Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 28 926,03 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 20 000 грн. Обґрунтовує позов тим, що 09.04.2022 близько 15:00 год. перебуваючи в [ADDRESS] [PERSON] , вчинив дрібне хуліганство, яке проявилось у пошкодженні належного йому транспортного засобу, а саме пройшов по капоту, даху та багажнику транспортного засобу марки Volkswagen Passat 1,9і Variant, реєстраційний номер [NUMBER] , крім цього пошкодив щітку заднього вікна та інші деталі автомобіля, при цьому нецензурно висловлювався в його сторону. Стерджує, що винуватість [PERSON] підтверджується постановою Жовківського районного суду Львівської області від 12.05.2022, згідно якої останній притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Внаслідок дій [PERSON] , він зазнав моральних страждань, що проявились в порушенні сну, нормального укладу життя. Ухвалою суду від 20.06.2022 відкрито провадження спрощене позовне провадження. 24.01.2023 ухвалою суду залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] 07.02.2023 від третьої особи до суду поступили письмові пояснення. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд такі задовольнити в повному обсязі. Крім цього, повідомив, що Позивач є титульним володільцем автомобіля марки Volkswagen Passat 1,9і Variant, реєстраційний номер [NUMBER] , який несе усі витрати по його експлуатації, а у даному випадку, щодо його відновлення. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Volkvagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , а право власності виникло 25 лютого 2020 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2002 року. А відтак, вважає що [PERSON] є належним позивачем відповідно до сімейного та цивільного кодексів України. Відповідач та його представник позов заперечили. Покликаючись на те, що [PERSON] жодних пошкоджень автомобіля марки «Volkvagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , не вчиняв. Крім цього, вказали що не доведено факт, що саме вказані пошкодження в позові були вчинені 09.04.2022. Крім цього, вказали, що [PERSON] є неналежним позивачем у зв`язку із тим, що згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу власником є лише [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності надавши письмові пояснення аналогічні вказаним в позовній заяві, щодо шляху утворення пошкоджень на автомобілі автомобіля марки «Volkvagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] та позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовільнити. Заслухавши вступні слова учасників справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до норми, визначеної ст. З Конституції України, людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Виходячи з норми, визначеної п. 9.ч. 2 ст. 16 ЦК України захист цивільних прав громадян здійснюється шляхом відшкодування матеріальної (майнової) та моральної (немайнової) шкоди. Крім цього, відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Постановою Жовківського районного суду Львівської області від 12.05.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до вказаної постанови [PERSON] 09.04.2022 біля 15:00 год. перебуваючи в с. Мокротин по вул. Кут, Львівського району Львівської області вчинив дрібне хуліганство, яке проявилось у пошкодженні транспортного засобу, чим вчинив правопорушення передбачене ст.185 КУпАП. Постанова набрала законної сили. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до висновку експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи згідно договору № 59-22 від 11 квітня 2022 вартість відновлювального ремонту вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки Volkswagen Passat 1,9і Variant, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 25976,03 грн. 25.04.2023 в судовому засіданні допитаний в якості експерта [PERSON] , повідомив, що дійсно оглядав автомобіль марки «Volkvagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] при цьому був присутній Позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] . В ході огляду ним було встановлено пошкодження транспортного засобу та в подальшому надано висновок № 59 від 09.05.2022. В ході огляду зауважень та скарг від учасників не поступало. Відповідно до рахунку-фактури № 60 від 19.05.2022, вартість проведеної експертизи становить 2950,00 гривень. Згідно квитанції № ПН367 від 25.05.2022, позивач оплатив вартість проведення експертизи. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд вважає доведеними факти пошкодження автомобіля марки «Volkvagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] та заподіяння позивачу шкоди. Надані відповідачем доводи вищевказаних висновків суду не спростовують. Щодо позиції відповідача, що [PERSON] є неналежним позивач, суд вважає дану позицію невірною, виходячи із наступного. Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «Volkvagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] , належить третій особі [PERSON] , а право власності виникло 25 лютого 2020 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05 жовтня 2002 року. Частинами 1,2 ст.60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З врахуванням положень ст.60 СК України та пояснень третьої особи, що викладені у клопотанні від 02 лютого 2023 року, суд вважає, що [PERSON] , є належним позивачем у даній справі. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля марки «Volkvagen Passat», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 25 976,03 грн. та вартості витрат на проведення експертизи №59 від 09.05.2022, що становить 2950 грн., сплаченої позивачем відповідно до рахунку № 60 від 19.05.2022. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., то така підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди суд визначає обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та враховує інші обставини. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, з урахуванням характеру та обсягу моральних страждань, що проявились в порушенні сну, нормального укладу життя, їх тривалості, з урахуванням обставин справи, суд прийшов до переконання, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Щодо витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»). Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17. Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Встановлено, що правнича допомога позивачу [PERSON] надавалась адвокатом Когутом І.В. відповідно до Договору про надання правової допомоги від 11.04.2022. Адвокатом подано до суду: Договір про надання правової допомоги від 11.04.2022, квитанцію 9270-8574-8021-3702 від 01.06.2022. Згідно із вищевказаними доказами щодо надання професійної правничої допомоги та позицією викладеною в позовній заяві про об`єми виконаних робіт, загальна вартість наданих послуг адвокатом Когутом І.В. позивачу складає 20000 грн. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг). Виходячи із встановленої реальності участі адвокатів та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 7 000 грн., які можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved