Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

23.10.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій порушив питання про стягнення з [PERSON] (бувшої тещі) на його користь відшкодування витрат, понесених ним на будівництво садового будинку загальною площею 137,3 кв.м. в Садовому товаристві «Кооператор» (Дніпрополіграф), Сувидська сільська рада Вишгородського району Київської області у розмірі 825\~000 грн. Свої вимоги мотивував тим, що, перебуваючи в шлюбі з [PERSON] з 01.09.2010 року по 15.06.2017 року, ним витрачено на будівництво зазначеного садового будинку в період з 2015 по 2017 роки суму в розмірі близько 1\~650\~000 грн. [PERSON] передала йому в користування належну їй на праві власності ділянку, а позивач мав побудувати на ній садовий будинок, в зв`язку з чим вона обіцяла, що після закінчення будівництва та прийняття будинку до експлуатації в рахунок відшкодування понесених витрат на будівництво подарує йому частину садового будинку, а іншу 1/2 частину подарує його синові [PERSON] . Вони з дружиною планували проживати в цьому будинку разом з їхніми дітьми. Після розірвання шлюбу 15 червня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] відповідачка [PERSON] , яка є власником земельної ділянки, на якій побудовано будинок, відмовилася подарувати позивачу частину будинку і тим самим безоплатно набула у власність побудований [PERSON] будинок, а тому позивач на підставі ст. 70 СК України, ст. ст. 1212, 1213 ЦК України порушує питання про відшкодування йому половини витрат понесених на будівництво. Зазначив, що окрім зазначених затрат він поніс також інші, не документовані витрати на будівництво будинку в розмірі 857 000 грн., які оплачував готівкою. Це, зокрема, витрати на доставку будівельних матеріалів, оренду будівельної техніки та інструментів, на наймання працівників, на підключення будинку до комунікацій та інженерних мереж, тощо. Відповідачка подала відзив, у якому проти позову заперечила і зазначила, що усної домовленості між [PERSON] та [PERSON] з приводу дарування частини садового будинку позивачу ніколи не існувало, оскільки земельну ділянку та будинок вона в 2014 році заповіла рідному онуку [PERSON] , що є сином [PERSON] . Наполягала на тому, що даний садовий будинок побудований за її кошти, а не за кошти позивача. Зокрема, 28 квітня 2016 року [PERSON] продала належну їй квартиру і отримала кошти у розмірі 1\~275\~000 грн., за рахунок яких здійснювалося будівництво. Позивач займався лише організацією будівництва та надавав допомогу в цьому. 01.11.2022 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] витрати на будівництво садового будинку [ADDRESS] в сумі 1\~409\~847,02 грн. Крім витрат на будівництво перелічених в первісному позові від 23 жовтня 2018 року, [PERSON] додатково заявив про понесення ним витрат на будівництво з ФОП [PERSON] в розмірі 1\~085,26 грн. та 43\~803,84 грн., а також з ПП «Укртехносервіс» в розмірі 2\~034\~348,30 грн. Разом з тим, зазначив, що він мав побудувати за свій рахунок садовий будинок, а відповідачка зобов`язувалася після закінчення будівництва подарувати йому вказаний садовий будинок. 19.01.2023 року позивач знову уточнив позовні вимоги шляхом виключення з тексту позовної вимоги слів "витрат на будівництво садового будинку [ADDRESS] в сумі» та просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 409 847,02 грн. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог у вказаному змісті. У відзиві на заяву про збільшення позовних вимог відповідачка заперечила існування усної домовленості щодо будування садового будинку і користування земельною ділянкою за обставин викладених в позові, коли угода про це всупереч вимог ст. ст. 206, 208 ЦК України в письмовій формі не укладена і нотаріально не посвідчена, а відтак укладання договору суперфіцію нічим не підтверджено. Крім того, посилалася на існування заповіту від 15 квітня 2014 року, яким вирішувалася доля спірного будинку, що відчужувався в порядку спадкування на користь рідного онука [PERSON] - сина позивача. Наполягала, що фінансування побудови будинку відбувалося виключно за її кошти та кошти [PERSON] (третя особа по справі) - чоловіка відповідачки, зокрема, внаслідок продажу квартири [PERSON] 28\~квітня 2016\~року за\~1\~275\~000\~грн.