Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Вказувала на те, що між нею і відповідачем не досягнуто згоди щодо його участі у матеріальному забезпеченні дитини, хоча останній зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність від якої отримує дохід, а тому має можливість та зобов`язаний брати участь в матеріальному утриманні доньки. Крім того, вказувала на те, що вона позбавлена будь-яких інших джерел доходу окрім соціальної допомоги по догляду за дитиною, оскільки через малолітній вік дитини зобов`язана постійно здійснювати за нею догляду, у зв`язку з чим вважає, що відповідач повинен також надавати грошові кошти на її утримання до досягнення дитиною трьох років. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми права, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) та 1/4 частину від його доходів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначала, що їй достеменно відомо про те, що відповідач отримує доходи від підприємницької діяльності, а тому може та зобов`язаний матеріально утримувати дитину. Зазначала, що вона отримує кошти від відповідача, коли йому про це нагадує, а тому бажає визначити чітку суму на обов`язок відповідача сплачувати аліменти, що зумовило звернення до суду з даним позовом. Відповідач в судове засідання не з`явився, в його інтересах діяв представник, який позов не визнав та пояснив, що відповідач систематично добровільно надає позивачу кошти на утримання доньки. Також просив врахувати, що на його утриманні також перебуває дитина від попереднього шлюбу, зокрема син [PERSON] , [INFO] , якому через ряд захворювань встановлено інвалідність та який потребує значних коштів на лікування. На утримання старшого сина він також сплачує аліменти. На підтвердження вказаних обставин щодо добровільної сплати аліментів на користь обох дітей просив долучити до матеріалів справи копії платіжних документів. Крім того, вказував на те, що відповідач майже не отримує доходів від підприємницької діяльності, а тому його доходів недостатньо для утримання дружини. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 29 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб під час якого у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджується копіями відповідних свідоцтв про шлюб та про народження (а/с 5, 6). На даний час дівчинка проживає разом з матір`ю та дана обставина в судовому засіданні визнана сторонами, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у сімейному Кодексі України. У відповідності до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, займається підприємницькою діяльністю, проте у період з І квартал 2022 року по березень 2023 року отримав дохід від підприємницької діяльності в сумі 5475 грн., що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Чернівецькій області від 07.04.2023 року. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що на утриманні відповідача також перебуває син від попереднього шлюбу - [PERSON] , [INFO] , який відповідно до висновку обласної ЛКК №56/17 від 29.03.2023 року є дитиною з інвалідністю підгрупи А та йому встановлено діагноз МУВР: УВР ЦНС, лісенцефалія, пахі- та агірія. Симптоматична епілепсія з частими поліморфними нападами. ЗПМР та стато-кінетичного розвитку. Далекозорий астигматизм OU. Вальгусне викривлення нижніх кінцівок. Плосковальгусна установка стоп. М21. Відповідно до копії нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів на дитину від 19.03.2021 року відповідно до якого відповідач сплачує аліменти [PERSON] на утримання їх спільного сина [PERSON] в розмірі 7000 грн. щомісячно. Також, пояснення представника відповідача про те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні своїх дітей підтверджується копіями платіжних документів про сплату аліментів на користь [PERSON] та [PERSON] . З системного аналізу ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України вбачається що, як позивач, так і відповідач зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Так, вибір способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина, і який є позивачем у справі про стягнення аліментів. Тобто, саме позивачу належить право вибору способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку платника аліментів). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрала способом стягнення аліментів саме частку від заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи вище наведене, майновий стан відповідача, наявність на його утриманні іншої дитини, яка є дитиною з інвалідністю, обовязок обох батьків брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку та/або доходу останнього щомісячно та саме такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення утримання дитини, її гармонійного розвитку та не порушуватиме прав відповідача і не буде становити для нього надмірний тягар. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Так, позивач звернулась до суду з позовом 27.02.2023 року, що підтверджується відміткою на поштовому конверті, та саме з цією дати підлягають стягненню аліменти у визначеному судом розмірі. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З системного аналізу ст. 84 СК України вбачається, що матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини надавати матеріальну допомогу дружині. Враховуючи наведені норми законодавства, дослідженні в судовому засіданні докази щодо доходів відповідача та його матеріального становища, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку щомісячно. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 грн. та матеріали справи не містять доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до положень ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial