Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представник позивача адвокат Харута В.А. подала до суду вказану позовну заяву, в якій позивач просить визнати недійсним кредитний договір №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року, що укладений між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Придніпровське регіональне управління». Вимоги обґрунтовані тим, що 17 серпня 2007 року між позивачем [PERSON] та Філією «Придніпровське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №24/PVN6-08-07, за яким позивачу надано кредит в сумі 15000,00 доларів США зі сплатою 8% річних на строк до 17 серпня 2022 року. У забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором, між сторонами 17 серпня 2007 року укладено іпотечний договір № 24/PVN6-Z, за яким, іпотекодавець (позивач) передав в заставу (іпотеку) іпотекодержателю (відповідачу) нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , та складається з 2 жилих кімнат, має загальну площу 52,0 кв.м. і житлову площу, 27,5 кв.м. Окрім того, у забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 21 серпня 2007 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір поруки №24/PVN6-Р, за умовами якого поручитель ( [PERSON] ) зобов`язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №24/PVN6-08-07, за яким позивачу надано кредит в сумі 15000,00 доларів США зі сплатою 8% річних на строк до 17 серпня 2022 року. 16 квітня 2008 року договором про внесення змін до кредитного договору, сторонами погоджено збільшити розмір процентної ставки за кредитом до 17%, а розмір щомісячного платежу до 230,00 доларів США. Вказаний кредитний договір сторона позивача вважає таким, порушує права позивача, як споживача за кредитом, таким, що не відповідає вимогам закону, зокрема, банківському законодавству, а тому повинен бути визнаний недійсним, виходячи з наступного. Протягом 2007 - 2015 років, позивач своєчасно сплачувала платежі по кредиту, згідно з графіком, та відповідне погашення здійснювала у доларах США. Однак, у зв`язку з економічною кризою в країні та стрімким зростом курсу долара США по відношенню до гривні, після 2015 року вона не змогла вносити платежі в повному обсязі, що призвело до виникнення у неї заборгованості по кредиту. Вказана заборгованість стала підставою для звернення відповідача до суду з позовом про стягнення з позивача заборгованості по кредиту та дострокового погашення кредиту (справа № 398/320/17). Під час підготовки відзиву на вказаний позов, позивачу стало відомо, що кредитний договір не відповідає вимогам Постанови Правління НБУ від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а також іншим нормам чинного законодавства, зокрема, в частині посилання в кредитному договорі на детальний опис сукупної вартості кредиту, та зазначення в кредитному договорі реальної процентної ставки, а також не повідомлення про можливі валютні ризики при укладенні кредиту в іноземній валюті, що призвело до негативних для позивача наслідків, у вигляді виникнення простроченої заборгованості, та фактично значного здорожчання кредиту, що не відповідає його вартості, що обумовлена умовам кредитного договору, який оскаржується. Недотримання відповідачем вимог вказаної постанови НБУ №168 є порушенням прав позивача, наслідком яких є невідповідність суми кредиту, на який очікувала позичальник фактичному його розміру в силу замовчування інформації, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним. Вимога закону щодо зазначення реальної процентної ставки в процентах річних саме у кредитному договорі, а також зазначення сукупної вартості кредиту та детального опису всіх витрат позичальника, є визначальним фактором прозорості та доведеності до позичальника всіх фінансових складових кредитного договору. На момент укладення кредитного договору, вказана постанова НБУ №168 вже набула чинності, та банки були забов`язан привести свої кредитні договори, що є фактично договором приєднання, у відповідність до вимог такої постанови, з метою забезпечення дотримання прав позичальників як споживачів кредитних ресурсів. Однак зазначеним вимогам кредитний договір не відповідає, та в ньому, чи в будь-яких додатках до нього, відсутній детальний опис сукупної вартості кредиту та зазначення про реальну процентну ставку за кредитом. З підписаного між сторонами графіку погашення кредиту, неможливо побачити кінцеву вартість кредиту, та його грошовий еквівалент у національній валюті. Таким чином, відповідачем було порушено права позивача, як споживача на отримання всієї необхідної інформації про кредит та його сукупну вартість, тобто той розмір необхідних грошових зобов`язань, що повинна