Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

18.01.2023 представник позивачки звернувся\~до суду\~з даною\~позовною заявою,\~у якій\~просить стягнути\~з відповідача\~на користь\~ [PERSON] \~аліменти начас навчання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж досягнення ним двадцяти трьох річного віку. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що сторони\~перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.11.2016 шлюб між ними розірвано. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 11.11.2015 з відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки його заробітку (доходу) щомісячно, але мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 10.09.2015 до повноліття дітей. З 01.10.2022 їхній син навчається на денній держбюджетній формі навчання у навчально-науковому механічному інституті Національному університеті водного господарства та природокористування таке навчання триматиме до 31.12.2023, що тягне за собою необхідність витрат на навчання та його особисте утримання. Зазначив, що позивачка не може повністю забезпечити належне утримання сина, який продовжує навчання. За таких обставин, покликаючись на приписи ст. 199 СК України, просить позов задовольнити. Ухвалою від 07.03.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 03.04.2023 з повідомленням сторін, який було відкладено на 25.04.2023. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано. На підставі норм ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04.03.2000, який рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.11.2016 було розірвано. Від спільного подружнього життя у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] .. [INFO] [PERSON] досягнув повноліття. Згідно з довідки навчально-наукового\~механічного інституту\~Національного університету\~ водного\~господарства та\~природокористування від\~04.01.2023\~за №1186,\~син сторін\~ [PERSON] ,\~навчається у даному навчальному закладі на п`ятому курсі денної держбюджетної форми навчання. Термін навчання до 31 грудня 2023 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що тягар матеріального утримання дитини, яка продовжує навчання, лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів добровільно не надає. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За правилами ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать про те, що у зв`язку з навчанням повнолітнього сина відповідач має обов`язок його утримання до досягнення ним 23 років або припинення навчання. Відповідач не дотримується вимог даного закону, матеріально сина не утримує. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дитини, яка навчається, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави для задоволення позову. Таким чином, аліменти у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, на думку суду, будуть достатніми для належного утримання повнолітньої дитини, яка навчається. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. 16.01.2023 між ВП «Північний філіал» АО «Лемеха та Партнери» в особі директора Пилипіва В.І. та [PERSON] укладено договір №317 про надання правничої (правової) допомоги, в якому встановлено фіксований розмір гонорару у розмірі 2000грн. На підтвердження факту виконання умов надання правової допомоги представником позивачки надано: квитанцію АТ КБ «Приватбанк» №0.0.2820627300.1 від 17.01.2023. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачкою витрат, що пов`язані з правничою допомогою адвоката. Розмір таких витрат співрозмірний з обсягом та часом, об`єктивно необхідним для надання даних послуг в межах цієї справи. За наведених\~обставин та\~міркувань,\~а також\~за правилами\~ч.\~2\~ст.\~137,\~ст.\~141\~ЦПК України\~судові витрати\~у виді\~судового зборуу\~розмірі 1073,60\~грн.\~від якого\~була звільнена\~позивачка при\~подачі позову та витрат на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача.

Outcome: approved