Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий був розірваний 03 вересня 2008 року. Від шлюбу у сторін є спільна вже повнолітня дочка [PERSON] , яка народилася [INFO] . На даний час дочка навчається у вищому навчальному закладі. 17 травня 2022 року було винесено рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про стягненням з позивача на користь [PERSON] аліментів на навчання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року. Позивач стверджує, що повністю виконує вказане судове рішення, сплачує аліменти на навчання дочки, заборгованість по оплаті відсутня. На даний час у позивача суттєво змінився матеріальний та сімейний стан, що дає йому підстави в порядку ст. 192 СК України клопотати в судовому порядку про зменшення розміру аліментів на навчання дочки, які виникли з об`єктивних причин. 23 липня 2022 року позивач одружився з [PERSON] . У позивача разом з [PERSON] є спільні неповнолітні діти: [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON] , який народився [INFO] . Крім того, у позивача змінився матеріальний, фінансовий стан. Позивач раніше працював і отримував мінімальну заробітну плату, а на даний час позивач є мобілізованим військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення в сумі 44000 грн. Таким чином, позивач зараз оплачує навчання дочці відповідно до рішення суду в розмірі 11000 грн, коли раніше платив набагато менше. У разі задоволення позовних вимог на 1/8 частину, позивач буде платити 5500 грн., а при задоволення частково вимог на 1/6 частину, оплата буде 7300 грн. Виходячи з цього, з урахуванням викладених обставин, позивач вважає, що у нього погіршився матеріальний стан, так як у нього збільшився розмір оплати за навчання та інших витрат. Зокрема, оплати по житлово-комунальним послугам, харчування, речі та майно повсякденного вжитку, інколи ліки, одяг, взуття, поповнення мобільного телефону та інші витрати. Крім того, позивачу потрібно, як годувальнику, утримувати і двох неповнолітніх дітей. Позивач вважає це об`єктивними обставинами та законними підставами для зменшення розміру аліментів. Позивач просить зменшити йому розмір стягнення аліментів, присуджений з позивача на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів його прибутку. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 01 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.02.2023 до суду надійшов відзив наданий представником відповідача адвокатом Долженко О. М., відповідно до якого відповідач з позовними вимогами позивача не згодна в повному обсязі. На заперечення позовних вимог та доводів позивача, сторона відповідача зазначає, що рішенням Миргородського міськрайонного суду від 17.05.2022 р. позивач зобов`язаний до сплати аліментів на повнолітню дитину в зв`язку з продовженням навчання. Про розгляд справи щодо стягнення аліментів [PERSON] був обізнаний, мав право заперечувати проти позовних вимог, але жодним чином не заперечив та не надав суду докази неспроможності сплати аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. Отже, станом на час винесення рішення суду, позивач мав можливість сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Позивач зазначає про суттєву зміну в матеріальному становищі з 23.07.2022 року, коли він одружився з [PERSON] :, з якою в нього є спільні неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторона відповідача стверджує, що вказані позивачем діти були в нього ще до винесення рішення про стягнення аліментів на повнолітню доньку. Таким чином, даний аргумент позивача не може бути підставою для зменшення суми аліментів, що стягуються з нього на [PERSON] . Крім того, відповідно до наявної у відповідачки інформації, дружина відповідача разом з їх дітьми виїхала з України до Фінляндії, до міста Йоенсу, оскільки там проживає рідна сестра позивача. Там його дружина з дітьми отримали статус біженців та одержує щомісячну грошову державну допомогу від цієї держави в розмірі 250 Євро на кожного члена родина, а також мають пільги щодо безкоштовного лікування та безкоштовного проживання. Сторона відповідача звертає увагу на те, що позивач зазначає про зміну свого матеріального становище в бік збільшення, але на думку сторони відповідача зазначена обставина не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки в зв`язку зі збільшенням суми заробітку збільшилась як сума аліментів, так як збільшилась і сума коштів, що залишається у позивача порівняно з тією, що була на час винесення рішення суду. Стосовно доводу позивача про те, що йому потрібні якісь збільшені суми коштів на житлово- комунальні послуги, їжу, речі повсякденного життя, іноді ліки, поповнення мобільного телефону, сторона відповідача зазначає, що такі ж саме витрати несе і відповідачка - мати їх спільної дитини, такі ж самі витрати несе і дитина, та ще й додатково потребує кошти на оплату навчання дитини, проживання в гуртожитку, канцелярські товари, проїзд додому та до місця навчання. Крім того, аналогічні витрати позивач мав і на час винесення рішення суду 17.05.2022 р., отже в цьому сенсі його матеріальне становище не змінилось. Крім цього, сторона відповідача зазначає, що позивач має певні пільги по сплаті комунальних платежів, як військовослужбовець. Щодо утримання двох неповнолітніх дітей, відповідач наголошує, що діти наразі вже протягом року перебувають на утриманні держави Фінляндії, не проживають в Україні і не отримують матеріальної допомоги від позивача. З наведеного позивачем в позовній заяві не вбачається погіршення його матеріального становища. Покращення матеріального становища позивача може бути підставою для збільшення розміру аліментів, але не для зменшення. Щодо матеріального становища відповідачки, то вона отримує мінімальну заробітну плату. Крім того, відповідачка також має ще одну дитину, яку утримує сама. Повнолітня дочка не отримує стипендії, а сплачує кошти за навчання за контрактом та за проживання у гуртожитку крім витрат на забезпечення свого життя. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні та пояснив, що уклав шлюб, а також юридично став батьком двох своїх неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні. Пояснив, що вже рік проживає сам, так як його дружина з дітьми перебувають за кордоном, у Фінляндії, однак постійно надає матеріальну допомогу дітям шляхом перерахування коштів на банківський рахунок дружини, матері дітей. Пільг по оплаті комунальних послуг позивач не має. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частина з усіх видів його заробітку (доходу) з часу укладення позивачем шлюбу з 19.07.2022 та визнання його батьком двох неповнолітніх дітей. Зважаючи на розмір його щомісячного доходу у разі зменшення розміру аліментів він буде значно перевищувати прожитковий мінімум для повнолітньої особи. Вважав, що повнолітню дочку повинна утримувати також її мати позивач по справі. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову. Просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що спільна з позивачем дитина навчається у вищому навчальному закладі. Позивач обізнаний наскільки дорого коштує навчання. Лише оплата за користування гуртожитком становить 12000 грн в рік. Матеріальне становище позивача покращилося, а тому він в змозі сплачувати аліменти в розмірі встановленому судом і відсутні підстави для зменшення позивачу розмірів аліментів. Представник відповідачки адвокат Долженко О. М. зазначила, що позов є необґрунтованим. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на позицію викладену у відзиві на позовну заяву. Зазначила, що зменшення розміру аліментів можливе лише з моменту набрання законної сили рішенням суду про зменшення розміру аліментів. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] пояснила, що є дочкою позивач і відповідача. Доходів не має. Навчається на 4 курсі ВНЗ та готується до екзаменів. Навчається 5 днів на тиждень. Кошти надає мати, інколи бабуся. Сума витрат на місяць становить 9-12 тисяч гривень. Вказані кошти витрачає на одяг, взуття, матеріали для підготовки до занять, канцелярські товари. З батьком не спілкується. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Позивач [PERSON] та\~ [PERSON] є батьками повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що встановлено судом у рішенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року (а. с. 9-10, 11-12). На даний час спільна дочка сторін [PERSON] , [INFO] , відповідно до довідки від 13.02.2023 № 027/23 та відповіді на запит від 06.03.2023 № 022 навчається у вищому навчальному закладі та є студенткою 4 курсу денної форми навчання першого (бакалавського) рівня вищої освіти Полтавського юридичного інституту Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого. Період навчання на першому (бакалаврському) рівні вищої освіти 01.09.2019-30.06.2023 (а. с. 26, 38). 17 травня 2022 року було винесено рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про стягненням з позивача на користь [PERSON] аліментів на навчання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) позивача починаючи з 20 грудня 2021 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року (а. с. 9-12). Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.07.2022 Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.07.2022 (а. с. 7). Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 липня 2022 року Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] записаний батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Згідно із повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 липня 2022 року Миргородським відділом реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) [PERSON] записаний батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] (а. с. 6). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ч. 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України "Про охорону дитинства" всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року про стягненням з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на навчання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) позивача починаючи з 20 грудня 2021 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2022 року. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки в іншому шлюбі він має сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , а тому на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей. Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року по справі № 691/926/20, провадження №61-7627св21 зробив висновок, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Досліджені в судовому засіданні докази та встановлені судом факти свідчать, що після ухвалення рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року про стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на навчання повнолітньої дочки [PERSON] , у [PERSON] відбулася зміна сімейного стану, він став батьком двох дітей - сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , та зміна матеріального стану, оскільки відповідно до положень Сімейного кодексу України [PERSON] як батько зобов`язаний утримувати зазначених двох неповнолітніх дітей. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. За таких обставин, розмір аліментів, встановлених рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року по справі № 541/3447/21, які стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на період навчання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, а позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів повністю підлягає задоволенню. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 192 СК ( 2947-14 ) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У разі пред`явлення до особи, яка вже сплачує аліменти, позову про стягнення їх на дитину (дітей) від іншої матері або утримання на інших осіб суд має вчинити передбачені ч. 3 ст. 36 ЦПК ( 1618-15 ) дії щодо залучення одержувача аліментів до участі у справі. Якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, розмір аліментів може бути зменшено за заявою батьків, уповноваженого цієї громади чи особи і за згодою органу опіки та піклування. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, з врахуванням положень Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, встановлених рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року по справі № 541/3447/21, які стягуються з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , на період навчання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] підлягає зменшенню з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно з дня набрання цим рішенням законної сили. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, судом враховуються наступні обставини, зокрема: відповідач є особою працездатного віку, з матеріалів справи не вбачається даних про поганий стан здоров`я відповідача чи наявність інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо її повнолітньої дитини. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Із урахуванням вище наведеного, суд прийшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року по справі № 541/3447/21 з 1/4 частини до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до довідки № 55 від 24.01.2023 [PERSON] перебуває на військовій службі з 21 квітня 2022 року (а. с. 8). Відповідно до довідки № 60 від 28.01.2023 [PERSON] нараховане\~грошове забезпечення\~за період\~з липня\~2022\~року по\~грудень 2022\~року в\~сумі 280944\~грн.\~93\~коп.,\~а саме:\~липень 2022\~ 44295,70\~грн,\~серпень 2022\~ 44511,50\~грн,\~вересень 2022\~ 57741,20\~грн,\~жовтень 2022\~ 45041,50\~грн,\~листопад 2022\~ 44654,50\~грн,\~грудень 2022\~ 44700,53\~грн.\~(а.\~с.\~8) . Отже, середній розмір грошового забезпечення, яке [PERSON] отримує в місяць становить 280944,93 / 6 = 46824,155 грн. У разі зменшення розміру аліментів, які за рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року, стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на навчання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) позивача до 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів) позивача, з урахуванням середнього розміру грошового забезпечення, яке [PERSON] отримує в місяць розмір аліментів становитиме в середньому 5853 грн, що становить більше ніж два прожиткових мінімуми для працездатних осіб в тому числі повнолітніх дочки чи сина віком від 18 до 23 років (у разі продовження навчання), встановлених Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік». Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким є припис ч. 2 ст. 182 СК України. Тому законодавчо встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Він не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до наведених обставин та норм чинного законодавства суд вважає за можливе, з урахуванням вимог ст.183 СК України зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання до 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача ( суд враховує наявність ще двох неповнолітніх дітей на його утриманні). Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» прожитковий мінімум протягом року залишатиметься на рівні 1 грудня 2022 і відповідно для дітей становитиме: у віці до 6 років 2272 грн; віком від 6 до 18 років 2833 грн; працездатних осіб, тобто повнолітніх дочки чи сина віком від 18 до 23 років (у разі продовження навчання) 2684 грн. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів у 2023 році становить: для дітей віком до 6 років 1136 грн (2272 грн х 50 %); для дітей віком від 6 до 18 років 1416,50 грн (2833 грн х 50 %); працездатних осіб, повнолітніх дочки чи сина віком від 18 до 23 років (у разі продовження навчання) 1342 грн (2684 грн х 50 %). З огляду на зазначене, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу) позивача є співмірним з урахуванням всіх наведених вище обставин. І визначений розмір аліментів дає змогу підтримати повнолітню доньку для забезпечення її життєдіяльності. Суд відхиляє доводи сторони відповідача, що вказані позивачем діти від другого шлюбу були в нього ще до винесення рішення про стягнення аліментів на повнолітню доньку і таким чином, даний аргумент позивача не може бути підставою для зменшення суми аліментів. Оскільки аліменти, які стягуються з позивача встановлені рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року, а шлюб з [PERSON] позивач зареєстрував 19.07.2022, повторні свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , де батьком дітей записаний позивач, виданого 19 липня 2022 року та 22 липня 2022 року відповідно, тобто вже після ухвалення рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 травня 2022 року. Зазначені обставини свідчать про зміну сімейного стану позивача, що відповідно до положень ст. 192 СК України є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Суд відхиляє також доводи сторони відповідача, що дружина позивача разом з їх дітьми виїхала з України до Фінляндії, там отримали статус біженців та одержують щомісячну грошову державну допомогу від цієї держави, діти наразі вже протягом року перебувають на утриманні держави Фінляндії, не проживають в Україні, оскільки перебування дітей та дружини закордоном на території держави Фінляндії не звільняє позивача від обов`язку їх утримувати. У відповідності до частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суду повинен вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1083 грн. 60 коп., що підтверджується відповідними платіжними документами (а. с. 1). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку. Оскільки позов підлягає задоволенню, в силу ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача на користь позивача стягнути судові витрати в сумі 1083 гривні 60 копійок, які складаються із сплаченого позивачем судового збору за подачу позову до суду.

Outcome: approved