була нести позивач у зв`язку з отриманням кредиту, та той розмір прибутку, який повинен отримати відповідач від даної фінансової операції. Не визначення у кредитному договорі сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, в той час коли річна процентна ставка не відповідає реальній, є введенням позивача в оману щодо наданого кредитного продукту та його ціни в розумінні вимог цивільного законодавства, закону про захист прав споживачів та вимог НБУ. Окрім того протягом розгляду справи, представник позивача просила суд поновити позивачу строк на звернення до суду з позовом, як такий, що пропущений з поважних причин. Відповідачем ТОВ "Фінансова компанія "Інвестиційні рішення та стратегії", який залучений до справи ухвалою суду від 12 березня 2021 року як правонаступник попереднього відповідача, на позовну заяву надані письмові пояснення, відповідно до яких відповідач заявлені позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими що заявлені виключно з метою невиконання своїх зобов`язань щодо сплати коштів за кредитним договором. Вказує, що кредитний договір №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року за своїм змістом не суперечить нормам цивільного законодавства, а позивач безумовно погодилася з усіма його умовами, скріпивши його своїм підписом та вчиняла дії на виконання умов договору. Отримавши від банку суму кредиту, зазначену у договорі, позивач добровільно погодилася з графіком погашення кредиту, який скріплений підписами сторін та який є невід`ємною частиною кредитного договору. Договір відповідає внутрішній волі сторін та спрямований на реальне настання наслідків, що були ними обумовлені, умови договору зрозумілі сторонам і відповідають реальній їх домовленості. Сама сума заборгованості [PERSON] не оскаржується взагалі. Окрім того, відповідач зазначає, що позивач вважаючи своє право порушеним та умови договору несправедливими, повинна була звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів протягом встановленого строку позовної давності з моменту укладення кредитного договору. Зважаючи на те, що кредитний договір укладено 17 серпня 2007 року початок строку позовної давності для звернення з позовом до суду виник саме 17 серпня 2007 року та закінчився відповідно в серпні 2010 року, тому у цій справі наявні всі підстави для застосування судом строків та наслідків позовної давності в порядку ч.4 ст.267 ЦК України, які зрештою відповідач і просить застосувати. У судовому засданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснила, що кредитний договір не містить детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов`язань [PERSON] тому визначити сукупну вартість кредиту за кредитним договором не момент його укладення є неможливим. Судовим експертом зроблено висновки відносно реальної процентної ставки по кредиту, яка за існуючих в матеріалах справи документів та умов кредитного договору складає 8,48% замість узгодженої сторонами процентної ставки 8%. Крім того, кредитний договір не визначає таких обов`язкових умов кредитного договору, відповідно до вимог Постанови НБУ №168, як сукупна вартість кредиту, абсолютне значення подорожчання кредиту та реальна процентна ставка по кредиту. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених ТОВ Фінансова компанія "Інвестиційні рішення та стратегії" у письмових поясненнях. Третя особа у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява, в якій вона підтримує заявлені позивачем позовні вимоги та просить розглядати справу за її відсутності. Заслухавши пояснення присутніх у засіданні учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] мала прізвище « [PERSON] », яке змінила на « [PERSON] » 16 січня 2008 року, про що свідчить свідоцтво про зміну імені видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції від 05 березня 2008 року серія [NUMBER] . 17 серпня 2007 року між Філією «Придніпровське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» та [PERSON] як позичальником, укладено кредитний договір №24/PVN6-08-07, згідно зумовами якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурки в сумі 15000 доларів США з оплатою по процентній ставці 8 процентів річних (п.2.1 договору). Для обміну наданих кредитних ресурсів банк відкрив позичальнику вілповідний позичковий рахунок. Видача кредитних ресурсів за цим договором проводиться на підставі письмової заяви позичальника, за погодженням з банком. Кредитні ресурси отримані позичальником за цим договором використовуються за цільовим призначенням: для придбання 2 кімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52 кв.м, житловою площею -27,5 кв.