Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові зазначила, що з 26.02.2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] який був розірваний згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29.12.2015 року. У шлюбі в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач став проживати окремо та вихованням сина займалася лише вона. З 2016 року [PERSON] взагалі не навідував сина, участі у його вихованні та утриманні не приймав, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя. Фактично син виріс без турботи батька, який свідомо самоусунувся від піклування про нього та його виховання. За таких обставин просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] , 2006 року народження. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Зазначила, що після розлучення з відповідачем їх спільний син [PERSON] залишився проживати з нею та вона повністю опікувалася його розвитком, вихованням, навчанням. Відповідач, після розлучення життям сина, його виховання, навчанням, матеріальним забезпеченням не цікавився, не навідував його та взагалі участі у його житті не приймав. Всі питання щодо виховання, навчання, лікування сина вирішувала лише вона. Жодних перешкод у спілкуванні з сином нею не чинилося. Де фактично проживає та перебуває [PERSON] вона не знає та на її запинання рідні відповідача уникають відповіді. Останнє спілкування з відповідачем з приводу сина у неї сталося у 2021 році і було пов`язано із необхідністю отримання від останнього дозволу на виїзд за кордон дитини. Таке спілкування відбулося по телефону та коли вона отримала відповідну згоду виявила, що [PERSON] перебуває за кордоном у російській федерації. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом повідомлення на сайті суду. Відзив на позов не подав. Представник органу опіки та піклування Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився. Подав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу з урахуванням наданого органом опіки та піклування Хмельницької міської ради висновку щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Фактичні обставини справи встановлені судом. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , яке видане 27.10.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] . 14 грудня 2022 року [PERSON] , [INFO] , змінив своє прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] , яке видане 14.12.2022 року Відділом ДРАЦС у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький). Згідно довідки №М-03-1871 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, яка видана 14.12.2022 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані і проживають: [PERSON] , [INFO] з 13.03.2019 року; [PERSON] , [INFO] з 26.04.2018 року та [PERSON] , [INFO] з 10.11.2021 року. Згідно представлених довідок Технологічного багатопрофільного ліцею з загальноосвітніми класами м. Хмельницького імені А.Мазура № 01-31/76 від 12.04.2021 року та №01-31/260 від 19.10.2022 року [PERSON] навчається у вказаному закладі, батько дитини впродовж 2021, 2022 року не приймав участі у батьківських зборах, не цікавився навчанням хлопчика, не спілкувався з учителями, не забирав дитину до дому. Згідно довідки №0001/02/2023 від 01.02.2023 року, яка видана головою ГО «Центр слов`янських мов та культур» [PERSON] відвідує заняття з польської мови у вказаному закладі з 2022 року. Під час заходів, які проводяться у закладі, присутня лише мати [PERSON] . Батько дитини жодного разу до центру не приходив, дитину після занять не забирав; викладачі з батьком дитини жодного разу не спілкувалися. Згідно довідки №100 від 06.02.2023 року, яка видана КП «Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Хмельницької міської ради декларація на обслуговування [PERSON] , [INFO] із лікарем загальної практики - сімейним лікарем АЗП -СМ №11 КП Хмельницький міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Хмельницької міської ради укладалася 07.07.2018 року. Законним представником [PERSON] виступала його мати - [PERSON] . Батько дитини - [PERSON] як законний представник дитини до лікаря сімейної медицини не звертався, на прийом для огляду та (або) проведення щеплення разом з сином не приходив. Згідно довідки з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 04.04.2023 року встановлено, що [PERSON] 26.02.2020 року перетнув державний кордон України. Відомостей щодо в`їзду [PERSON] на територію України з того часу відсутні. Згідно висновку органу опіки та піклування №982/01-31 від 19.04.2023 року визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок мотивовано тим, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток сина, його здоров`ям, матеріальним забезпеченням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з сином у достатньому обсязі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не проявляє батьківської турботи, не сприяє розвитку природних здібностей. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він підтримує поданий матір`ю позов та вважає за доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо себе. Зазначив, що батька він не пам`ятає, скільки себе пам`ятає з ним не спілкувався. Його вихованням, утриманням, забезпеченням навчання та лікування займалася лише мати. Батько у цьому участі жодним чином не приймав і не намагався цього робити. Єдине спілкування з батьком сталося у 2021 році по телефону коли вирішувалося питання щодо надання згоди на його виїзд за кордон. Також зазначив, що оскільки він не відчуває свій зв`язок як з батьком так і з родиною батька у 2022 році він змінив своє прізвище на « [PERSON] ». Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матір`ю позивача, а [PERSON] це її онук. Після розлучення її доньки з відповідачем, останній став проживати окремо. Донька разом з сином та нею проживали разом. З часу розлучення [PERSON] усунувся від виховання сина, з ним не спілкувався, його життям та здоров`ям не цікавився. Застосовані норми права та позиція суду. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень, викладених у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.3007 року із внесеними змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце. Коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Представленими матеріалами справи встановлено, що з часу розлучення [PERSON] з [PERSON] , останній став проживати окремо. Участі у вихованні сина [PERSON] з того часу відповідач не приймав, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, не приймав участь у підготовки до самостійного життя. Фактично з того часу [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , не проявляє до нього батьківської турботи. Така поведінка батька до неповнолітнього сина, з огляду на її тривалий час (з 2016 року) є свідомим нехтуванням ним своїх обов`язків по вихованню, навчанню, фізичного і духовного розвитку дитини, підготовки сина до самостійного життя. На переконання суду, враховуючи вік дитини, з якого батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків та не приймав участі в житті дитини (з десяти років і до теперішнього часу), зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved