Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Виклад позиції позивача. [PERSON] 20.09.2022 року звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про порушення прав споживача в якому просить: 1.Визнати, що відповідач не виконує умови Договору про постачання природного газу побутовим споживачам щодо права споживача здійснювати оплату за його послугу шляхом внесення готівки через його касу, порушив умови ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо всілякого сприяння споживачу у вільному виборі форми оплати продукції та не надає своєчасно рахунки по оплаті спожитого природного газу; 2.Зобов`язати відповідача надати йому можливість здійснювати оплату за спожитий газ шляхом внесення готівки через касу Відповідача у м. Краснограді, повідомити її адресу; 3.Зобов`язати Відповідача надавати йому рахунки за спожитий газ щомісячно на паперовому носії. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] в позовній заяві зазначив, що він користується послугою відповідача з постачання природного газу на підставі Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2500 (надалі Договір). 15.07.2022 року ним була надана заява до відповідача з проханням надати йому можливість здійснювати оплату за постачання газу шляхом внесення готівки через касу відповідача у м. Краснограді, повідомити адресу каси та час її роботи. Листом відповідача йому була надана інформація щодо умов розрахунків за спожитий газ, але відповіді по суті щодо внесення готівки через касу відповідача він не отримав. Тобто по факту відсутності відповіді на його звернення щодо оплати за постачання газу через касу відповідача він отримав відмову. Пунктом 4.5. Договору передбачено, що споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за Договором через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством способом. Статтею 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. Статтею 4 вказаного Закону передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізовується на території України для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Отже відповідач обмежив його право здійснювати оплату за спожитий газ у зручній для нього формі, чим порушив вимоги Договору та ЗУ «Про захист прав споживачів». При цьому просить суд врахувати, що надання йому можливості здійснювати оплату через касу в іншому місці, не в м. Краснограді, призведе до порушення його прав порівняно із іншими споживачами, які будуть споживати поряд із касою. Крім того вказує на те, що відповідач не направляє йому рахунки за спожитий ним природний газ. Рух справи в суді. Ухвалою від 12.10.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання. Представник відповідача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - Петрова А.І. подала відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позову [PERSON] в повному обсязі враховуючи наступне (а.с. 33-35). Вказує на те, що відповідач по справі з 01.11.2018 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особа, які використовують його (природний газ) для власних потреб. Відносини, які виникають між постачальниками та споживача природного разу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 року (надалі Правила). Відповідно до правил та ст. 6, 7, 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відповідач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Відповідно до типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Форма та зміст Договору є однаковою для всіх постачальників, і не може бути змінена Товариством. 01.05.2022 року відповідно до наказу Міністерства енергетики України №198 від 08.06.2022 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» ЕІС код 56XN33C96647985N газифікованого об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було включено до реєстру споживачів Товариства та відкрито на ім`я [PERSON] особовий рахунок № [NUMBER] , отже відповідач здійснює постачання природного газу на об`єкти позивача на підставі Договору. Вказує на те, що умовами Договору не вимагається від постачальників забезпечення платників житлово-комунальної послуги таким способом оплати вартості спожитого природного газу, як через касу Постачальника, а є лише одним із різновидів здійснення такої оплати (при її наявності). Отже, здійснення побутовим споживачем оплати вартості спожитого природного газу через касу постачальника можливе лише за умови наявності каси у такого постачальника. Повідомляє, що у Товариства відсутня можливість прийому платежів від побутових споживачів через касу Товариства у зв`язку і їх відсутністю. Всі споживачі Товариства мають можливість здійснити оплату вартості спожитого ними природного газу у таких способах: 1.Онлайн: в особистому кабінеті; у чат-боті GASUA у месенджерах; через сайти та мобільні додатки банків; за допомогою відповідних платіжних систем. 2.Офлайн: через платіжні термінали самообслуговування; у будь-якому відділенні банку; через відділення Укрпошти або Нової пошти. Таким чином Товариство забезпечило споживачів можливістю вибору способу оплати за житлово-комунальну послугу різними каналами оплати (термінали самообслуговування, інтернет-ресурси, особисті кабінети, пошта, банки) та не порушувало умов Договору. Отже зазначеним спростовуються доводи споживача щодо його порушення/обмеження прав, як споживача природного газу. Що стосується не отримання споживачем розрахунків за спожитий газ вказує на наступне. У відповіді на звернення Споживача від 15.07.2022 року Товариство лише проінформувало споживача про наявність такої можливості, як отримання рахунків онлайн. Якщо споживач не отримував рахунки на оплату вартості спожитого природного газу він мав звернутися до Товариства в усній формі або письмовій формі для вирішення даного питання, однак споживач не звертався з такою заявою до Товариства. Про те, що позивач не отримував рахунки за природний газ у паперовій формі відповідач дізнався із даної позовної заяви. Від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву в якому вказує, що він обрав спосіб оплати за отримані послуги постачання природного газу через касу відповідача готівковими коштами, але відповідач позбавив його такої можливості. Вказує, що передбачені Договором форми оплати послуги відповідача через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу змушують його, як споживача, нести додаткові втрати на оплату рахунків відповідача. Тобто отримувати платіжну послугу від фінансових установ (банку, «Укрпошти») або мати спеціальні технічні пристрої для он-лайн переказу. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачено додаткових витрат щодо оплати комунальної послуги, крім ціни послуги. На даний час при оплаті послуг відповідача він отримує додаткову послугу від фінансової установи. Вказує також на те, що рахунки у паперовій формі він не отримує. Аргументи сторін в судовому засіданні. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав в повному обсязі на задоволенні позову наполягав, з підстав викладених у заявах по суті справи. Зокрема вказував на те, що ним обраний спосіб оплати за постачання газу саме шляхом внесення готівки через касу відповідача за місцем постачання газу тобто в м. Краснограді Харківської області, але він не може оплачувати за постачання газу саме таким способом, оскільки каса через, яку можна вносити готівку взагалі відсутня. Також вказував на те, що його не буде влаштовувати якщо відповідач відкриє касу не в м. Краснограді, оскільки він не зможе нею скористуватися не здійснюючи додаткових витрат і він буде дискримінований порівняно із споживачами послуг які будуть проживати поряд із касою. Також зазначив, що він дійсно 29.06.2022 року за допомогою інших осіб здійснив реєстрацію в особовому кабінеті відповідача, для того щоб контролювати витрати газу, в даний кабінет він самостійно заходити не вміє та не орієнтується в ньому, а тому не має можливості оплачувати послуги через нього. Представник відповідача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - Петрова А.І. в судових засіданнях позов не визнали та просили відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та наголошували на тому, що на підприємстві розроблений і функціонує чат-бот GASUA передавати покази лічильника та здійснювати оплату за спожитий природний газ без відповідних комісій банків. Також звертала увагу суду, що за послуги постачання газу можливо сплатити за допомогою платіжних систем. Крім того вказувала на те, що підприємство не має кас через які можливо сплачувати споживачам за отримані послуги. Щодо рахунків то вказувала на те, що в період з травня 2022 року по вересень 2022 року Товариство не включало адресу Споживача до реєстру боржників та відповідно не надсилало рахунків на оплату вартості спожитого газу з наступних підстав. По-перше інформацію щодо належності Споживача до постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України» внесено на інформаційну платформу оператора газотранспортної системи лише 11.06.2022 року Дані про об`єм (обсяг) спожитого Споживачем природного газу за травень 2022 року отримані постачальником 16.06.2022 року. Формування реєстрів боржників по яким необхідно надрукувати рахунки на оплату вартості спожитого газу здійснюється 11 числа кожного місяця. Таким чином, адреса Споживача не втрапила до цього реєстру у червні 2022 року, оскільки станом на 16.06.2022 року ТОВ «Моноліт-Друк» виконав роботу з друку рахунків на оплату вартості спожитого газу та направив їх до відділу АТ «Укрпошта» для їх доставки. По-друге, в зв`язку із введенням бойових дій на території Харківської області в період з червня 2022 року по липень 2022 року АТ «Укрпошта» не надавала послуги доставки рахунків, а лише працювала, як пункт видачі гуманітарної допомоги, тому Товариство не включило дану адресу до реєстру боржників та відповідно рахунок не друкували. По-третє в період з серпня 2022 року по вересень 2022 року Товариство також не здійснювало доставку рахунків на адресу Споживача, оскільки станом на дату формування файлу (реєстру боржників) на друк рахунків на 11 число місяця Споживач здійснював оплату вартості спожитого ним природного газу в повному обсязі тому, споживача не включали до списку боржників та відповідно рахунки не друкувались. Звертала увагу суду, що споживач здійснив реєстрацію в особовому кабінеті Товариства 29.06.2022 року, з верифікацією/підтвердженням його мобільного номеру телефону, та отримав можливість формувати рахунки за спожитий газ та контролювати здійснення оплати в онлайн режимі, що підтверджується скрін-шотом карти абонента. На даний час споживачу рахунки в паперовому вигляді направляються щомісячно, що підтверджується гарантійним листом ТОВ «Моноліт-Друк». Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Позиція суду. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що між сторонами виникли відносини, що виникають у процесі надання та споживання послуг в результаті чого виник спір щодо захисту прав споживачів, зокрема щодо визнання права на здійснення оплати за постачання природного газу шляхом внесення готівки через касу відповідача. Фактичні обставини, встановлені судом. Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є споживачем природного газу, вказані послуги надає йому Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» на підставі Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500. 01.05.2022 року відповідно до наказу Міністерства енергетики України №198 від 08.06.2022 «Про постачання природного газу побутовим споживачам» ЕІС код 56XN33C96647985N газифікованого об`єкта побутового споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було включено до реєстру споживачів Товариства та відкрито на ім`я [PERSON] особовий рахунок № [NUMBER] . [PERSON] звертався 15.07.2022 року до відповідача з проханням надати йому можливість здійснювати оплату за постачання газу шляхом внесення готівки через касу відповідача у м. Краснограді, повідомити адресу каси та час її роботи (а.с. 5). Звернення з такою заявою [PERSON] до відповідача обумовлено тим, що він сплачує послугу за постачання природного газу через установу банку, при цьому за отримання платежу для відповідача банк нараховує йому комісійну винагороду для себе. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» листом від 15.07.2022 року на вказане вище звернення позивача надав відповідь в якій заначив, що оплату за спожитий природний газ можливо проводити як онлайн, у банківських та поштових відділеннях при наявності рахунку за спожитий природний газ. Та повідомили про можливість роздрукувати рахунки за спожитий природний газ в терміналах самообслуговування. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Правовідносини сторін врегульовані ЗУ «Про захист прав споживачів», Законом України «Про ринок природного газу», Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 «Про затвердження Правил постачання природного газу» та іншими нормативно-правовими актами. Частиною 4 ст. 13 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється цим Законом, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до пунктів 1 та 2 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Частиною 2 ст. 17 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне здійснення безготівкових розрахунків з урахуванням режиму роботи та обов`язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України. Продавець (виконавець) зобов`язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати. За змістом статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до пунктів 3, 4, 7 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Відповідно до п. 1 та 2 ст. 13 ЗУ «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема укласти договір про постачання природного газу та забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (частини перша, друга статті 7 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Підпунктом 4 частини 5 ст. 12 ЗУ «Про ринок природного газу» передбачено, що договір постачання повинен містити зокрема таку істотну умову, як обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації. Частиною 3 ст. 13 ЗУ «Про ринок природного газу» визначено, що права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу. Відповідно до п. 3 розділу І «Загальні положення» Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. У відповідності до п. 1.2, 1.3 розділу І «Загальні положення» Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Пунктом 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2496 (надалі Правила) визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності (п. 3 Розділу ІІІ Правил). Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб (п. 22 Розділу ІІІ Правил). Постачальник зобов`язаний надавати побутовим споживачам інформацію, передбачену Законом України «Про особливості доступу до інформації у сферах постачання електричної енергії, природного газу, теплопостачання, централізованого постачання гарячої води, централізованого питного водопостачання та водовідведення», зокрема щодо ціни природного газу, порядку плати за спожитий природний газ, прав та обов`язків побутового споживача, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та інші відомості згідно з вимогами та умовами цих Правил, як вказано в договорі постачання природного газу побутовим споживачам. Жодні додаткові витрати за надання інформації побутовим споживачем не оплачуються (п. 34 Розділу ІІІ Правил) Пунктом 4.5 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 передбачено, що розрахунки Споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. Спосіб оплати має бути визначений Споживачем в заяві-приєднанні. При цьому Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Відповідно до п.