Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивувала тим, що 08.09.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, у якому народились дочка [PERSON] , [INFO] , і син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, між ними зникло взаєморозуміння, подружні відносини припинено у грудні 2021 року, з того часу сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу є неможливим, примирення буде не ефективним, а тому просила розірвати шлюб. При цьому, позивач вказала, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом із нею, знаходяться на її вихованні та утриманні. Однак, позивач не в змозі самостійно забезпечити дітей усім необхідним. При цьому позивач зазначає, що відповідач допомагає утримувати дітей, але вказана допомога є нерегулярною. У той же час відповідач є фізичною особою-підприємцем та має регулярний дохід, також в особистій приватній власності має як рухоме, так і нерухоме майно. За вказаних обставин просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1416,50 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 20.04.2023 року, в межах строку встановленого судом, відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 31063), у якому останній зазначив, що позовні вимоги визнав. У судове засідання сторони не з`явились. Натомість, позивач 24.04.2023 подала заяву (вх. №31904), згідно якої просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у поданому ним відзиві на позовну заяву також просив розгляд справи проводити у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 08.09.2011 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом №2297 (а.с. 5). У шлюбі народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що відповідно підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.07.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 20), та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21.03.2017 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 241). Діти [PERSON] , [PERSON] проживають разом із матір`ю, що підтверджуються витягами з реєстру територіальної громади №2023/002280296, №2023/002283529, №2023/002283541 від 16.03.2023 (а.с. 26, 27, 28). Відповідач проживає окремо, допомагає утримувати дітей, однак, як зазначає позивач, вказана допомога є нерегулярною. Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині припинення шлюбу та обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що примирення між сторонами неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд дійшов висновку про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 статті 184 цього ж Кодексу суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833 гривні. На день ухвалення рішення суду дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилося 10 років, а дитині [PERSON] , [INFO] , - 6 років. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо належного виконання своїх обов`язків по утриманню дитини не надав, а тому суд дійшов висновку про їх не виконання та порушення права позивача, яке підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача коштів на утримання дитини (аліментів). Визначаючись щодо способу стягнення аліментів, суд враховує, що визначення способу стягнення аліментів є правом позивача, а тому, враховуючи її заяву та положення ч. 1 ст. 184 СК України, суд дійшов висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд звертає увагу, що й відповідач не заперечував щодо способу стягнення аліментів (в твердій грошовій сумі в розмірі заявленому позивачем), про що зазначено у відзиві на позов. Визначаючись щодо їх розміру, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, має можливість надавати матеріальну допомогу та визнає позовні вимоги, а дитина потребує такої допомоги. Суд зважає, що відповідач доказів надання допомоги, відомостей про незадовільний стан здоров`я, знаходження на його утриманні інших осіб не надав, щодо заявленого позивачем розміру аліментів не заперечував, вимоги визнав. Тому суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, встановлені по справі обставини в їх сукупності, вважає розумним та справедливим визначити стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону, в розмірі про який клопоче позивачка (1416,50 грн на кожну дитину). При визначені розміру аліментів судом враховані всі повідомлені обставини, передбачені ст. 182 СК України. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто в даній справі з 06 березня 2023 року. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України зважаючи, що при зверненні до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн за вказану вимогу.

Outcome: approved