Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває з відповідачем з 20 березня 2020 року у фактичних шлюбних відносинах та мають спільну дитину ? дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач також зазначила, що з кінця 2021 року фактично припинили шлюбні відносини з відповідачем і останній рік її чоловік не надає грошові кошти на потреби сім`ї, у тому числі на дитину, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та дитини. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 13 січня 2023 року відкрито провадження у справі №536/33/23 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте відповідач не повідомив причини неявки, до суду не звертався із заявою про відкладення розгляду справи. В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до частини 8 статті 178 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів у справі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що шлюб між сторонами у цій справі, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 28 березня 2020 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №205. Разом з цим, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1043, виданим 26 серпня 2020 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Довідкою Виконавчого комітету Потоківської сільської ради №26-02/709 від 01 червня 2020 року підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 02 листопада 2013 року і по теперішній час. Згідно із довідкою Виконавчого комітету Потоківської сільської ради №26-02/1557 від 03 вересня 2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 09 вересня 2020 року і по теперішній час. Таким чином, дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується вказаною довідкою. Доказів щодо існування будь-якої домовленості стосовно розміру щомісячного утримання дитини між сторонами суду не надано. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до частини 8 статті 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Статтями 141, 180 Сімейного кодексу України, статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, що кожен із батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно частин 1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Максимального розміру аліментів на одну дитину законом не встановлено. Суду не надано доказів того, що відповідно до статті 187 Сімейного кодексу України із доходів відповідача в примусовому порядку відраховуються аліменти на утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів згідно статті 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини є порушенням обов`язку батьків піклуватися про своїх дітей. При визначенні розміру аліментів судом ураховуються обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України: задовільний стан здоров`я дитини та відповідача, оскільки доказів протилежного суду не надано, відсутність доказів непрацездатності відповідача, відсутність відомостей про інших утриманців, інші обставини, які мають істотне значення. Заперечень проти позову відповідач до суду не надав. З огляду на викладене, приймаючи до уваги інтереси дитини, її вік, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини щомісяця у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. Згідно статті 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Із матеріалів справи убачається, що з позовом про стягнення аліментів позивач звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області 06 січня 2023 року. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 06 січня 2023 року, тобто з дня звернення позивача з цим позовом до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, суд зазначає наступне. Статтею 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Зі змісту позовної слідує, що учасники справи разом не проживають близько одного року та відповідач добровільно не допомагає грошовими коштами. Зважаючи на те, що відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем і якій на час звернення до суду з позовом не виповнилось трьох років, позивач має право на отримання аліментів від відповідача, ураховуючи відсутність доказів неспроможності останнього надавати матеріальну допомогу за станом здоров`я або з інших поважних причин. За таких обставин, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також ураховуючи те, що відповідач є працездатним та має одну дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю, з урахуванням того, що доказів протилежного суду не надано, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) боржника, щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 06 січня 2023 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Ураховуючи положення Закону України «Про судовий збір» та статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 1 073,60 грн за розгляд судом позовної заяви, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial