Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 травня 2018 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.07.2022 шлюб був розірваний. Під час шлюбу в них з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Їхній син з двох річного віку є інвалідом дитинства з діагнозом аутизм, тому вона змушена постійно приділяти увагу дитині. Вказує, що більше двох років відповідач не надає матеріальну допомогу на сім`ю та дитину. Всі витрати на лікування та утримання дитини вона несе самостійно. Неодноразові звернення до відповідача з проханням надати кошти безрезультатні. Вважає, що так як у відповідача інших утриманців немає, він може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від свого доходу (заробітку). Крім того, з посиланням на ст. 88 СК України позивач вважає, що враховуючи той факт, що їхній син є інвалідом, який не може обходитись без сторонньої опіки і знаходиться під її опікою та доглядом, буде доцільно стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх його доходів (заробітків) на весь час її проживання з дитиною інвалідом. За вказаних обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки від всіх його доходів (заробітків) протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила провести розгляд справи у її відсутність. Положеннями ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином і в установленому законом порядку повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач) (а.с. 4). Відповідно до копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого УПСЗН Вінницької РДА, [PERSON] , 2018 року народження, призначена державна соціальна допомога особам з інвалідністю, а саме на дітей з інвалідністю віком до 18 років, законним представником (опікуном) дитини з інвалідністю є [PERSON] (а.с. 5). Згідно копії акта фактичного місця проживання від 02.03.2023, за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] дійсно проживає зі своєю мамою [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с. 6). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 29.07.2022 шлюб між [PERSON] \~та [PERSON] \~було розірвано\~(а.с.\~7\~-\~8).\~ Відповідно до копії Індивідуальної програми реабілітації інваліда КНП «Вінницька клінічна психоневрологічна лікарня» від 22.12.2020, [PERSON] , [INFO] , інвалід дитинства, клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10: Дитячий аутизм. F 84.0, має ІІІ ступінь обмеження до самообслуговування, орієнтації, спілкування та контролю за своєю поведінкою, та перший ступінь обмеження до пересування. Наданою програмою реабілітації визначено реабілітаційні заходи та їх реалізація з метою відновлення обмеження життєдіяльності та соціально-побутового стану. Дата контролю за виконанням Індивідуальної програми розвитку: грудень 2021 року, 2022 рік (а.с. 9, також зі звороту). Згідно копії корінця медичного закладу № 89 та медичного висновку № 89 про дитину-інвалдіа віком до 18 років від 22.12.2020, [PERSON] , [INFO] , має захворювання F 84, 0, що дає право на одержання соціальної допомоги на дітей - інвалідів віком до 18 років (а.с. 10). Згідно\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому враховуючи\~вибір позивача\~щодо способу\~стягнення аліментів\~на утримання\~дитини саме\~в частці\~від доходу\~батька,\~розмір такої\~частки,\~відсутність відомостей\~про наявність\~інших утриманців\~у відповідача\~та розмір\~його щомісячних\~доходів,\~суд вважає,\~що в\~цій частині\~позов підлягає\~задоволенню та\~з відповідача\~слід стягнути\~аліменти на\~утримання його\~дитини в\~розмірі 1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу),\~щомісячно,але\~не менше\~ніж 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~дня звернення\~до суду\~і до\~досягнення дитиною\~повноліття. Окрім того,\~положеннями ст. 88\~СК України\~визначено,\~що якщо\~один із\~подружжя,\~в тому\~числі і\~працездатний,\~проживає з\~дитиною з\~інвалідністю,\~яка не\~може обходитися\~без постійного\~стороннього догляду,\~і опікується\~нею,\~він має\~право на\~утримання за\~умови,\~що другий\~з подружжя\~може надавати\~матеріальну допомогу.\~Право на\~утримання триває\~протягом всього\~часу проживання\~з дитиною\~з інвалідністю\~та опікування\~нею і\~не залежить\~від матеріального\~становища того\~з батьків,\~з ким\~вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до\~частини першої статті 80\~цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Зі змісту вказаної норми закону вбачається, що право на отримання такої матеріальної допомоги виникає за таких умов: 1) один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю; 2) дитина не може обходитися без постійного стороннього догляду; 3) цей з подружжя опікується нею; 4) другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відсутність хоча б однієї із перерахованих підстав не призводить до виникнення відповідного юридичного складу та не надає особі права на утримання. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК\~України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1ст. 89 ЦПК\~України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно Уніфікованого клінічного протоколу первинної, вторинної (спеціалізованої), третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги та медичної реабілітації, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 15.06.2015 № 341 «Про затвердження та впровадження медико-технологічних документів зі стандартизації медичної допомоги при розладах аутистичного спектра», діагноз F84.0 Дитячий аутизм може проявлятися різними симптомати та психоемоційними станами, які відрізняються різним ступенем обмеження життєдіяльності, та який саме стан в дитини сторін по справі на час вирішення спору і чи потребує такий стан постійного стороннього догляду надані позивачем докази таких відомостей не містять. Відповідно до підпункту 1 пункту 7 Положення про лікарсько-консультативну комісію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів\~України\~"Про деякі питання встановлення лікарсько-консультативними комісіями інвалідності дітям" від 21 листопада 2013 року N 917, комісії визначають, у тому числі потребу дитини у постійному сторонньому догляді. Згідно п. 3 вказаного Положення, особам віком до 18 років комісіями встановлюється категорія дитина з інвалідністю, а особам віком до 18 років, які мають виключно високу міру втрати здоров`я та надзвичайну залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду інших осіб і які фактично не здатні до самообслуговування, - категорія дитина з інвалідністю підгрупи А. Дитині, якій встановлена інвалідність, залежно від міри втрати здоров`я та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або диспансерному нагляді встановлюється категорія дитина з інвалідністю або дитина з інвалідністю підгрупи А (п. 19 вищезгаданого Положення). Підставою для встановлення дитині категорії дитина з інвалідністю підгрупи А є виключно висока міра втрати здоров`я та надзвичайна (повна) залежність від постійного стороннього догляду, допомоги або диспансерного нагляду та фактична нездатність до самообслуговування (п. 21 вказаного Положення). Наявність відповідного висновку комісії про визначення потреби [PERSON] у постійному сторонньому догляді позивачем не доведено та до матеріалів справи такого документа не долучалось. Із долучених\~до матеріалів\~справи Індивідуальної\~програми реабілітації\~інваліда КНП\~«Вінницька клінічна\~психоневрологічна лікарня»\~від 22.12.2020,\~медичного висновку\~про дитину-інваліда\~віком до\~18\~років №\~89\~від 22.12.2020\~не вбачається,\~що неповнолітній\~ [PERSON] ,\~в силу\~свого захворювання,\~дійсно не\~може обходитися\~без постійного\~стороннього догляду\~особи,\~яка опікується\~ним. Та без зазначення конкретних відомостей про потребу дитини у постійному сторонньому догляді, з врахуванням наведеної правової норми, вказаний висновок не є достатнім та допустимим доказом на підтвердження того, що [PERSON] , як дитина з інвалідністю потребує постійного стороннього догляду особи, яка опікується ним. При цьому суд звертає увагу, що жодного доказу на підтвердження потреби дитини в постійному сторонньому догляді на час звернення до суду та розгляду справи по суті позивачем не надано. Надані позивачем медичні документи датовані кінцем 2020 року, з яких встановити таку потребу дитини в постійному стронньому догляді на даний час встановити неможливо. За наведених обставин, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів того, що [PERSON] не може обходитися без постійного стороннього догляду, а ця обставина є обов`язковою умовою при реалізації позивача права на утримання у зв`язку з проживанням з нею дитини з інвалідністю. У зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині слід залишити без задоволення. Згідно з\~вимогами ч.\~6\~ст.\~141\~ЦПК України,якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому з відповідачана користь держави слід стягнутисудові витрати, а саме судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1\~073, 60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України,\~суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Також суд\~вважає за\~необхідне роз`яснити\~учасникам справи\~положення ч.ч.\~4,\~5\~ст.\~268\~ЦПК України,\~що у\~разі неявки\~всіх учасників\~справи в\~судове засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~суд підписує\~рішення без\~його проголошення.\~Датою ухвалення\~рішення,\~ухваленого за\~відсутності учасників\~справи,\~є дата\~складення повного\~судового рішення. З урахуванням\~вищевикладеного,\~

Outcome: partial