та отриманням коштів з банківських вкладень чоловіка, що є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] . Крім того, посилалася на фінансову неспроможність позивача, оскільки той з 2015 року мав невиконанні грошові зобов`язання за кредитним договором, які стягнуто з нього відповідним судовим рішенням в розмрі 1\~941\~605, 37 грн. Також зазначила, що згідно відповіді Пенсійного фонду України в період з 31.07.2012 року по 31.12.2017 року [PERSON] заробітня плата не нараховувалася. Крім того, наполягала на тому, що вказане будівництво самочинно не здійснювалося, а оформлено згідно вимог Закону та на належній на праві власності відповідачці земельній ділянці. Разом з тим, вважала, що подані позивачем в 2022 році додаткові письмові докази, датовані 2015 роком, є недостовірними, оскільки в них міститься посилання на документи 2021 року, яких не могло існувати в 2015 році, а долучені квитанції всіх необхідних реквізитів не містять. Позивач у відповіді на відзив зазначив, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню ст. ст. 1212, 1213 ЦК України (правовий висновок про безпідставне набуття майна у власність у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17). Зазначив про те, що в договорі підряду на будівництво від 01 травня 2015 року допущено описку в даті документу, яка про недостовірність доказів не свідчить. Відповідачка в запереченнях на відповідь на відзив зазначила, що між нею і позивачем відсутнє зобов`язання з повернення коштів, відповідач заздалегідь знав, що всі дозвільні документи подаються та затверджуються на ім`я відповідачки, також зазначила, що позивачу зазадалегіть було відомо, що все майно відповідачки заповідається онуку відповідачки [PERSON] - сину позивача. Крім того, оскільки позивачу було відомо, що будинок буде введено в експлуатацію на ім`я відповідачки, то [PERSON] вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків, а тому його поведінка є суперечливою і підставою для застосування вимог ст. ст. 1212, 1213 ЦК України в цій справі бути не може (правовий висновок згідно постанови Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі 548/741/21). Третя особа [PERSON] , яка є дочкою відповідачки та колишня дружина позивача, подала суду пояснення, в яких зазначила, що позивач в 2015-2017 роках не працював, доходів не мав, будинок будувався виключно за кошти батьків, зокрема, за кошти, які її батько [PERSON] отримав з банківських вкладень та за кошти, які мати отримала від продажу квартири. Спільних сумісних сімейних коштів [PERSON] та [PERSON] в будівництво спірного будинку не вкладалося. [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, подав суду пояснення, в яких зазначив, що будинок будувався за його спільні з дружиною кошти, які вони отримали з продажу квартири дружини та за кошти, які [PERSON] отримав з банківських вкладень. Сам позивач ніяких фінансових вкладень в будівництво будинку не робив. Позивач, будучи допитаним як свідок в суді показав, що з 2010 року по 2017 рік перебував у шлюбі з [PERSON] . Колишня дружина вмовила його збудувати садовий будинок на земельній ділянці відповідачки та знести старий будинок. За усною домовленістю, після завершення будівництва відповідачка мала подарувати йому збудований ним будинок. В 2015 році розпочалося будівництво. Зруйновано старий будинок та зведено фундамент. Будівництво здійснював навесні 2016 року самостійно за свої кошти, своєю технікою (трактором, автомобілями, тощо), фінансово йому ніхто не допомагав. На будівництві використовував дорогі матеріали (вікна, дах з черепиці, сантехніку, тощо), які сам купував, винаймав робочі бригади та контролював будівництво. Пояснив, що офіційно не працював, проте мав власний бізнес, з якого і заробляв. Через рік від початку будівництва готовність будинку склала 85%. Однак після розлучення з дочкою відповідачки, [PERSON] відійшла від домовленостей та відмовилася дарувати йому будинок. На будівництво витратив 2\~819\~694, 04 грн. Оскільки, перебував на той час у шлюбі, просив відшкодувати половину понесених ним витрат. Представник позивача в суді наполіг на задоволенні позову з викладених в ньому підстав, зазначив, що відшкодуванню підлягають не витрати на будівництво, а вартість майна, яке безпідставно привласнила відповідачка шляхом прийняття будинку в експлуатацію. Відповідачка в суді пояснила, що позивач та її донька [PERSON] (третя особа по справі) вирішили побудувати будинок на її ділянці, замість старого будинку. Оскільки у молодої сім`ї були відсутні кошти, вони з чоловіком вирішили профінансувати будівництво. Відповідачка продала належну їй квартиру, а її чоловік зняв кошти з банківських рахунків. Отриманні гроші в розмірі 50\~000 доларів США віддали подружжю [PERSON] та [PERSON] на будівництво. Організацією будівництва займався позивач. Сама відповідачка будівництвом не цікавилася. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві. Третя особа [PERSON] в суді пояснила, що під час шлюбу з позивачем вони вирішили побудувати будинок на земельній ділянці матері. ЇЇ батьки погодилися профінансувати будівництво, оскільки у їхнього подружжя коштів для цього не було. Позивач не заробляв, жив за гроші її батьків. У 2014 році мати склала заповіт на її сина- онука відповідачки, згідно якого земельна ділянка і будинок в порядку спадкування мають перейти на користь рідного сина позивача. Вона постійно перебувала на будівництві, годувала будівельників, контролювала етапи робіт. Зазначила, що будинок на даний час є недобудованим, після розірвання шлюбу будівництво припинилося. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що є рідною сестрою третьої особи [PERSON] , відповідачка є їх матір`ю. Зазначила, що свого часу батьки побудували їй дачу, а потім мали допомогти збудувати будинок сестрі. На це виділили 60 тисяч доларів США. Грошові кошти, отримані від продажу матір`ю своєї квартири передано подружжю [PERSON] та [PERSON] в її присутності, які вона особисто перерахувала. У 2015 році зруйновано старий будинок, залито новий фундамент. Зазначила, що процесом будівництва керувала її сестра, яка постійно заходилася там разом з дітьми та годувала робочих. На даний момент будинок є недобудованим, у ньому тільки зведені стіни і готовий дах. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] будівництво припинилося. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що в 2015-2016 роках приймав участь у будівництві вказаного садового будинку. На роботу його запросив прораб [PERSON] . Навесні 2015 року свідок приймав участь в демонтажі старого будинку з максимальним збереженням будівельних матеріалів. Зазначив, що більша частина створених перегородок в приміщенні будинку збудована за рахунок використання матеріалів з демонтованого будинку (старої цегли). Кошти за роботу йому платив прораб [PERSON] , що запросив його на роботу, або [PERSON] ( [PERSON] ), яка керувала процесом будівництва, черговістю виконання робіт. Самого позивача свідок побачив вперше на судовому засіданні, на будівництві його жодного разу не бачив, ніколи раніше з ним знайомий не був. Заслухавши сторони та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Згідно державного акту серії І-КВ № 107477 від 19 03 2001 року та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9900361142022 від 02.02.2022 року [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3221888000:24:052:0110 площею 0,0498 га, що знаходиться в СТ «Кооператор» на території Сувидської сільської ради Вишгородському районі, Київської області. 01 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 15.04.2014 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого земельна ділянка, що розташована на території Сувидської сільської ради, СТ «Кооператор», вул. Трояндна, 56 заповідається онуку [PERSON] . 02.02.2016 року [PERSON] зареєструвала в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області повідомлення №КС 062160610854 про початок виконання будівельних робіт, а саме будівництво садового будинку з господарськими спорудами за будівельним паспортом №517/2015 від 24.11.2015 року. 11.04.2016 року на замовлення [PERSON] ТОВ «БЛАГОБУДКОНСАЛТ» виготовлено технічний паспорт на садовий (дачний) будинок [ADDRESS] . 28.04.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу з реєстровим номером №3209 квартири [ADDRESS] . Від продажу вказаної квартири відповідачка отримала кошти в сумі 1\~275\~000 грн. 28.08.2015 року між ПП «Ален Буд» та [PERSON] укладено договір постачання №28/08-1 будівельних матеріалів за адресою [ADDRESS] . Відповідно до\~акту прийому-передачі\~№1\~від 30\~вересня 2017\~року до\~договору постачання\~№28/08-1\~ [PERSON] \~отримав від\~постачальника продукцію\~загальною вартістю 289\~589,06 грн. 09.06.2016 між [PERSON] та ТОВ «ПОЛІСТЕН» укладено договір підряду №09/06/2016 щодо виконання стяжки підлог машинним способом, загальною площею 135,0 м2 за адресою Київська область с. Ровжи. Згідно видаткових накладних ТОВ «СВІТ ТЕПЛА» від 25.11.2015 року, 02.02.2016 року, 06.06.2016 року, 09.06.2016 року [PERSON] придбано будівельні та супутні матеріали на загальну суму 195\~732,65 грн. Згідно Договору №11/03/16-А укладеного між позивачем та ТОВ АКВАБУР від 20 березня 2016 року, фактичного кошторису до нього від 30.05.2016 року, на об`єкті будівництва в с. Ровжи Київської області виконано роботи по бурінню та облаштуванню свердловини на загальну суму 57\~300 грн. Рахунком №460 від 11 лютого 2016 року та рахунком №1626 від 18 квітня 2016 року СПД [PERSON] підтверджується придбання та оплата позивачем сантехнічних та каналізаційних систем на суму 43803,84 грн. та 1085,26 грн. з посиланням на адресу: [ADDRESS] . Також [PERSON] придбано продукцію металопрокату в TOB МЕТАЛОБУДСЕРВІС на суму 19347 грн., 14820 грн. та 18400 грн., що підтверджується рахунками на оплату від 05.04.2017 року, від 12.06.2016 року та від 07.09.2017 року відповідно. В період з червня 2015 року по червень 2016 року [PERSON] для будинку за адресою [ADDRESS] замовлено у ФОП [PERSON] бетон на загальну суму 133 044 грн., що підтверджується оплаченими рахунками-фактури від 05.06.2015 року, від 02.07.2015 року, від 18.12.2015 року, від 10.02.2016 року, від 07.04.2016 року та від 14.06.2016 року. 15.08.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано декларацію №КС 142162280293 про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта. З листа Пенсійного фонду України вбачається, що в реєстрі застрахованих осіб станом на 17.02.2022 року, інформація про нарахування заробітної плати/доходу [PERSON] за період 01.01.2015 року по 31.12.2017 відсутня. Згідно виконавчого документа від 20.11.2015 року №2/759/1882/13 виданого Святошинським районним судом м. Києва з [PERSON] на користь «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №071-2008-2828 від 30.09.2008 року та за кредитним договором №071-2008-2829 від 30.09.2008 року в розмірі 1\~941\~505,37 грн. Згідно договорів укладених між ПАТ «Платінум Банк» та [PERSON] від 20.05.2013 року, 20.05.2014 року, АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] від 09.12.2013 року, 10.06.2014 року, 27.01.2015 року, відомостей про рух грошових коштів, [PERSON] мав банківські строкові вклади (депозити) в розмірі 49\~256, 53 грн., 40\~000 грн., 5\~000 Євро, отримував по них виплату відсотків, грошових коштів. Згідно вищевказаних договорів та відомостей по депозитним рахункам про рух коштів, отримання відсотків, грошових коштів [PERSON] мав банківські строкові вклади (депозити) в розмірі. Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року, яке набрало законної сили 26.06.2017 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до інформації з Державного реєстру на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.12.2019 року право власності на садовий будинок за адресою [ADDRESS] не зареєстровано. Докази прийняття спірного будинку в експлуатацію в справі відсутні. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №3792/21-43 від 10.09.2021 року будинку [ADDRESS] , експертизу проведено на підставі дослідження наданих матеріалів справи, результатів натурного обстеження будинку від 13.08.2021 та їх порівняння з вимогами нормативно- методичної документації, в зв`язку з чим експертом встановлено: -будівля, що досліджується є житловою будівлею та станом на 13.08.2021 знаходиться в стадії незавершеного будівництвом; -будівля, що досліджується є нерухомим майном. -за результатом проведеного розрахунку будівельна готовність житлової будівлі станом на 13.08.2021 складає - 85 % . Для можливості визначення окремо, а саме: витрат понесених на будівництво, а також вартості робіт та матеріальних ресурсів експертом витребувано додаткову технічну документацію, зокрема: -проектно-кошторисну\~документацію стадії\~робочий проект на будівництво садового будинку [ADDRESS] в повному обсязі, що підписана Замовником та проектувальником, та яка враховує: склад проекту, пояснювальну записку, запроектовані планувальні, конструктивні, інженерні рішення; специфікації запроектованих матеріалів (найменування матеріалів (обладнання), коду(марки) виробника, назви виробника, обсягу матеріалу); кошториси на виконання робіт з застосованими (запроектованими) матеріалами; -договір на будівництво садового будинку [ADDRESS] , що підписаний Замовником та Виконавцем робіт, зокрема із зазначенням предмету договору, вартості, а також додатком до договору з кошторисним розрахунком відповідно затвердженого проектного рішення, що підписаний Замовником та Виконавцем робіт, або відповідно вимог за формою ДСТУ Б Д 1.1-1:2013 «Правила визначення вартості ^будівництва» (в разі застосування розрахунків (кошторисів) за вимогами ДБН, в договорі повинно зазначатися основні параметри розрахунку за договірною ціною: з/п, застосовані коеф. особливих умов, прибуток, адміністративні витрати і т.д.), або в разі складання комерційної специфікації, за формою Ф1. -виконавчу документацію за результатом проведення робіт за договором на будівництво житлового будинку відповідно розробленої проектно- кошторисної документації, а саме: -накладні на обладнання та матеріали, які були поставлені та використані згідно специфікації затвердженого робочого проекту з зазначенням на них назви та адреси об`єкту, коду виробника, назви виробника; -затверджені постачальниками матеріалів прайс-листи станом на момент проведення будівельних робіт з зазначенням найменування матеріалів, коду (марки) матеріалу виробника, назви виробника, вартість за одну одиницю та загальну вартість. -акти прийняття виконаних робіт, зокрема специфікації з переліком виконаних робіт з застосованими матеріалами, їх вартістю та кодів виробників (або за формою КБ-2в), що підписані замовником та виконавцем робіт; -загальний журнал виконаних робіт, спеціальні журнали з окремих робіт, журнал авторського нагляду; -акти обстеження прихованих робіт, проміжного прийняття монтажно- будівельних робіт, інженерних мереж, індивідуального та комплексного випробування устаткування, систем, мереж та пристроїв за погодженням замовника, проектної організації (технічного нагляду) та організації яка виконувала монтажні та пуско - налагоджувані роботи, дефектні акти тощо; -акти передачі обладнання, накладні на обладнання та матеріали, які були поставлені та використані згідно затвердженої проектно-кошторисної документації за затвердженим робочим проектом відповідно вимог ДБН; - надати документи що підтверджують використання на об`єкті будівельних машин та механізмів (видаткові накладні, маршрутні листи, договора аренди) - в разі надання актів приймання виконаних робіт за ф.КБ-2в. - комплект робочих креслень затвердженого робочого проекту з написами, зробленими особами, відповідальними за виконання будівельно-монтажних -робіт про відповідність виконаних в натурі робіт цим кресленням або внесеним в них за погодженням із замовником ( проектною організацію) змінам з актами виконаних робіт, що підписані Замовником та Виконавцем робіт за ф КБ-2в відповідно вимог ДБН, або за Ф., з наданням -підтверджуючих накладних, чеків та іншої звітної документації щодо вартості матеріалів, їх обсягів за фактом будівництва, з ідентифікацією (детально за кожним пунктом Ф. 1) до виконаних робіт, матеріалів. Згідно ухвали від 01.10.2020 року про призначення експертизи, позивача зобов`язано в разі необхідності надати інші документи потрібні для проведення експертизи (крім тих, які наявні в справі). В цьому зв`язку листом від 03.02.2021 року сторонам і позивачу зокрема, повідомлено про необхідність надання витребуваних експертом матеріалів та роз`яснено обов`язок подавати усі наявні в них докази в порядку та строки встановлені законом або судом, не приховувати докази (ст. 43 ЦПК України) та роз`яснено наслідки ухилення від подання експертам необхідних матеріалів (ст. 109 ЦПК України). Відповідачка листом 22.02.2021 року повідомила суд про відсутність у неї запитуваних експертом матеріалів, які в повному обсязі знаходяться у позивача. Позивач витребувані документи щодо спірного будівництва для проведення експертизи не надав. Відтак експертизу проведено на підставі наявних матеріалів справи та натурного обстеження об`єкта дослідження. Оскільки,\~необхідна технічна\~документація надана\~не була,\~отже експерт\~дійшов висновку, що встановити окремо витрати понесені на будівництво садового будинку [ADDRESS] , а також вартість фактично виконаних робіт з будівництва цього будинку та вартість будівельних матеріалів і обладнання - не вбачається за можливе. Вартість будівництва садового будинку визначена методом заміщення по Збірнику укрупнених показників відновної вартості з причин, які наведені у дослідницькій частині висновку і станом: - на 15.08.2016 року (дата реєстрації декларації готовності об`єкту до експлуатації) складає 774\~415 (сімсот сімдесят чотири тисячі чотириста п`ятнадцять) грн.; - на 13.08.2021 року (дата наступного обстеження об`єкту) складає 1\~295\~080 (один мільйон двісті дев`яносто п`ять тисяч вісімдесят) грн. Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 190 України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 331 України \~право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. Пунктом 4 ч. 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно є \~право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Відповідно до ч. 1 ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Згідно ч. 1 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно п. 2 ч. 1ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає серед іншого в тому числі право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) може виникати також на підставі заповіту. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі №320/5877/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 ЦК України Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 11.01.2023 року у справі 548/741/21 безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Аналізуючи встановлені по справі обставини та подані про них докази, заслухавши сторони, допитавши свідків, беручи до уваги зазначені норми Закону, суд доходить таких висновків. 01.11.2022 року при подачі заяви про збільшення позовних вимог позивачем також подано додаткові докази, які в цій справі раніше не подавалися. Зокрема, договір підряду №31 від 01.05.2015 року з ПП «Укртехносервіс», акти приймання виконаних будівельних робіт, квитанції до прибуткових касових ордерів у період з грудня 2015 року по березень 2016 року, про понесення витрат на будівництво в загальніц сумі 2\~034\~348,30 грн. Крім того товарно-транспортні накладні та квитанції до ТОВ «Світ Тепла» в період з листопада 2015 року по червень 2016 року на суму 241\~176, 58 грн. Видаткові накладні та прибуткові касові ордери ФОП [PERSON] за лютий, квітень 2016 року на суму 43\~803, 84 грн. та 1\~085,26 грн. Договір постачання з ПП «Ален Буд» від 28.08.2015 року, специфікація, акти приймання-передачі та за серпень 2015 року на суму 289\~589, 06 грн. Акти виконаних робіт з ТОВ «Аквабур», квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 57\~300 грн. Слід зазначити, що будь-які відомості щодо понесених позивачем витрат на будівництво з ПП «Укртехносервіс» на суму 2\~034\~348, 30 грн. та ФОП [PERSON] на суму 44\~889,01 грн. в позові від 16.10.2018 року не згадуються, в обставинах позову відсутні, первісні позовні вимоги ними не обґрунтовувалися, докази на їх підтвердження не надавалися і про їх існування до 01.11.2022 року позивачем не зазначалося, в тому числі під час проведення судової будівельно- технічної експертизи. Суд зазначає, що при подачі [PERSON] позову до суду 23.10.2018 року докази згадані в заяві про збільшення позовних вимог від 31.10.2022 року у встановлений законом строк (ст. 83 ЦПК України) не подано. Водночас, вказані докази за своїм змістом є суттєвими, стосуються значної суми коштів (більше 2 млн. грн.), які подано з істотним порушенням строків встановлених законом тільки через 4 роки після подачі позову в первісній редакції, після отримання відзиву відповідачки, проведення судової будівельно-технічної експертизи і отримання відповідних висновків експерта на основі наявних матеріалів справи, за відсутності будь-яких об`єктивних причин неможливості їх подання у встановлений законом строки. При цьому сторона позивача жодного разу не повідомила суд та учасників справи про наявність у неї вказаних доказів, не зазначила з яких причин ці докази не можуть бути подано своєчасно, не подала ці докази після їх витребування судом за клопотанням експерта, а тому ці докази не стали предметом експертного дослідження. Згідно п. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України \~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п. 2, 4, 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: -сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; -подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; -виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відтак вказана вище послідовна процесуальна поведінка сторони позивача межує із недобросовісною, що є недотриманням позивачем своїх процесуальних обов`язків та є порушенням вимог п.п. 2, 4, 6 ч. 2 ст. 43, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 83, ст. 107 ЦПК України, є ознаками ухилення сторони від участі в експертизі передбачених ст. 109 ЦПК України. Також суд звертає увагу і на те, що в позові від 16.10.2018 року позивач зазначив, що крім витрат понесених ним на будівництво з ПП «Алан Буд» (289\~589,06 грн.) ТОВ «Полістен» (19\~575 грн.), ТОВ «Світ тепла» (195\~732,65 грн.), ТОВ «Аквабур» (57\~300 грн.), ТОВ «Металобудсервіс» (19\~347 грн., 14\~880 грн., 18\~400 грн.), придбання сантехнічних та каналізаційних систем (43\~803, 84 грн. та 1\~085 грн.), ФОП [PERSON] (133\~044 грн.) він поніс інші витрати, які не документовані в розмірі 857\~000 грн. стосовно доставки матеріалів, оренди техніки, інструментів, наймання працівників, підключення комунікацій, тощо. Проте в позові, в редакції від 31.10.2022 року вже йдеться про документовані витрати на будівництво в цілому й на суму більше 2 млн. грн. Вказані обставини є взаємовиключними, які між собою суперечать і спростовують одна одну. Аналізуючи обставини справи та наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що докази подані позивачем 01.11.2022 року слід відхилити і до уваги не приймати, які подано з порушенням порядку встановленого законом. Що стосується інших доказів по справі, то суд зазначає наступне. Так, з доказів наданих позивачем при зверненні до суду встановлено, що він приймав певну участь у будівництві спірного садового будинку в період з травня 2015 року по червень 2016 року, укладав договори постачання, підряду, придбання будівельних матеріалів тощо. Водночас, жодних належних, допустимих та достатніх доказів, що фінансування