Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що КП «Білоцерківтепломережа» (теплопостачальна організація) є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідачі не сплачують\~ кошти\~ за надані послуги з опалення за затвердженими в установленому порядку тарифами, в зв`язку з чим за відповідачами\~ рахується заборгованість перед КП «Білоцерківтепломережа» в сумі 24456 грн. 58 коп., за період з 01.10.2019 року по 01.02.2023 року, сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів - 2079 грн. 63 коп., та три відсотки річних - 686 грн. 09 коп. Відповідачі добровільно не сплачують\~ кошти за отримані послуги, а тому позивач просить суд стягнути примусово з відповідачів\~ вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 30.03.2023 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. (а.с.28) Представник позивача в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява, представника позивача КП БМР «Білоцерківтепломережа» - В.Зайченко, щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримує. (а.с.34) Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися,\~ про час і місце розгляду справи були\~ повідомлені належим чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву, заяв чи клопотань про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило. Відповідач\~ [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без її участі, та вказала, що позов визнає частково, при вирішенні спору відповідач просила застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності. Надала суду\~ копію рішення суду про розлучення, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про смерть співвласника квартири [PERSON] (а.с.37-39) На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, з матеріалів справи вбачається, що по особовому рахунку № [NUMBER] , який відкрито в КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» по квартирі [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] , рахується заборгованість за послуги з опалення перед КП «Білоцерківтепломережа», в період з 01.10.2019 року по 01.02.2023 року, в сумі 24456 грн. 58 коп., що слідує з розрахункового листа абонента, наданого позивачем, а також, розрахунку суми на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів - 2079 грн. 63 коп., та три відсотки річних - 686 грн. 09 коп. за період з 01.10.2019р. по 23.02.2022р. Відповідно до наявних у справі відомостей з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання, відповідачі зареєстровані за вказаною вище адресою (а.с.25-27). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованих станом на 08.02.2023, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] .\~ Вказаним особам, дана квартира належить на праві спільної часткової власності. (а.с.7,8). Встановлено, що 24.07.2010 року [PERSON] \~ уклала шлюб з [PERSON] ,\~ у зв`язку з чим їй було присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.06.2012 (а.с.38).\~ З матеріалів справи вбачається, що 09.02.2023 року на адресу відповідачів було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, яка залишилася без задоволення.(а.с.9) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Згідно частини першої статті 9 даного Закону - споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.02.2018 у справі № 462/6393/15-ц. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1, ч.4 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. В ст.360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. А тому, згідно вищенаведених правових норм обов`язком відповідачів є своєчасна оплата отриманих послуг згідно затверджених в установленому порядку тарифів. Згідно ч.1,2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Згідно ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов`язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. За ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України. В даному випадку, факт порушення відповідачами\~ зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані\~ житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед виконавцем послуг КП БМР «Білоцерківтепломережа» підтверджується матеріалами справи. Позивач просив стягнути з відповідачів\~ суму інфляційний втрат в розмірі - 2079 грн. 63 коп., та три відсотки річних - 686 грн. 09 коп. за період з 01.10.2019р. по 23.02.2022р.,\~ оскільки має місце прострочення відповідачем грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. по справі №127/15672/16, зазначено, що статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідач [PERSON] не заперечує наявність боргу, але просить суд застосувати при вирішенні справи строки позовної давності. За стт.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач подала суду заяву про застосування до позовних вимог положення про строки позовної давності. Дослідивши розрахунок заборгованості відповідачів (розрахунковий лист абонента), суд вважає за можливе, в рамках даного позову застосувати положення про строк позовної давності та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з березня 2020\~ року, оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 14.03.2023 року, а тому підлягає до задоволення вимога позивача за останні три роки, з 01 березня 2020 року на суму 21 043 грн. 13\~ коп.\~ (основний борг - 19438,19 грн. /період з 01.03.2020 року по 01.02.2023 року/;\~\~ 3% річних - 378 грн.28 коп.;\~ інфляційні витрати - 1226 грн. 66\~ коп. за період 01.03.2020 р. по 23.02.2023 р). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2 684,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 4941, яке міститься у матеріалах справи, а тому, оскільки позов задоволено на 77,30 % (21 043,13 грн. х 100 : 27222,30 грн.),\~ судовий збір слід стягнути з відповідачів в розмірі 2074,73\~ грн. (2684,00 х 77,30\~ % : 100),\~ а саме по 691,57 грн.\~ з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial