Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Снятинського районного суду із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Позовні вимоги мотивував тим, що 27.06.2022р. біля 10.00 год. на території приватного виробничо-орендного виробництва «Відродження», що за адресою: с. Підвисоке, Коломийського району, відповідач пошкодив вхідні двері. Вказаний факт підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення та рапортом старшого дільничного сектора превенції Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області Мурги М. Постановою Снятинського районного суду від 14.07.2022р. [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 27.06.2022р. біля 10.00 год. в с. Підвисоке на території підприємства «Відродження» голосно кричав та ображав присутніх громадян, пошкодив вхідні двері. Своїми діями відповідач спричинив йому матеріальну шкоду, оскільки необхідно замінити вхідні двері. Вартість дверей становить 15\~700 грн. Просить стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду в розмірі 15\~700 грн., а також, стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що відповідачем завдано матеріальну шкоду підприємству, а позивач [PERSON] є керівником ПВОП «Відродження». Чи є позивач засновником підприємства їй не відомо. Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили. Відповідач пояснив, що двері не виламував. 27.06.2022р. приїхав до ПВОП «Відродження», до позивача, з вимогою про повернення йому майна в рахунок майнових паїв колишнього колгоспного двору. Перебував у нетверезому стані, сварився із позивачем, однак нічого не ламав, в т.ч. дверей. Зазначив, що в судовому засіданні при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення він не був присутнім. Також, вказав, що двері у будівлі є нерозпайовані та належать всім пайовикам. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач не визнає факт ушкодження дверей, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що матеріальна шкода підприємству не завдана. Рахунок-фактура, який позивач надав в якості доказу, не свідчить про понесені позивачем витрати, а також не свідчить про те, що фактура має відношення до дверей на ПВОП «Відродження». Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно протоколу про адімінстративне правопорушення серії ВАБ № 436918 від 27.06.2022 [PERSON] вчинив адміністративне правопорпушення, передбачене ст. 173 КУпАП, яке виразилося в тому, що він 27.06.2022рр. біля 10.00 год. в с. Підвисоке Коломийського району, на території ПВОП «Відродження» голосно кричав, ображав всіх присутніх, принижував їхню честь та гідність, а також пошкодив вхідні двері. Згідно протоколу вказаним правопорушенням матеріальної шкоди не заподіяно. Відповідно до постанови Снятинського районного суду від 14.07.2022р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП із накладенням на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 51 грн.. Згідно рахунку на оплату № ВВ-00021 від 29.06.2022р. вказано, що вартість дверей броньованих з утепленням рами та порогу «TERMOSTILL» становить 15\~700, 00 грн.. Постачальник: ПП «Вікналенд-С». Однак, в даному рахунку не вказано, хто є покупцем та які саме двері ушкоджені, а також, що дані двері належать до приміщення ПВОП «Відродження». Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців керівником ПВОП «Відродження» є [PERSON] .. Із показів свідка [PERSON] , допитаного в судовому засіданні, вбачається, що між позивачем та відповідачем був словесний спір, очевидцем якого він був, знаходячись неподалів, за 100 метрів. Бачив працівників поліції. Бійки між сторонами не було. Спір був через те, що [PERSON] не повертає людям майнові паї. Дана подія відбувалася біля приміщення колишньої їдальні, двері в приміщення ПВОП «Відродження» пошкоджені не були. [PERSON] їх не пошкоджував. Працівники поліції припиняли хуліганські дії [PERSON] , бо він кричав. По дверях не бив і вони пошкоджені не були. Зазначив, що заміна старих дверей на нові не проводилась. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). За змістом положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що доказів того, що пошкоджені двері знаходились на будівлі ПВОП «Відродження» позивачем не надано, які і не надано доказів завданої шкоди, внаслідок пошкодження дверей. Крім того, рахунок-фактура, наданий позивачем є нічим іншим, як тільки ціною за вказані двері. Однак, в даному рахунку немає назви покупця, а також, до даного рахунку не долучено доказів оплати позивачем вартості дверей, тобто понесених ним витрат. Згідно ч.1 ст. 256 КупАП якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Також, судом встановлено, що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено про те, що протиправними діями відповідача позивачу завдано майнову шкоду. В графі зазначено: « Матеріальну шкоду не заподіяно». Відповідно до\~статті 1192 ЦК України, на яку також послався позивач, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. \~Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, для відшкодування реальної вартості пошкодженого майна позивач має довести, що майно втрачено. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів участі відповідача у пошкодженні належного позивачу майна, розміру завданої пошкодженням цього майна шкоди, а також того, що відповідач є заподіювачем шкоди, приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити. \~\~\~\~\~\~Судові витрати позивача, відповідно до приписів\~ст. 141 ЦПК України,\~слід залишити за позивачем. \~\~\~\~\~\~На підставі викладеного, ст. ст.\~1166,\~1192 ЦК України,

Outcome: dismissed