м. Позичальник згідно з умовами договору зобов`язався повністю повернути кредитні кошти, отримані за цим договором, до 17 серпня 2022 року (п.3.2. договору). Погашення проводиться шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов`язався щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 144 доларів США. У складі ануїтетного платежу також сплачується проценти за користування кредитними ресурсами. Зазначений розмір ануїтетного платежу може бути змінений за згодою сторін. Позичальник має право на дострокове погашення кредитних ресурсів. У випадку часткового щомісячного погашення кредитних ресурсів у сумі, що перевищує ануїтетнний платіж, позичальник не звільняється від зобов`язання здійснювати щомісячне погашення наступних ануїтетних платежів у повному обсязі. Умовам договору також передбачена черговість направлення сум на виконання забов`язань. Сума ануїтетного платежу за договором розрахована таким чином, що при виконанні позичальником свого зобов`язання по сплаті ануїтетного платежу щомісяця та у строк, зазначений у п.3.2 договору, прострочена заборгованість по процентах не утворюється, а основна заборгованість за кредитом буде погашена у строк, зазначений у п.3.2 цього договору. У випадку прострочення внесення ануїтетного платежу утворюється прострочена заборгованість по процентам, та, крім того, фактично збільшується строк користування відповідною частиною кредитних ресурсів, що у свою чергу, приводить до збільшення розміру нарахованих процентів. Розділом 4 договору передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентій ставці 8% річних (п.4.1 договору). Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Нарахування процентів за день видачі кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Нарахування процентів проводиться один раз на місяць на залишок заборгованості на позичковому рахунку позичальника за період з 1 по останнє число місяця. Нарахування процентів проводиться по методу «факт/360 за кожний день користування кредитними ресурсами. Позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого встановлений п.3.2 цього договору. У зазначений термін сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на відповідний рахунок процентів. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначеного в п.3.2 цього договору. У випадку зміни вартості кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу або інших показників, що характеризують кон`юктуру фінансових ринків, процентна ставка за користування кредитними ресурсами підлягає зміні на вимогу банку. У зазначених випадках банк вправі змінити розмір процентної ставки, попередивши про це письмово позичальника не пізніше ніж за 5 днів. У випадку незгоди позичальника зі зміною розміру процентної ставки позичальник зобов`язаний повідомити про це банк протягом трьох днів з моменту одержання повідомлення банку про зміну процентної стави та повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти за чинною ставкою до настання строку набрання чинності нової процентної ставки, зазначеної в повідомленні банку. При відсутності повідомлення позичальника про свою незгоду зі зміною розміру процентної ставки, протягом трьох днів з моменту одержання відповідного повідомлення, новий розмір процентної ставки вважається прийнятим позичальником та набирає чинності з моменту, зазначеного в повідомленні. У п.6.1 договору зазначено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Додатком №1 до кредитного договору, який підписаний сторонами, є графік зниження розміру заборгованості, в якому розрахована помісячно сума погашення кредитних коштів, починаючи з 01 вересня 2007 року до 17 серпня 2022 року. Зазначені помісячно розмір щомісячного ануітетного платежу (всього), сума що направляється на погашення основного боргу (кредит), сума що направляється на погашення процентів, залишок по основному боргу (кредиту). 16 квітня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року, якою пункт 2.1 договору викладено в такій редакції: «2.1. Банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 15000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 17,00 процентів річних.» Пункт 4.1 договору викладено в такій редакції: «4.1. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 17,00 процентів річних». Абзац 2 пункту 3.2 договору викладено в такій редакції: «Позичальник зобов?язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 230,00 доларів США. У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами». Графік зниження розміру заборгованості (Додаток №1) викласти в новій редакції (додається). В іншому сторони керуються умовами кредитного договору №24/PVN 6-08-07. Графік зниження розміру заборгованості, що є додатком №1 до додаткової угоди до кредитного договору №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року підписано сторонами. У цьому графіку як і в первісному розрахована помісячно сума погашення кредитних коштів, зазначені помісячно розмір щомісячного ануітетного платежу (всього), сума що направляється на погашення основного боргу (кредит), сума що направляється на погашення процентів, залишок по основному боргу (кредиту), які відповідають умовам додаткової угоди. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами 17 серпня 2007 року укладено іпотечний договір №24/PVN6-Z, за яким, іпотекодавець (позивач) передав в заставу (іпотеку) іпотекодержателю (банку) нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , та складається з 2 жилих кімнат, має загальну площу 52,0 кв.м. і житлову площу, 27,5 кв.м.» 16 квітня 2008 року сторонами укладено угоду про внесення змін до іпотечного договору, з підстав укладення додаткової угоди до кредитного договору. Окрім того, у забезпечення зобов`язань за кредитним договором, 21 серпня 2007 року між [PERSON] та банком укладено договір поруки № 24/PVN6-Р, за умовами якого поручитель ( [PERSON] ) зобов`язалася перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язань за кредитним договором 24/PVN6-08-07, за яким позивачу надано кредит в сумі 15000,00 доларів США зі сплатою 8% річних на строк до 17 серпня 2022 року. У зв`язку із укладенням додаткової угоди до кредитного договору, між [PERSON] та банком 16 квітня 2008 року також укладено додаткову угоду про внесення змін до договору поруки. Згідно з довідкою Приватного нотаріуса Олексіндрійського міського нотаріального округу від 12 листопада 2019 року, [PERSON] 17 серпня 2007 року за вчинені нотаріальні дії: за проект і посвідчення іпотечного договору №24/PVN6-Z від 17.08.2007 року; за бланки нотаріальних дій; накладання заборони на предмет іпотеки на його відчуження до повного виконання умов іпотечного договору; за юридичні послуги нотаріуса, сплачено 88 грн. 16 квітня 2008 року за вчинені нотаріальні дії: за проект і посвідчення угоди про внесення змін до іпотечного договору номер 24/PVN6-Z від 17 серпня 2007 року; за бланки нотаріальних дій; за юридичні послуги нотаріуса, [PERSON] сплачено 50 грн. Ухвалою суду від 15 червня 2020 року за клопотання представника позивача у справі було призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Кіровоградському науково-дослідного експертно-криміналістичного центру MBC України та на вирішення якої поставлено наступні питання: яка сукупна вартість кредиту за кредитним договором No24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року укладеним між [PERSON] та Філією «Придніпровське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит» з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг (рєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов?язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням кредитного договору, на момент його укладення? Якими є реальна процентна ставка (у процентах річних) та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором на момент його укладення? Чи відповідають реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту зазначеним в договорі та додатках до нього процентам за користування кредитом? У висновку експерта від 06 січня 2021 року №36 зазначено, що визначення сукупної вартості кредиту за кредитним договором з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послут (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов?язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням кредитного договору на момент його укладення не є можливим у зв?язку з відсутністю інформації в кредитному договорі №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року, відповідно до Постанови правління НБУ № 168 [15] та ряду документів про оплату супутніх послуг, пов?язаних з одержанням, обслуговуванням та погашенням кредиту (докладніше описано в дослідницькій частині). Визначення реальної і процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання по кредиту за кредитним договором №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року на момент його укладення не є можливим у зв?язку з відсутністю інформації в кредитному договорі №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007, відповідно до Постанови правління НБУ № 168 [15] та ряду документів про оплату супутніх послуг, пов?язаних з одержанням, обслуговуванням та погашенням кредиту (докладніше описано в дослідницькій частині). Визначення відповідності реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту зазначеним в договорі та додатках до нього процентам за користування кредитом не є можливим у зв?