Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

У січні 2023 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Храмов М.П., звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , у якому просила визначити, що розмір частки [PERSON] у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] становить 1/4 частини; розмір частки [PERSON] становить 1/4 частини; розмір частки [PERSON] становить 1/2 частина, а також припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що квартира [ADDRESS] передана в порядку приватизації у спільну сумісну власність громадянам України [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 28.08.1999 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та прийняла його прізвище [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] у розмірі 1/4 частини квартири на мікрорайоні 5-й Зарічний у м.Кривому Розі. [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини на користь своєї матері. Таким чином виникла ситуація, при якій 3/4 квартири належить позивачу та відповідачу [PERSON] , а відповідачу [PERSON] належить 1/4 частина квартири. У зв`язку із чим вимушена звернутися до суду із даним позовом. 02 лютого 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в загальному порядку , призначено підготовче судове засідання. 06 лютого 2023 року відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. 01 березня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Позивач, представник позивача в судове засідання не з`явились, у наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглянути справу за відсутності позивача та за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявку суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у цивільній справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право власності на житло, виданого 13 жовтня 1994 року органом приватизації Управління житлово-комунального господарства міськвиконкому, квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 9). Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як співвласники користувалися однаковими за розміром частками зазначеної квартири, ці частки були рівними, однак така домовленість про користування квартирою не була закріплена документально. [PERSON] , [INFO] зареєструвала шлюб із [PERSON] 28 серпня 1999 року та прийняла його прізвище - « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON] 1/4 частину квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.10.2010 року, виданим державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори, зареєстрованим у реєстрі за №1-2527, спадкова справа №405/2010, а також витягом про реєстарцію в Спадкову реєстрі №23519844 від 24.04.2010 та Витягом про державну реєстрацію прав КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» №27875092 від 03.11.2020 (а.с.10,11,12). Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача, підлягають задоволенню.. На підставі викладеного та

Outcome: approved