Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У березні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавець Дмитра Володимировича, треті особи: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, Департамент Комунальної власності та приватизаціїпро визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності,в обґрунтування якого зазначив, що переведення квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , до нежитлового фонду - порушує права членів ОСББ «Перетворювач 3» (співвласників будинку). Позивач зазначив, що сусіди, під час ремонтних робіт з влаштування окремого власного входу з вулиці до квартири [ADDRESS] , почали скаржитись на неправомірні дії сусіда та нового власника квартири [PERSON] . Окрім того, позивач зазначив, що реєстрація квартири [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , як нежитлового приміщення відбулася з порушенням передбаченої законом процедури, оскільки жодних дозволів на такі дії ані ОСББ, ані мешканці будинку - не надавали. Рішення місцевої ради відсутнє. З огляду на вказане, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення 60559643 від 24.09.2021 року про державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна за [PERSON] нежитлового приміщення, салону-перукарні за адресою: [ADDRESS] ; припинити право власності [PERSON] на нежитлове приміщення, салону-перукарні за адресою: [ADDRESS] ; поновити право власності [PERSON] на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 21.03.2022 року, позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перетворювач 3» в особі голови правління Житнікової Світлани Миколаївни до [PERSON] , Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавець Дмитро Володимирович, треті особи: Виконавчий комітет Запорізької міської ради Департамент Комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності - залишено без руху, з підстав несплати позивачем судового збору. Ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 09.06.2022 року, відкрито спрощене провадження у цивільній справі за позовом ОСББ «Перетворювач 3» в особі голови правління Житнікової Світлани Миколаївни, до [PERSON] , Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавець Дмитро Володимирович, треті особи: Виконавчий комітет Запорізької міської ради Департамент Комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, поновлення права власності. Встановлено строк відповідачу для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, - протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали. 29.07.2022 року адвокат Штенгелов О.В., який є представником відповідача [PERSON] , надав суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову ОСББ «Перетворювач 3» у повному обсязі, з підстав того, що позовна заява не містить жодних відомостей про те, яке саме право позивача порушене, та за захистом якого права чи інтересу звернулося до суду ОСББ «Перетворювач 3». Представник відповідача зазначив, що позовна заява містить загальні формулювання, як то «порушення прав сусідів, порушення прав членів ОСББ, тощо», проте не містить жодної конкретизації, які ж саме права членів ОСББ порушив [PERSON] . Також, представник відповідача зазначив, що до позовної заяви не додано жодних доказів тих обставин, на які посилається позивач, в тому числі і доказів порушеного права позивача. Окрім того, представник відповідача зазначив у відзиві, що ОСББ «Перетворювач 3» у прохальній частині позовної заяви просить суд припинити право власності [PERSON] на нежитлове приміщення, що є порушенням Цивільного законодавства України та принципу непорушності права власності, шо закріплений у Цивільному кодексі України та Конституції України. Власник майна має право на власний розсуд володіти та користуватися своїм майном, в тому числі і здійснювати ремонтні роботи. Окрім того, представник відповідача у відзиві зазначив, що 29.11.2021 року Департамент комунальної власності та приватизації листом №5479/01/01-07/8306 на адвокатський запит б/н від 18.11.2021 року повідомив позивача, що Державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомості здійснюється у відповідності до норм Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (із змінами). Так, пунктом 43 вказаного Порядку встановлено перелік документів, необхідних для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта, серед яких відсутні рішення органу місцевого самоврядування про переведення житлового приміщення до нежитлового фонду та згода співвласників ОСББ. До зазначеного листа, в якості додатку, було додано копію Положення про порядок переведення житлових приміщень до нежитлового фонду №9 від 28.08.2013 року, застосування якого було припинено Положенням №1127. На момент надання відповіді на адвокатський запит, а саме - 29.11.2021 року, пункт 43 виключено на підставі Постанови КМ № 509 від 28.04.2021.Таким чином, на момент звернення [PERSON] до державного реєстратора, діяло Положення №1127, відповідно до п.77 якого, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом. Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Представник відповідача [PERSON] зазначив, що реєстрація прав власності на нежитлове приміщення салону-перукарні здійснена у відповідності до вимог Положення №1127, є законною, а тому позов не підлягає задоволенню. В свою чергу, позивач ОСББ «Перетворювач 3», в особі представника, надало суду відповідь на відзив, де зазначені норми Житлового кодексу УРСР, з яких позивач зробив висновок про те, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють безпосереднє управління лише житловим фондом, який віднесений до комунальної власності. В усіх інших випадках вони надають відповідні дозволи, здійснюючи при цьому контроль за дотриманням прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад вправі вирішувати питання переведення житлових приміщень (квартир), що належать на праві власності юридичним або фізичним особам, у нежитлові за умови, що проведені зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Позивач зазначив, що переведення житлового приміщення у нежитлове здійснюється в порядку визначеному місцевою радою та, зокрема, вимагає дозволу ОСББ. В письмових запереченнях представник відповідача [PERSON] зазначив про відсутність порушень прав позивача ОСББ «Перетворювач 3» та, як наслідок про безпідставність звернення до суду. Окрім того, представник відповідача зазначив, що Державний реєстратор при здійсненні реєстрації речових прав на нерухоме майно, керується Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (зі змінами). Пунктом 43 вказаного Порядку встановлений перелік документів, необхідних для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта, серед яких відсутнє рішення органу місцевого самоврядування про переведення житлового приміщення до нежитлового фонду та дозвіл ОСББ. Представник відповідача зазначив, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки Державний реєстратор при здійсненні державної реєстрації прав на нежитлове приміщення за [PERSON] майно керувався саме Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (зі змінами). Порушення Державним реєстратором вказаного порядку при реєстрації права власності за [PERSON] відсутні. За клопотанням представника позивача, ухвалою суду від 12.09.2022 року витребувано від Департаменту реєстраційних послуг (69063, м.Запоріжжя, вул.Жуковського,буд.36) належним чином завірену копію відповідних матеріалів електронної та письмової реєстраційної справи № 2162494223101, на підставі яких державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавцем Д.В. 20 вересня 2021 року було проведено реєстраційні дії щодо зміни цільового призначення квартири [ADDRESS] . В судовому засіданні, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив суд відмовити у позовних вимогах ОСББ «Перетворювач 3», з підстав, викладених у відзиві та письмовому запереченні. Адвокат Штенгелов О.В. надав пояснення, що реєстрація приміщення здійсненна у відповідності до передбачених законом вимог, а тому підстави для скасування рішення державного реєстратора відсутні. Представник відповідача державний реєстратор Полтавець Д.В. Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник третьої особи Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради у судовому засіданні надала пояснення до позову, в яких просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 2 ч.1 ст.3 ЦК України, передбачена неприпустимість позбавлення права власності. Частиною 1 ст.316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частина 1 та 2 ст.319 ЦК України вказують, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 320 ЦК України зазначає, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Частини 1, 2, 3 ст.321 ЦК України зазначають, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Частина 2 ст.383 ЦК України вказує, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Так, представником позивача до позовної заяви додано копію відповіді від 29.11.2021 року №5479/01/01-07/8306 на адвокатський запит, згідно якої Державна реєстрація прав власності на об`єкти нерухомості здійснюється у відповідності до норм Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127. Пунктом 43 вказаного Порядку (на момент здійснення державної реєстрації) встановлено перелік документів, необхідних для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта, згідно якого до зазначеного листа, в якості додатку, було додано копію Положення про порядок переведення житлових приміщень до нежитлового фонду № 9 від 28.08.2013 року, застосування якого було припинено Порядком №1127. На момент надання відповіді на адвокатський запит, а саме - 29.11.2021 року, пункт 43 виключено на підставі Постанови КМ № 509 від 28.04.2021. На момент звернення [PERSON] до державного реєстратора діяло положення Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127, відповідно до розділу якого, а саме: «Особливості державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті здійснення нового будівництва чи реконструкції», в редакції Постанови Кабінету Міністрів №509 від 28.04.2021 року. Так, згідно п.77 вказаного Порядку, державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. 06.10.2022 року, через канцелярію Ленінського районного суду міста Запоріжжя, надійшли матеріали електронної та письмової реєстраційної справи № 2162494223101, на підставі яких державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Полтавцем Д.В. 20 вересня 2021 року було проведено реєстраційні дії щодо зміни цільового призначення квартири [ADDRESS] , що витребувані судом відповідною ухвалою. Вказана вище реєстраційна справа містить в собі заяву [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] (а.с.152-172). Доповнення до типу об`єкта: «Салон-перукарня». Окрім того, справа містить витяг з Реєстру будівельної діяльності єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, який містить відомості про зареєстровану у встановленому законом порядку Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, повідомлення про початок виконання будівельних робіт, а саме: реконструкції квартири [ADDRESS] . Містобудівні умови та обмеження видані Департаментом архітектури та містобудування Запорізької міської ради 29.03.2021 року №05-04/С-0412. Окрім того, справа містить технічний паспорт з реєстраційним номером ТІ01:1656-2388-0637-7478, виготовлений 30.08.2021 року на приміщення [ADDRESS] , а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON] . У відповідності до п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (станом на дату здійснення реєстрації права власності), для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у результаті реконструкції такого об`єкта подаються:1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалася в результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор з використанням наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримує відомості Єдиного реєстру документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, та перевіряє відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в зазначеному Реєстрі. Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст.332 ЦК України, переробкою є використання однієї речі (матеріалу), в результаті чого створюється нова річ. Позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 30 травня 2022 року справа № 725/5490/19, провадження № 61-9665св20) полягає в наступному. Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за сві рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку. Отже, наслідки самовільного переобладнання або перепланування квартири полягають у приведенні приміщення до попереднього стану за умов порушення конструктивних елементів багатоквартирного будинку або засобів протипожежного\~\~захисту. Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що власник квартири обмежений щодо можливості використовувати житлове приміщення для промислового виробництва. Водночас він має право на свій розсуд здійснювати в ній ремонт, змінювати її вигляд та призначення, але за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Позивач не довів обставини порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку [ADDRESS] , погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту внаслідок переведення квартири [ADDRESS] у нежитлове приміщення. Судом встановлено, що рішення про зміну статусу житлового приміщення у нежитлове виконавчим комітетом Запорізької міської ради не приймалось. На ці обставини посилається й представника позивача. Відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини першої статті 31\~Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Додатково дозвільні повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі будівництва визначаються статтею 152\~ЖК Української\~РСР та пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 75, щодо переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належать громадянинові на праві приватної власності. Проте неправомірність переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень без одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів встановлюється судом за позовом відповідного юрисдикційного органу - виконавчого органу сільських, селищних, міських рад, а не співвласника багатоквартирного будинку, який не має дозвільних повноважень у галузі будівництва й, відповідно, не володіє засобами контролю за дотриманням дозвільного законодавства. Отже, відсутність рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради про зміну статусу житлового приміщення у нежитлове не може бути підставою задоволення позову. З урахуванням вищевказаного, суд, дослідивши, в тому числі, матеріали реєстраційної справи, наданої Департаментом реєстраційних послуг, дійшов висновку про відсутність будь-яких порушень з боку Державного реєстратора при здійсненні Державної реєстрації права власності на приміщення [ADDRESS] за [PERSON] . Державний реєстратор діяв чітко в межах нормативно-правового акту, яким він зобов`язаний керуватися, а саме: Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127. До того ж, вимога позивача щодо скасування державної реєстрації приміщення [ADDRESS] за [PERSON] є такою, яка не підлягає задоволенню, оскільки пунктом 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (в редакції станом на дату Державної реєстрації) не передбачений ані дозвіл членів ОСББ, ані рішення органу місцевого самоврядування про переведення житлового приміщення у нежитлове, як умови для здійснення Державної реєстрації відповідного об`єкту нерухомого майна. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, представник відповідача [PERSON] у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. Так, на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, в якості додатків до відзиву, представником відповідача Соскова О.О. долучено: копію угоди про надання правової допомоги від 01.07.2022 року, що укладена [PERSON] та адвокатом Штенгеловим О.В.; копію ордеру на надання правової допомоги [PERSON] від 28.07.2022 року; попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 6500 гривень; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2022 року на суму 3000 гривень; копію квитанції про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В. від 28.07.2022 року на суму 3000 гривень, згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2022 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 29.08.2022 року на суму 1500 гривень; копію квитанції про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В. від 29.08.2022 року на суму 1500 гривень, згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 29.08.2022 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 10.10.2022 року на суму 1500 гривень; копію квитанції про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В. від 10.10.2022 року на суму 1500 гривень, згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 10.10.2022 року; копію акту приймання-передачі наданих послуг від 17.01.2023 року на суму 1500 гривень; копію квитанції про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В. від 17.01.2023 року на суму 1500 гривень, згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 17.01.2023 року. Таким чином, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач [PERSON] складає 7500 гривень. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови у позові - на позивача. Відповідно до ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] дійсно поніс витрати на правничу допомогу, матеріали справи не містять. Надані представником [PERSON] копії актів приймання-передачі наданих послуг, копії квитанцій про сплату [PERSON] послуг адвоката Штенгелова О.В., згідно акту приймання-передачі наданих послуг не є належним доказом таких витрат. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу у зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] , його представником адвокатом Штенгеловим О.В. норм Цивільного процесуального\~кодексу України щодо такої вимоги про відшкодування витрат на професійну (правничу) допомогу адвоката.

Outcome: dismissed