будівництва відбувалося за спільні сумісні кошти подружжя [PERSON] та [PERSON] , жодного підтвердження джерел та розмірів доходів позивача суду не надано. В суді сторона відповідача та треті особи не заперечували, що купівля матеріалів та оплата будівельних послуг проводилася позивачем, оскільки він займався організацією будівництва, проте сторона відповідача і треті особи наголошували на тому, що всі оплати здійснювалися виключно за кошти подружжя [PERSON] , оскільки власного доходу позивач не мав, а як вбачається з листа Пенсійного фонду України за період 01.01.2015 року по 31.12.2017 заробітня плата не нараховувалася. Встановлено, що в квітні 2016 відповідачка продала належну їй квартиру за 1\~275\~000\~грн.,які передано подружжю [PERSON] та [PERSON] для будівництва садового будинку. Її чоловік [PERSON] (третя особа), в той період мав депозитні рахунки, по яким отримував кошти, що згідно пояснень учасників справи та показань свідка [PERSON] передано для фінансування будівництва подружжя [PERSON] та [PERSON] . Ці обставини і докази про них достатньо підтверджують, що витрати на будівництво понесло насамперед подружжя [PERSON] , а не позивач у справі. За таких обставин, самі тільки первинні бухгалтерські документи, договори, акти, тощо, надані позивачем не можуть свідчити, що оплата будівництва здійснювалися його власними коштами. При цьому дружина позивача третя особа [PERSON] , в суді заперечила існування спільних сімейних доходів та грошових коштів у розумінні вимог ст. 60 СК України, які б могли бути витрачені позивачем на будівництво, і її твердження про це в суді позивачем не спростовано, а обставини позову належними, достатніми та допустимими доказами не доведено. Доводи позивача про існування власного бізнесу, власної будівельної техніки тощо, за рахунок яких ним проведено будівництво є бездоказовими і до уваги судом не приймаються. З показань свідка [PERSON] встановлено, що будівництво здійснювалося також із демонтованих зі старого будинку матеріалів, а ряд робіт, в яких приймав участь свідок, проведено без організаційної участі позивача. Що стосується доводів позивача, що земельна ділянка надана йому в користування для будівництва на вимогах Закону і обставинах справи не ґрунтуються, оскільки право забудовни земельної ділянки (суперфіцій) у встановленому законом порядку позивачем не зареєстровано, а повідомлення про початок та звершення будівельних робіт в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області зареєстровано відповідачкою, а не позивачем, що також свідчить про відсутність такого права у [PERSON] . Суд зазначає, що за певних обставин та наявності підстав, особа має право на відшкодування понесених нею витрат на будівництво на чужій земель ділянці, що можуть полягати, як у компенсації витрачених нею грошових коштів на таке будівництво, так і в прийнятті нею участі власною працею в будівництві внаслідок спільної діяльності з членами своєї сім`ї. Проте достатні підстави для такого відшкодування позивачем у суді не доведено, коли заявою від 18 січня 2023 року сторона позивача виключила зі змісту позовних вимог спосіб захисту відшкодування витрат на будівництво і наполягала на відшкодуванні вартості безпідставно набутого відповідачкою майна садового будинку [ADDRESS] . Однак достатні підстави для відшкодування вартості цього майна (як об`єкту незавершеного будівництва) на користь позивача в суді не доведено, коли суд не вправі вийти за межі вказаних позовних вимог. З досліджених доказів в суді встановлено, що майно у вигляді незавершеного будівництва та речового права на нього в розумінні вимог ст.ст. 181, 190, 331, 376, 1212, 1213 ЦК України відповідачці позивачем не передавалося і підставою для відшкодування його вартості, як компенсації за неможливість повернення такого майна бути не може. Таким чином, з огляду на викладене вище, порушених прав позивача [PERSON] в цій справі судом не встановлено, а тому в задоволенні позовуслід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed