Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Представник позивача звернулась в суду з позовом до [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину недійним, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.08.2017 у справі №148/2755/15-ц, залишеного без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 18.03.2020, позов [PERSON] до Дранської сільської ради (правонаступник - Тульчинська міська рада), [PERSON] (правонаступник - [PERSON] ), третіх осіб ФОП [PERSON] , реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про визнання незаконним рішень 35 сесії від 14.07.2014, 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради від 01.10.2014 та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку задовольнено частково. Визнано незаконним і скасувано рішення 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 14.07.2014 про погодження межі між присадибними ділянками по [ADDRESS] з гр. [PERSON] по [ADDRESS] , згідно змін запропонованих до даного акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 15.02.2014 без погодження межі гр. [PERSON] . Визнано незаконним і скасувано рішення 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 01.10.2014 про погодження технічної документації і передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, для ведення особистого селянського господарства. Визнано недійсним свідоцтво, видане на ім`я [PERSON] , про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, виданого Реєстраційною службою Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області від 06.10.2014. Звернувшись до Тульчинської міської ради з питанням приєднання даної земельної ділянки з земельною ділянкою позивача, Тульчинська міська рада надала відповідь від 22.07.2021 №02-16-П-835 про неможливість розгляду вказаного питання у зв`язку з тим, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22.07.2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.08.2017 №1-517 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, яке на даний час є чинним та нескасованим (невідміненим). Таким чином, позивачу стало відомо, що до винесення рішення судом у справі №148/2755/15-ц, тобто до визнання недійсним свідоцтва, виданого на ім`я [PERSON] , про право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, на його підставі, відповідач оформив спадщину на вказану земельну ділянку, про що йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом. [PERSON] , будучи участником під час слухання справи №148/2755/15-ц, не проінформував сторони у справі про переоформлення на себе права власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088. [PERSON] , знаючи про рішення суду у справі №148/2755/15-ц, не вжив жодних добровільних заходів стосовно вирішення конфлікту і надалі продовжує використання даної земельної ділянки з порушенням чинного законодавства, чим унеможливлює подальше вирішення позивачем питань, стосовно установлення твердих меж належної позивачу земельної ділянки і подальшої приватизації згідно чинного законодавства. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. Таким чином, оскільки правовстановлюючий документ спадкодавця на зазначену земельну ділянку є недійсним, відповідно, є недійсними й видане у подальшому на його підставі свідоцтво про право на спадщину за законом та реєстрація права власності на землю. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, серія та номер: 1-1570, видане державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори Сухомлин О.А. 03.08.2017 на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просили позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача просив застосувати строк позовної давності, зазначаючи, що даний строк позивачем пропущено, оскільки він знав про видачу свідоцтва ще в 2007 році. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.08.2017 у справі №148/2755/15-ц, яке набрало законної сили 18.03.2020 (а.с.7-11), позов [PERSON] до Дранської сільської ради (правонаступник - Тульчинська міська рада), [PERSON] (правонаступник - [PERSON] ), третіх осіб ФОП [PERSON] , реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції про визнання незаконним рішень 35 сесії від 14.07.2014, 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради від 01.10.2014 та скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку задовольнено частково. Визнано незаконним і скасувано рішення 35 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 14.07.2014 про погодження межі між присадибними ділянками по [ADDRESS] з гр. [PERSON] по [ADDRESS] , згідно змін запропонованих до даного акту встановлення та узгодження меж земельної ділянки від 15.02.2014 без погодження межі гр. [PERSON] . Визнано незаконним і скасувано рішення 36 сесії 6 скликання Дранської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 01.10.2014 про погодження технічної документації і передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, для ведення особистого селянського господарства. Визнано недійсним свідоцтво, видане на ім`я [PERSON] , про право власності на нерухоме майно, а саме: земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, виданого Реєстраційною службою Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області від 06.10.2014. В решті позовних вимог відмовлено. Згідно копії повідомлення Тульчинської міської ради від 22.07.2021 №02-16-П-835 (а.с.20) вбачається, що позивачу на його заяву від 18.05.2021 вх.№01-16-Б-835 було роз`яснено, що його заява розглянута 29.06.2021 на засіданні постійної комісії міської ради з земельних відносин та повідомлено, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22.07.2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 03.08.2017 №1-517 на ім`я [PERSON] на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, яке на даний час є чинним та нескасованим (невідміненим), а тому питання приєднання даної земельної ділянки з його земельною ділянкою не може бути розглянуто та прийнято відповідне рішення. Також йому повідомлялось, що його клопотання від 18.01.2021 №02-16-Б-49 було розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з земельних відносин на надана йому відповідна відповідь 01.02.2021 №02-16-Б-48, №-2-16-Б-49. Згідно копії спадкової справи №728/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.54-127) вбачається, що 20.09.2016 [PERSON] звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і того ж дня відбулася реєстрація спадкової справи спадкодавця [PERSON] та на ім`я відповідача 03.03.2017 було видано чотири свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за № 1-355, №1-356, №1-357, №1-358 та 03.08.2017 -одне за №1-1570 на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088 (а.с.125). Таким чином, виходячи з аналізу досліджених в ході судового розгляду доказів, суд констатує, що на ім`я відповідача було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №1-1570, на підставі документу, який в судовому порядку був визнаний недійсним. Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно із п.27 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 30.05.2008 №7 "Про судову практику усправах про спадкування" зазначено, що відповідно до ст.1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо. Отже, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини є самостійною підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. В даному випадку правовою підставою для видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом (правоустановлюючого документу) було свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.10.2014, яке засвідчувало право спадкодавця на нерухоме майно (земельну ділянку) та яке в судовому порядку визнано недійсним і скасоване. Відтак, оскільки правовстановлюючий документ спадкодавця на зазначену земельну ділянку є недійсним, відповідно, є недійсним й видане у подальшому на його підставі свідоцтво про право на спадщину за законом та реєстрація права власності на землю. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для визнання оспорюваного свідоцтва недійсним. Вирішуючи питання щодо застосування строків позовної давності, про що у своєму клопотанні заявив представник відповідача (а.с.129), суд виходить з наступного. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно вимог 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За змістом ч. 3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові лише у випадку, коли позов доведений. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом враховано, що оспорювальне свідоцтво видано 03.08.2017. Між тим, суд вважає необхідним зазначити, що в даному випадку у позивача виникло право на оскарження свідоцтва саме лише після набрання рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.08.2017 у справі №148/2755/15-ц законної сили, тобто після 18.03.2020, оскільки на момент розгляду даної справи [PERSON] оскаржував правомірність набуття у власність [PERSON] (спадкодавця відповідача) земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,2538 га, кадастровий номер 0524380800:03:000:0088, для ведення особистого селянського господарства. Лише у разі задоволення позову [PERSON] набув права оскаржити оспорене свідоцтво. В свою чергу, звернення відповідача до нотаріальної контори під час розгляду справи №148/2755/15-ц з приводу видачі оспореного свідоцтва є недобросовісним і призвело до того, що рішення суду у справі №148/2755/15-ц , після набрання ним законної сили, через дії відповідача, не може бути виконано і порушує законні права позивача як власника нерухомості. Твердження представника відповідача про те, що позивачу про існування оспорюваного свідоцтва було відомо ще в 2017 році в процесі слухання справи №148/2755/15-ц не заслуговує на увагу, оскільки дослідивши матеріали цивільної справи №148/2755/15-ц, зокрема а.с.207 т.1 на який посилався представник відповідача, судом встановлено, що представником [PERSON] долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.2017, зареєстрованого за №1-358 на земельну ділянку, кадастровий номер 0524380800:04:002:0268, а не оспорене свідоцтво. Враховуючи, що позивач дізнався про порушення свого права після 18.03.2020, а з даним позовом звернувся до суду 26.09.2022, тому суд приходить до висновку, що ним не було пропущено строк позовної давності для пред`являння даного позову. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК Україниз відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн ( а.с.35) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн, оскільки їх розмір документально підтверджений, зокрема: договором № 2 про надання правової допомоги від 19.08.2022 (а.с.25-26), де у п.3.1. зазначено, що фіксована сума вартості послуг за даним договором становить 12000 грн, копією квітанції до прибуткового касового ордера від 19.08.2022 №2 (а.с.27), ордером на надання правничої (правової) допомоги від 25.09.2022 (а.с.28). На підставі викладеного,

Outcome: approved