Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

[PERSON] , за участю заінтересованої особи [PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Обґрунтовуючи свої вимоги вказує на те, що [INFO] помер батько заявниці [PERSON] . Ще за життя на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів спадкоємцям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , частину свого майна, а саме житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . З метою оформлення своїх спадкових прав заявниця звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. Однак, приватним нотаріусом було виявлено той факт, що у заповіті прізвище заявниці вказано як « [PERSON] », тоді як у паспорті гр. України зазначено як « [PERSON] ». Оскільки вказана розбіжність унеможливлює оформлення заявником своїх спадкових прав за померлим батьком, просить суд задовольнити дану заяву та ухвалити рішення яким встановити факт, що заповіт, який було складено від імені [PERSON] , посвідченого 24.12.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за реєстровим № 2928 було складено на [PERSON] , [INFO] . Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та провести розгляд даної справи за її відсутності. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій вимоги [PERSON] підтримує, не заперечує проти задоволення даної заяви. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта гр. України Серії [NUMBER] , виданого Суворовським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області 05.07.2014 року та Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 13.09.1962 року. Згідно вказаного вище свідоцтва про народження батьками заявника є [PERSON] та [PERSON] . 23.01.1987 року між [PERSON] та заявницею [PERSON] було зареєстровано шлюб, після укладення якого остання змінила дошлюбне прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (Свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER] від 23.01.1987 року). Вказане свідоцтво було видано на російській мові та прізвище заявниці зазначено на російській мові як « [PERSON] ». [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , [INFO] , після чого відкрилася спадщина на все майно померлого (Свідоцтво по смерть Серії [NUMBER] від 06.01.2023 року). Судом встановлено, що за життя на випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів спадкоємцям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , частину свого майна, а саме житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи корпією Заповіту від 24.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за реєстровим № 2928. Обґрунтовуючи вимоги даної заяви [PERSON] вказує на те, що з метою оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О., якою було виявлено той факт, що у заповіті прізвище заявниці вказано як « [PERSON] », тоді як у паспорті гр. України зазначено як « [PERSON] ». На виконання вимог ухвали суду від 13.03.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. було надано до суду копію спадкової справи № 7/2023 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Так, із досліджених судом матеріалів спадкової справи вбачається, що 24.12.2014 року [PERSON] було складено заповіт, відповідно до якого він заповів своє майно наступним спадкоємцям: ?Житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] спадкоємцю [PERSON] , [INFO] ; ?Будівлі та споруди Човнової станції за адресою: [ADDRESS] спадкоємцю [PERSON] , [INFO] ; ?житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] спадкоємцям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказаний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за реєстровим № 2928. Даний факт також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 71184983 від 17.01.2023 року. 17.01.2023 року донька спадкодавця [PERSON] , [INFO] , звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. із заявою про прийняття спадщини за померлим батьком [PERSON] , [INFO] . Проте, як зазначає заявниця приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т.О. було виявлено той факт, що у заповіті прізвище заявниці вказано як « [PERSON] », тоді як у паспорті гр. України зазначено як « [PERSON] », що унеможливлює оформлення нею своїх спадкових прав за померлим батьком. З огляду на вищевикладене, а також те, у заповіті заявниця зазначена як «[PERSON] , [INFO] », а згідно паспорта гр. України «[PERSON] , [INFO] » суд констатує, що заявником [PERSON] було доведено та не викликає сумніву факт допущення описки в її прізвищі у заповіті від 24.12.2014 року, складеного її батьком [PERSON] , у зв`язку з чим, суд вважає, що причиною неправильного написання прізвища [PERSON] слугувала технічна помилка (описка). Даний факт позбавляє можливості заявника оформити свої спадкові права за померлим батьком у зв`язку із вказаними розбіжностями, що містяться у правовстановлюючих документах, а саме у паспорті гр. України Серії [NUMBER] , виданому 05.07.2014 року та в Заповіті від 24.12.2014 року, де зазначено прізвище заявниці - [PERSON] , замість правильного [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як зазначено у пункті 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності [PERSON] заповіту від 24.12.2014 року є необхідність заявниці оформлення своїх спадкових прав за померлим батьком. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності документів, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Outcome: approved