язку з відсутністю інформації в кредитному договорі відповідно довказаної постанови правління НБУ та ряду документів про оплату супутніх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням та погашенням кредиту (докладніше описано в дослідній частині). Для проведення експертизи представником позивача надавались: договір купівлі- продажу позивачем квартири за адресою [ADDRESS] від 17 серпня 2007 року; іпотечний договір №24/PVN6-Z від 17 серпня 2007 року та додаткова угода до нього від 16 квітня 2008 року; довідка Банку «Фінанси та Кредит» про сплату позивачем за період з 25 січня по 23 грудня 2022 року сум сплачених процентів на загальну суму 2313 дол. США 82 центи.; реєстр збережених квитанцій від [PERSON] за кредитним договором за період сплати з 10 вересня 2007 року по 26 листопада 2012 року, з якого вбачається що за вказаний період позивачем сплачено 6337 дол. США 45 центів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором та 7551 дол. США 40 центів в рахунок погашення відсотків згідно з кредитним договором; квитанція про сплату позивачем страхового платежу АСК «Омега» від 14 травня 2009 року в сумі 208 грн. 15 коп.; копії збережених квитанцій про сплатиу сум заборгованості за кредитним договором та відсотків. Згідно з висновком експерта №19 від 22 лютого 2022 року судово економічної експертизи, яка проведена за зверненням відповідача, судовим експертом з економічних питань Ліхтін Л.Р. щодо визначення заборгованості за кредитним договором № 24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року, проведеним експертним дослідженням встановлено, що загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором станом на 02 жовтня 2020 року, в тому числі за тілом кредиту, відсотками по кредиту, пенею, комісією, неустойкою, іншими штрафними санкціями становить: в загальній сумі 19436,75 дол.США - за тілом кредиту 10956,25 дол.США, що за курсом НБУ становить 270630 грн. 34 коп., за відсотками 8480,5 дол.США, що за курсом НБУ становить 209476 грн. 84 коп., за нарахованою пенею (по простроченому тілу та відсотками) 2604955 грн. 41 коп. Розбіжності в сумі заборгованості в гривні за тілом кредиту 47 грн.11 коп. та за відсотками 36 грн. 47 коп. пояснюються застосуванням курсу НБУ на дату підготовки до продажу, а не 02 жовтня 2020 року. Питання на предмет визначення сукупної вартості кредиту за кредитним договором з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послут (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов?язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням кредитного договору на момент його укладення на вирішення даної експертизи не ставилися. 10 жовтня 2019 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інтайм Фінанс», за результатами відкритих електронних торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-08-02-000101-в від 18 вересня 2019 року, укладений договір про відступлення прав вимоги, зокрема прав вимоги до боржника за кредитним договором №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , іпотечним договором №24/PVN6-Z від 17 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] , договором поруки №24/PVN6-P від 17 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] 02 жовтня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інтайм Фінанс» та ТОВ « Фінансова компанія «Інвестиційні рішення та стратегії» укладено договір №02-10/2020-1 та додаткова угода №1 від 30 жовтня 2020 року про відступлення прав вимоги до боржника: за кредитним договором №24/PVN6-08-07 від 17 серпня 2007 року з дадатками, додаткову угоду №l та угоду від 16 квітня 2008 року про внесення змін до кредитного договору, укладеними між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] ; за договором поруки №524/PVN6-P від 17 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] . Також між вказаними ТОВ було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором №24/PVN6-Z від 17 серпня 2007 року, іпотекодавцем за яким є [PERSON] . Положенням ст.4\~та ст.12\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до\~частин 1\~та 2\~ст.207\~ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи.\~Правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо він\~підписаний його\~стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов?язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов?язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однії із сторін має бути досягнуто згоди. Положенням ст.526 ЦК України передбачено, що зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якшо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Цивільний кодекс прямо не визначає будь-яких істотних умов кредитного договору, але зі змісту статті 1054 ЦК України вбачається, що істотними умовами кредитного договору є сума кредиту, проценти за його використання та обов`язок позичальника повернути суму кредиту, що повинен бути виконаний у певний час. Правове значення для вирішення питання про визнання кредитного договору недійсним має додержання його сторонами вимог закону саме при його укладенні, а не при його виконанні. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом\~частин 1-3\~та 5\~ст.203\~ЦК України\~зміст правочину\~не може\~суперечити кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його \~моральним засадам.\~Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідиків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочин, або якщо вона замовчує їх існування. У Постанові\~від 27\~листопада 2019\~року у справі\~№761/36590/15-ц\~Верховний Суд резюмував, що з аналізу\~вказаної норми\~(стаття\~230\~ЦК України)\~слід дійти\~висновку,\~що правочин\~може визнаний\~таким,\~що вчинений\~під впливом\~обману,\~у випадку\~навмисного цілеспрямованого\~введення іншої\~сторони в\~оману стосовно\~фактів,\~які впливають\~на укладення\~правочину.\~Ознакою обману\~є умисел.\~Установлення у\~недобросовісної сторони умислу ввести в\~оману другу\~сторону,\~щоб спонукати\~її до\~укладення правочину,\~є обов`язковою\~умовою кваліфікації\~недійсності правочину\~за статтею\~230\~ЦК України. Наявність умислу в діях відповідача істотність значення\~обставин,\~щодо яких особу введено\~в оману, і сам факт повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Згідно з ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якшо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. Відповідно до ч.5 ст.11, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 761/36590/15-ц прийшов до висновку, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надаї споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторона виникають зобов`язальні правовідносини. Отже,\~оскільки банк\~у письмовій\~формі надав\~позичальнику у\~повному обсязі\~всю необхідну\~інформацію,\~передбачену статтею\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»,\~сторони узгодили\~всі істотні\~умови договору,\~а саме:\~суму кредиту,\~дату видачі\~кредиту,\~умови повернення\~кредиту,\~нарахування та\~сплати відсотків,\~порядок сплати\~за кредит,\~порядок зміни\~та припинення\~дії договору,\~відповідальність сторін\~за невиконання\~або неналежне\~виконання умов\~договору, а [PERSON] \~в свою\~чергу особистим\~підписом засвідчила,\~що вона\~погодилась на\~отримання у\~кредит грошових\~коштів на умовах, визначених кредитним договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору було вільним. Аналогічними за своїм правовим змістом є висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 27 листопада 2019 року у справі №761/36590/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 24 лютого 2021 року № 686/7146/16-ц. Відповідно до ч.6 ст.11 Закону\~України «Про\~захист прав\~споживачів» споживач\~має право\~протягом чотирнадцяти\~календарних днів\~відкликати свою\~згоду на\~укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Як вбачається\~з матеріалів\~справи спірний\~кредитний договір\~підписаний сторонами,\~які досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору,\~мали необхідний\~обсяг цивільної\~дієздатності,\~а їх\~волевиявлення було\~вільним. Позивач\~на момент\~укладення договору\~не заявляла\~додаткових вимог\~щодо умов\~кредитного договору\~та в\~подальшому виконувала\~його умови\~протягом майже\~дев`яти\~років,\~що свідчить\~про прийняття\~нею таких\~умов. Доказів, які б спростовували зазначені обставини, а також доказів, які б підтверджували наявність умислу в діях банку та істотність значення обставин щодо яких на думку позивача її введено в оману і сам факт обману при укладенні кредитного договору, суду не надано. До того ж, [PERSON] не скористалася правом відкликати свою згоду на укладення кредитного договором протягом чотирнадцяти днів відповідно до ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Суд у\~складі колегії\~суддів Третьої\~судової палати\~Касаційного цивільного\~суду у\~постанові від\~22\~липня 2021\~року у\~справі №\~405/4719/16-ц,\~розглядаючи касаційну\~скаргу боржника\~на рішення\~суду про\~відмову у\~задоволенні позову\~щодо визнання\~кредитного договору\~недійсним з\~підстав,\~на які\~посилається позивач\~у даній\~справі зазначив\~про те, що встановивши, що на час укладення договору про надання споживчого кредиту позичальник був ознайомлений зі змістом договору, про що свідчить його підпис; у подальшому погашав кредитну заборгованість протягом тривалого часу; не звертався до банку щодо роз`яснень положень договору чи надання іншої інформації з приводу виконання зобов`язань і не заявляв про те, що йому незрозумілі умови кредитного логовору, суди попередніх інстанцій дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним, відсутності підстав щодо нечесної підприємницької практики чи введення позичальника в оману. Таким чином, підписавши цей договір, а також додатки до нього, позивач тим самим підтвердив, що ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, методикою, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних 15 конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості а кредитом та процентами за користування ним, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також іншої інформації, палання якої вимагає чинне законодавство України, тобто виразив свою безумовну згоду з усіма його істотними умовами, що стосуються умов падания га повернення кредиту, і згоду на укладення договору не відкликав. Також у позовній заяві позивач посилається на те, що банком були порушені приписи постанови Національного банку України №168, що, на її думку, зокрема, проявляється в тому, що банком не роз`яснено те, що валютні ризики несе споживач. Щодо цього твердження слід зазначити, що незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, і укладаючи кредитний договір в іноземній валюті сторони приймали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу, отже, під час укладення кредитного договору в іноземній валюті у позивача не було будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого на день підписання договору валютного курсу не настане. Встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют проводиться щоденно Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, відповідно до статті 36 Закону України "Про Національний банк України", частиною першою статті 8 Декрету № 15-93, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів. Наведені правові висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у судових рішеннях, постановлених у справах щодо подібних до правовідносин у цій справі, зокрема у постанові від 01 березня 2018 року у справі № 642/1408/17 (провадження № 61-930св17), у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 646/10156/15-ц (провадження № 61-3426cb18), у постанові від 05 вересня 2019 року у справі 375/555/16-ц (провадження № 61-26810св18) тошо. Враховуючи вищевикладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що кредитний\~договір №24/PVN6-08-07\~від 17\~серпня 2007\~року за своїм змістом не суперечить нормам цивільного законодавства, а позивач безумовно погодилась з усіма його умовами, скріпивши його своїм підписом, та отримавши від\~банку суму\~кредиту,\~обумовлену у\~договорі, добровільно\~погодилась з графіком погашення кредиту, який нею підписаний та який є невід`ємною частою кредитного договору і у подальшому розпочала виконувати умови договору здійснювала внесення сум платежу на погашення сум заборгованості за кредитом. Підписання кредитного договору та його виконання свідчить, про те, що він відповідає внутрішній волі\~сторін та\~спрямований на\~реальне настання\~наслідків,\~що були\~ним обумовлені, умови договору зрозумілі сторонам відповідають реальній домовленості сторін. Висновок експерта\~від 06\~січня 2021\~року за\~№ 36, складений\~Кіровоградським науково\~-\~дослідним експертно-криміналістичним\~центром МВС, на який посилається позивач, не містить підтверджень про абсолютне значення подорожчання\~кредиту відповідно\~до зазначених\~у договорі\~та додатках до нього,\~процентів за\~користування кредитом.\~Зазначеним висновком сксперта не зроблено категоричного висновку про те, що спірний договір містить положення або ж ним встановлені умови, які є несправедливими та мають наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За вказаного суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають. Наслідки пропуску строку позовної давності, про який заявлено відповідачем в даному випадку не застосовуються, виходячи з того, що в позові відмовлено з підстав його необґрунтованості. При ухваленні рішення, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Оскільки позивач в силу ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» була звільнена від сплати судового збору за подання даного позову до суду, судовий збір суд відносить на рахунок держави. А понесені позивачем судові витрати за проведення судово-економічної експертизи, яка призначалась судом за її клопотанням, суд відносить на її рахунок.

Outcome: dismissed