Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Група Електроюа», в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди обладнання з обов`язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року згідно за офіційним курсом Національного Банку України у розмірі 169168 грн, що є еквівалентом 6200 доларів США, яка включає в себе: 136450 грн, що є еквівалентом 5000 доларів США - сума сплати за обладнання (сума обов`язкового викупного платежу) та 32748 грн, що є еквівалентом 1200 доларів США - сума заборгованості за оренду обладнання, а також позивач просить стягнути з ТОВ «Група Електроюа» на його користь за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з ч.2 ст.625 ЦК України суму інфляційних витрат у розмірі - 726 грн, 466 грн - сума 3% річних від простроченої суми заборгованості та понесені ним судові витрати, що становлять 1703,90 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 26 червня 2020 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу обладнання №26-06-2020-2/1 від 26 червня 2020 року. Відповідно до п. 1.1, 4.1, договору ТОВ «Група Електроюа» передало [PERSON] у власність обладнання, а саме: зарядний пристрій (станцію) для електромобілів згідно зі специфікацією, що є додатком №1 до даного договору, з наступною характеристикою: станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЄ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п?ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц. Тип кабеля КВГ 5х6. Зарядна станція являється рухомим майном та введена в експлуатацію за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, під номером об?єкту 2219. Ціна обладнання на день укладання вищевказаного договору становила 133500 грн, що еквівалентно 5000 доларів США відповідно до курсу Національного банку України на дату оплати, що відповідає даті підписання договору. Факт оплати та передачі даного обладнання підтверджується відповідним додатком №1 до договору (специфікація №1) від 26 червня 2020 року, коли позивачем набуто право власності на вищевказане обладнання. Він здійснив оплату грошових коштів за обладнання в повному обсязі та в обумовлені строки, а відповідач прийняв їх без будь-яких зауважень, однак обладнання позивач не отримував, оскільки, зважаючи на те, що наміром придбання вищевказаного обладнання не є придбання обладнання для постійного особистого користування, а з наміром надання його в оренду на певний термін, із обов?язковою умовою викупу із сторони ТОВ «Група Електроюа», тому 26 червня 2020 року автоматично між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди обладнання з обов?язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року. Згідно з умовами даного договору позивач передав, а ТОВ «Група Електроюа» прийняло в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання), а саме: станцію заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЄ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п?ятипровідної мерсжі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Ги. Тип кабеля КВГ 5х6. Зарядна станція, являється рухомим майном та введена в експлуатацію за адресою: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, під номером об?єкту 2219, терміном на 1 (один) рік, а саме до 26 червня 2021 року відповідно до п.3.1 даного договору. Факт передачі та отримання даного обладнання в оренду підтверджується складеною та підписаною специфікацією, що є додатком №l до даного договору. Свої зобов?язання щодо передачі об?єкту оренди згідно з умовами даного договору орендодавець (позивач) виконав у повному обсязі, претензій із сторони орендаря (відповідача) не було та не має. Позивач звертає увагу суду, що специфікації до договорів купівлі-продажу обладнання є повністю тотожними зі специфікаціями до договорів оренди обладнання, які укладені в один й той самий день. 16 жовтня 2020 року та 30 березня 2021 року на підставі невиконання із сторони ТОВ «Група Електроюа» взятих на себе грошових зобов?язань по виплаті орендних платежів, позивачем за допомогою поштового зв?язку на юридичну адресу та адресу центрального офісу направлено претензії з вимогою виконати взяті на себе грошові зобов?язання відповідно до умов п.п.4.1, 4.2 договору, сплатити орендні платежі за об?єкт та п.8.1 договору викупити обладнання за 5000 доларів США та надати пояснення, яким чином обладнання без відому орендодавця передане у власність третім особам. Подані відповідачу дані претензії залишені без відповіді. Отже, свої обов?язки як орендодавець позивач виконав належним чином, прийняв у власність та оплатив обладнання, відповідно до умов договору купівлі-продажу обладнання №26-06-2020-2/1 від 26 червня 2020 року та надав обладнання у тимчасове платне користування ТОВ «Група Електроюа» (орендарю), а відповідач прийняв таке обладнання у користування, що підтверджується складеною та підписаною специфікацією №1, яка є невід?ємним додатком №l до договору оренди обладнання з обов?язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року, а от із сторони відповідача взяті на себе зобов?язання згідно даного договору не виконані у повному обсязі. Дія договору оренди обладнання з обов?язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року припинена 26 червня 2021 року. Проте відповідач з моменту припинення дії договору на жодні претензії не реагує, не виконує вимог, передбачених п.п.4.1, 4.2, 8.1 договору, жодних виплат щодо заборгованості відповідачем так і не здійснено. Виплати орендних платежів із сторони відповідача припинились із липня 2020 року. Отже, у відповідача виникла заборгованість згідно з п.8.1 та п.п.4.1, 4.2 договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року у розмірі орендних платежів, що складає 2% в місяць від загальної вартості об?єкту оренди, яка вказана п.1.1.1 договору, що становить 5000 доларів США, які повинні виплачуватись щомісячно шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок позивача з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця наступного за звітним, що становить загальну суму у розмірі - 1200 доларів США, виходячи із наступного розрахунку: сума боргу складає 5000 доларів США як сплата за обладнання (сума обов?язкового викупного платежу згідно з договору оренди обладнання з обов?язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року): 2000/100?2=100 (доларів США за липень 2020 року); 2000/100?2=100 (доларів США за серпень 2020 року); 2000/100?2=100 (доларів США за вересень 2020 року); 2000/100?2=100 (доларів США за жовтень 2020 року); 2000/100?2=100 (доларів США за листопад 2020 року); 2000/100?2=100 (доларів США за грудень 2020 року); 2000/100?2=100 (доларів США за січень 2021 року); 2000/100?2=100 (доларів США за лютий 2021 року); 2000/100?2=100 (доларів США за березень 2021 року); 2000/100?2=100 (доларів США за квітень 2021 року); 2000/100?2=100 (доларів США за травень 2021 року); 2000/100х2=100 (доларів США за червень 2021 року). Офіційний курс долара США, встановлений Національним банком України на дату звернення до суду становить 27,29 грн за 1 доллар США. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що станом на 08 липня 2021 року (день звернення із позовною заявою) у ТОВ «Група Електроюа» перед позивачем за договором оренди обладнання з обов`язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року непогашена сума заборгованості у загальному розмірі за офіційним курсом Національного Банку України становить 169168,00 грн, що є еквівалентом 6200 доларів США, яка включає в себе 136450 грн, що еквівалентно 5000 доларів США - сума сплати за обладнання (сума обов?язкового викупного платежу) та 32748,00 грн, що є еквівалентно 1200 доларів США - сума заборгованості за оренду обладнання. Тому на думку позивача, відповідач не виконав свого обов?язку щодо погашення суми боргу, встановленої договором, та прострочив обов?язкові виплати, встановленні умовами договору оренди обладнання з обов?язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 листопада 2020 року. Таким чином, відповідач вчинив дії, передбачені положеннями ст.ст.610-612 ЦК України, за які встановлено відповідальність згідно з вимогами ст.ст.614 і 623-625 ЦК України. Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь 1726 грн інфляційних втрат, 466 грн суми 3% річних від простроченої суми заборгованості. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Позивачем [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року. Постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року було задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 13 липня 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Учасникам справи було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачу також копію позовної заяви з додатками відповідно до п.1 ч.7 ст.128 ЦПК України, тобто за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311331600151, рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення відповідачу з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачу було повторно направлено копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та додатками. Однак відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311331716850 лист повернувся до суду без вручення відповідачу. Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля. За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування, повідомленою цією особою, вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження №14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі №906/142/18 (провадження №12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження №К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі №826/20408/14 (провадження №К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі №751/4890/19 (провадження №61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі №756/2137/20 (провадження №61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі №148/2412/19 (провадження №61-18085св21), від 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження №61-6788св22). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оскільки на день ухвалення рішення відповідач відзиву на позовну заяву не подав, на підставі ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з огляду на таке. Судом встановлено, що 26 червня 2020 року між ТОВ «Група Електроюа» (продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір №26-06-2020-2/1 купівлі продажу обладнання, відповідно до п.1.1 якого за даним договором продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме: зарядні пристрої (станції) для електромобілів згідно зі специфікацією, що є додатком №1 до даного договору, і сплатити продавцю грошову суму, встановлену п.3 договору. Відповідно до п.3 договору ціна обладнання: 133500 грн, що еквівалентно 5000 доларів США відповідно до курсу Національного баку країни на дату оплати. Пунктом 3.3 договору передбачено, що право власності на обладнання переходить до покупця в момент підписання даного договору та специфікації і за умови виконання останнім повної оплати ціни обладнання, вказаної п.3.1 даного договору. Розрахунки за цим договором проводяться в національній валюті (п.3.4 договору). У пункті 1 додатку №1 до договору купівлі продажу обладнання №26-06-2020-2/1 від 26 червня 2020 року специфікації №1 визначено, що продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв у власність та оплатив обладнання, а саме: зарядні пристрої (станції) для електромобілів з наступними характеристиками: станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЄ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п?ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Ги. Тип кабеля КВГ 5х6. Зарядна станція введена в експлуатацію, її номер 2219, тип eUA-3, адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, вартість 5000 (п.2 специфікації). Одночасно 26 червня 2020 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «Група Електроюа» (орендар) укладено договір №26-06-2020-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у специфікації, що є додатком до даного договору у кількості 1 одиниця. Згідно з п.3.1 договору термін дії оренди складає 1 рік з моменту в прийняття об`єкту оренди, а саме до 26 червня 2021 року. Розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2% в місяць від суми, яка вказана в п.1.1.1 даного договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів (п.4.1 договору). Орендна плата сплачується орендарем щомісячно шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця наступного за звітним. Відповідно до п.5.1 договору дія даного договору припиняється внаслідок закінчення терміну його дії. У п.6.1 договору визначено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Орендар зобов?язується викупити об?єкт оренди в кінці строку дії дього договору, або строково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення відомлення, уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами визначеними у цьому говорі не пізніше ніж за 1 (один) місяць до дати обов?язкового викупу. Право власності на майно, що є об?єктом оренди, у такому разі переходить до орендаря після сплати останнім орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов?язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5000 доларів США, за офіційним курсом Національного банку України на день повернення коштів. Сплата всієї суми орендодавцю відбувається шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок орендодавця, або готівковими коштами на розсуд останнього, з урахуванням умов чинного законодавства (п.8.1 договору). Згідно з п.10.1 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У пункті 1 додатку №1 до договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №26-06-2020-2/2 від 26 червня 2020 року специфікації №1 визначено, що орендодавець передав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв обладнання, а саме: зарядні пристрої (станції) для електромобілів з наступними характеристиками: станція заряджання електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЄ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п?ятипровідної мерсжі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Ги. Тип кабеля КВГ 5х6. Зарядна станція введена в експлуатацію, її номер 2219, тип eUA-3, адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, вартість 5000 (п.2 специфікації). Оскільки позивач оплатив обладнання, визначене в договорі купівлі-продажу обладнання, а потім передав його в строкове платне користування відповідачу на підставі договору оренди обладнання з обов`язковим викупом, то свої обов?язки як покупець та орендодавець позивач виконав належним чином, а відповідачем свого обов?язку зі сплати орендної плати та викупу об`єкту оренди за останнім договором не здійснено, тому позивач звернувся до суду із даним позовом. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Судом встановлено, що 26 червня 2020 року між ТОВ «Група Електроюа» та [PERSON] було укладено договір №26-06-2020-2/1 купівлі-продажу обладнання. Згідно зі специфікацією №1, що є додатком № 1 до даного договору, продавець передав у власність покупцю, а покупець прийняв у власність та оплатив обладнання - зарядна станція введена в експлуатацію, її номер 2219, тип eUA-3, адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, вартість 5000. З урахуванням п.3.3 договору купівлі-продажу обладнання право власності на обладнання перейшло до позивача 26 червня 2020 року. За правилами ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.334 ЦК України). Також 26 червня 2020 року між сторонами також було укладено договір №26-06-2020-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядна станція введена в експлуатацію, її номер 2219, тип eUA-3, адреса: м. Київ, вул. Глибочицька, 17, вартість 5000. Загальна вартість об`єкту оренди становить 133500 грн, що на дату укладання цього договору у перерахунку до долара США становить 5000 доларів США, згідно з офіційним курсом НБУ, що склався на дату підписання Договору (п.1.1.1. договору оренди обладнання з обов`язковим викупом). Згідно з ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Пунктом 3.1. договору оренди обладнання з обов`язковим викупом визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 26 червня 2021 року. За п.4 договору оренди обладнання з обов`язковим викупом розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2% в місяць від суми, яка вказана п.1.1.1 даного договору. Тобто, розмір орендної плати за вказаним договором складає 100 доларів США на місяць (2% від вартості обладнання, яка становить 5000 доларів США), який повинен сплачуватися в гривні згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Крім того, відповідно до п.8.1. договору оренди обладнання з обов`язковим викупом орендар зобов`язався викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є обєєктом оренди, у такому разі переходить до орендаря після сплати останнім орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 5000 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Разом з тим, в позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем були порушені умови укладеного між сторонами договору оренди щодо сплати орендної плати та умови договору щодо обов`язкового викупу орендованого майна, що стороною