п. 9 п. 6.2 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язується приймати плату за надані послуги будь-яким із способів, що передбачені цим Договором. Відповідно до ч. 1ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Частиною 1статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У частині першій статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2500 на виконання ЗУ «Про ринок природного газу» до вказаного договору Регулятором включено істотну умову про обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації. Отже враховуючи вказані вище нормативні положення, та встановлені судом обставини, споживач відповідно до Договору постачання природного газу побутовим споживачам не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб, а постачальник зобов`язується приймати плату за надані послуги будь-яким із способів, що передбачені цим Договором. Під час розгляду справи встановлено, що позивач приєднався до Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що також не заперечується відповідачем по справі. Відповідач по справі з 01.11.2018 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу в тому числі і на території м. Краснограда Харківської області. \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про надання йому можливості здійснювати оплату за постачання природного газу шляхом внесення готівки через касу постачальника, оскільки здійснюючи оплату за надані послуги через банківську платіжну систему йому необхідно сплачувати комісію банку. При цьому відповідач запропонував [PERSON] декілька варіантів оплати за постачання природного газу зокрема: в особистому кабінеті; у чат-боті GASUA у месенджерах; через сайти та мобільні додатки банків; за допомогою відповідних платіжних систем. Під час розгляду справи встановлено, що для [PERSON] є неприйнятними варіанти сплати за отримані послуги в особистому кабінеті; у чат-боті GASUA у месенджерах; через сайти та мобільні додатки банків; за допомогою відповідних платіжних систем, оскільки він не може самостійно користуватися сайтом відповідача та чат-ботами, а здійснюючи оплату через банк або «Укрпошту» він оплачує додаткову послугу. При цьому відповідачем не надано суду відповідних доказів, які б підтвердили, що споживачі можуть здійснювати оплату за спожитий природний газ в особистому кабінеті, у чат-боті GASUA у месенджерах, через сайти та мобільні додатки банків, за допомогою відповідних платіжних систем без оплати комісій за здійснення платежу за отримані послуги. А отже обмежуючи право [PERSON] на здійснення оплати за договором постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення готівки через касу постачальника відповідач ставить його у нерівні умови порівняно з іншими споживачами, які можуть здійснювати оплату за отримані послуги в особистому кабінеті, у чат-боті GASUA у месенджерах, через сайти та мобільні додатки банків, за допомогою відповідних платіжних систем, що по суті є дискримінацією, якої постачальник відповідно да законодавства повинен уникати. Враховуючи вищевикладене та те, що позивач не має можливості сплачувати за послуги через «особистий кабінет» та скористуватися мобільним додатком та здійснювати оплату за послуги без додаткових витрат, суд вважає, що обмеження права споживача здійснювати оплату за договором постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення готівки через касу відповідача, як постачальника природного газу, суперечить вимогам законодавства та Договору постачання природного газу побутовим споживачам, порушує права позивача, оскільки відповідач зобов`язаний забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації та не ставити споживачів у нерівні становища поряд з іншими споживачами. При цьому суд зазначає, що в ході судового розгляду встановлено, що відповідачем починаючи з жовтня 2022 року надаються позивачу паперові рахунки для оплати за спожитий природний газ, що підтверджується Гарантійним листом ТОВ «Моноліт-Друк», в той період коли паперові рахунки не надавались з травня 2022 року по вересень 2022 року відповідач не включав адресу споживача (позивача) до реєстру боржників, з червня 2022 року по липень 2022 року рахунки не були доставлені позивачу не з вини відповідача, а в період з серпня 2022 року по вересень 2022 року відповідач не надсилав на адресу позивача рахунки за спожитий природний газ, так як на момент формування рахунку він вже здійснив оплату вартості отриманої послуги, а отже судом не встановлено в цій частині позовних вимог порушення прав споживача. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновки за результатами розгляду справи. Враховуючи, вищевикладене та з урахуванням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про ринок природного газу», Правил постачання природного газу, суд приходить до висновку, що волевиявлення позивача на оплату за постачання природного газу шляхом внесення готівки через касу відповідача не може бути порушеним. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, враховуючи встановлені судом обставини та з метою уникнення дискримінації, суд вважає даний позов таким, що підлягає частковому задоволенню та визнати право [PERSON] здійснювати оплату за договором постачання природного газу побутовим споживачам шляхом внесення готівки через касу відповідача та зобов`язати відповідача забезпечити споживачу [PERSON] здійснення оплати за договором постачання природного газу побутовим споживачам через касу постачальника повідомивши адресу місця розташування каси, а в іншій частині позовних вимог відмовити, оскільки відповідно до чинного законодавства місце розташування каси відповідач повинен забезпечити таким чином, щоб уникнути дискримінації відносно споживачів зокрема не ставити їх у нерівне становище з іншими споживачами, крім того відповідач з жовтня 2022 року направляє [PERSON] щомісячно рахунки за надані послуги в паперовому вигляді та в цій частині позовних вимог не встановлено порушення прав споживачів. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вище викладене з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог немайнового характеру в розмірі 992,40 грн (станом на день подання позову).

Outcome: partial