючого законодавства, здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі обов`язкового страхування. На підставі наведеного, зважаючи на затвердження мирової угоди укладеної 03 квітня 2023 року між позивачем [PERSON] з однієї сторони та відповідачем [PERSON] з іншої сторони та закриття провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення 14937,29 грн. відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] 18457 грн. 44 коп. матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу Судові витрати по справі. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються: на відповідача. Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді витрат на проведення оцінки вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу в сумі 2600 гривень, що підтверджується квитанцією від 27.12.2022 року (т. 1 а.с. 47), а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український стандарт» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 1430 грн. (18457,44грн + 14937,29 грн= 33394.73 грн; 18457,44грн *100/33394.73 грн = 55%; 55% * 2600 грн = 1430,00 грн). Також, встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн, а тому дані витрати суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український стандарт» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 590,48 грн. (18457,44грн + 14937,29 грн = 33394.73 грн; 18457,44грн *100/33394.73 грн = 55%; 55% * 1073,60 грн = 590,48 грн). Крім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 142 ЦПК України, позивачу слід повернути з державного бюджету 241,56 грн. судового збору.

Outcome: partial