відповідача жодним чином не спростовано. За положеннями ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач, не виконуючи вимоги умов договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, порушив вимоги ст.530 ЦК України, а згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, статтею 625 ЦК України чітко визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки відповідачем вимоги укладеного між сторонам 26 червня 2020 року договору №26-06-2020-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконано, зокрема, орендну плату не сплачено та в порушення вимог п.8.1 договору об`єкт оренди в кінці строку дії договору не викуплено, що відповідачем не заперечується, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. За висновком Верховного Суду викладеного в постанові від 27 травня 2019 року (справа №910/20107/17), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Таким чином, з урахуванням ч.1 ст.13 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає сума обов`язкового викупного платежу в визначеному позивачем розмірі 136450 грн (еквівалент 5000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату звернення позивача до суду) та заборгованість по орендним платежам у розмірі 32748 грн. (еквівалент 1200 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату звернення позивача до суду). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд приходить до наступного. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо сплати платежів з орендної плати, а також суми обов`язкового викупного платежу, то вимога позивача про стягнення з ТОВ «Група Електроюа» 3% річних є правомірною. Так, три проценти річних розраховуються з урахуванням боргу помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. При обрахунку трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі, а не її еквівалент у національній валюті України, такого висновку дійшла Велика палата Верховного суду в постанові від 16 січня 2019 року (справа №373/2054/16-ц). Отже, стягненню з відповідача підлягають три проценти річних за розрахунком, визначеним позивачем у позовній заяві, однак з урахуванням того, що фактично прострочення зобов`язання у визначеному вище розмірі відбулося відповідачем після закінчення терміну оренди (26 червня 2021 року), тому нарахування 3% річних на суму заборгованості з викупу обладнання правомірним є з 27 червня 2021 року по дату подання позову - 08 липня 2021 року: 5000 х 3 / 100 / 365 х 12 = 4,93 доларів США що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 134,54 грн - за прострочення оплати суми викупу; та з 01 серпня 2020 року по 08 липня 2021 року 4 х 3 / 100 / 365 х 342 = 0,11 доларів США за червень 2020 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 3 грн; з 01 вересня 2020 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 311 = 2,56 долара США за липень 2020 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 69,86 грн; з 01 жовтня 2020 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 281 = 2,31 долара США за серпень 2020 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 63,04 грн; з 01 листопада 2020 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 250 = 2,05 долара США за вересень 2020 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 55,94 грн; з 01 грудня 2020 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 220 = 1,81 долар США за жовтень 2020 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 49,39 грн; з 01 січня 2021 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 189 = 1,55 долар США за листопад 2020 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 42,30 грн; з 01 лютого 2021 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 158 = 1,30 долар США за грудень 2020 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 35,48 грн; з 01 березня 2021 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 130 = 1,07 долар США за січень 2021 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 29,20 грн; з 01 квітня 2021 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 99 = 0,81 долар США за лютий 2021 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 22,10 грн; з 01 травня 2021 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 69 = 0,57 доларів США за березень 2021 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 15,55 грн; з 01 червня 2021 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 38 = 0,31 доларів США за квітень 2021 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 8,46 грн; з 01 липня 2021 року по 08 липня 2021 року 100 х 3 / 100 / 365 х 8 = 0,07 доларів США за травень 2021 року, що за офіційним курсом станом на 08 липня 2021 року складає 1,91 грн, що загалом становить 537,77 грн. Відтак, з урахуванням заявлених позовних вимог необхідно стягнути з відповідача 3% річних у сумі 466 грн. В частині стягнення інфляційних втрат суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає. Так, згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Таким чином, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 07 липня 2020 року у справі №296/10217/15-ц (провадження №14-727цс19). Враховуючи викладене, необхідно стягнути з ТОВ «Група Електроюа» на користь [PERSON] заборгованість за договором №29-06-2020-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 26 червня 2020 року у сумі 169664 гривні, з яких: сума обов`язкового викупного платежу - 136450 грн, заборгованість з орендної плати у розмірі 32748 грн та три проценти річних - 466 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволення позову в сумі 169664 грн, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1696,64 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат, що складаються із судового збору.

Outcome: partial