Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із позовом до КП «Чернівецьке тролейбусне управління», третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Первинна профспілкова організація комунального підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову посилався на те, що 20.07.1994 року на підставі наказу Чернівецького тролейбусного управління №87-к [PERSON] прийнятий на роботу фельдшером предрейсового огляду у відділ безпеки руху. В подальшому декілька разів був переведений на різні посади фельдшера у даному підприємстві. 26.09.2022 року наказом КП «Чернівецьке тролейбусне управління» №361-к [PERSON] було звільнено з посади фельдшера по перед і після рейсового огляду на підставі п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення позивач вважає незаконним та безпідставним оскільки відповідачем не було належним чином попереджено про наступне вивільнення, не за 60 днів до вивільнення, а за 54 дні. Зазначив, що позивача було два рази попереджено про наступне вивільнення від 12.07.2022 р. №825 у якому термін подачі заяви на згоду на переведення на нову посаду до 30.07.2022 р., а також від 12.07.2022 р. із терміном подачі заяви про згоду на переведення на нову посаду до 10.08.2022 р. з якими його було ознайомлено лише 03.08.2022 р.. Крім того 09.08.2022 року [PERSON] було подано до відділу кадрів заяву про згоду на переведення на запропоновану посаду, яка через недбалість працівників відповідача не була врахована та він був звільнений. Також відповідачем не було враховано переважне право позивача на залишення на роботі при звільнені, оскільки згідно вимог закону при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишені на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві. Так до звільнення на аналогічній посаді фельдшера, як і позивач перебували [PERSON] (стаж роботи до 10 років), [PERSON] (стаж роботи до 15 років) та [PERSON] (стаж роботи до 15 років). При цьому стаж роботи позивача становить 28 років 2 місяці та 6 днів. Відсутні у нього будь-які дисциплінарні стягнення та наявні нагороди. Таким чином вважає, що мав переважне право на залишення на роботі при скорочені чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. Звертав також увагу, що профспілковий комітет КП «Чернівецьке тролейбусне управління» не давав згоди на звільнення [PERSON] .. Зазначав, що відповідачем було порушено строки видачі трудової книжки та здійснення всіх виплат в день звільнення. На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права, просив визнати протиправним та скасувати наказ КП «Чернівецьке тролейбусне управління» від 26.09.2022 року №361-к про звільнення [PERSON] згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновити [PERSON] на посаді фельдшера по перед і після рейсового огляду КП «Чернівецьке тролейбусне управління» з 27.09.2022 р.. Стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту фактичного поновлення на роботі без врахування усіх необхідних за законом відрахувань, а також судові витрати. Представником відповідача надано відзив на позов згідно якого просив відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Зазначив, що при скороченні позивача здійснювалось оцінювання його кваліфікаційних якостей. Зокрема було встановлено, що [PERSON] не має освіти, що свідчила б про його кваліфікацію. Натомість інші працівники, що займають посаду фельдшера передрейсового огляду мають повну освіту. Зокрема: [PERSON] ( [PERSON] ) у 1976 році закінчив Новоселицьке медичне училище за кваліфікацією «фельдшер», що підтверджується копією диплому серії [NUMBER] від 01.03.1976 року. Окрім того, [PERSON] було отримано вищу освіту за спеціальністю «Право», що підтверджується копією диплому Чернівецького кооперативного технікуму від 1992 року; [PERSON] ( [PERSON] ) у 1992 році закінчив навчання у Чернівецькому медичному училищі за кваліфікацією «фельдшер», що підтверджується копією диплому [NUMBER] від 01.03.1992 року. Окрім того, у 2000 році [PERSON] було отримано повну вищу освіту за спеціальністю «Біологія», що підтверджується копією диплому серії [NUMBER] від 30.06.2000 року; [PERSON] у 2002 році закінчила Новоселицьке медичне училище Буковинської державної медичної академії за спеціальністю «Сестринська справа» і здобула кваліфікацію медичної сестри, що підтверджується копією диплому серії [NUMBER] від 27.06.2002 року. Враховуючи викладене перевага була надана працівникам, що мають диплом про освіту, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки, [PERSON] як вбачається із довідки №83 від 28.10.1979 року виданої Чернівецьким медичним інститутом, закінчив тільки 3 курси інституту, оскільки надалі його було відраховано з навчання. Таким чином, вважає, що твердження позивача про те, що було порушено переважне право позивача на залишення на роботі порівняно з іншими працівниками не врахувавши його кваліфікації та стаж роботи є такими, що не відповідають дійсності. Оскільки, відповідачем було проведено перевірку й встановлено, що позивач не має диплому про освіту, що свідчило б про його кваліфікацію. Крім того на підставі наказу «Про внесення змін до штатного розпису, та скорочення працівників» від 06.06.2022 року №178, для забезпечення відповідності згідно новим штатним розписом було прийнято рішення про скорочення штату працівників КП «Чернівецьке тролейбусне управління». Позивачу було запропоновано посаду інспектора з контролю пасажирських перевезень із посадовим окладом 14 317 грн. 00 коп. та було наголошено про те, що у випадку згоди займати вказану посаду останньому необхідно подати заяву про переведення на нову посаду в термін до 10 серпня 2022 року та у разі неподання такої заяви в термін, пропозиція посади вважається відхиленою. При цьому жодної заяви [PERSON] з даного приводу не надходило та не зареєстровано канцелярією підприємства, а тому пропозиція з приводу переведення на посаду інспектора з контролю пасажирських перевезень вважається відхиленою. Представником позивача було надано відповідь на відзив згідно якого зазначив, що поданий відповідачем відзив подано поза межами строків та сам по собі не спростовує твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили повністю задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи в судове засідання не прибув. Раніше подав заяву про розгляд справи без його участі. Щодо позову не заперечував. Суд заслухавши присутніх учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] згідно Наказу №87-к від 21.07.1994 року прийнятий на роботу до Чернівецького тролейбусного управління на посаду фельдшера предрейсового огляду у відділ безпеки руху (а.с.14). Наказом №193 від 27.06.2022 р. в.о. начальника КП «Чернівецьке тролейбусне управління» внесено зміни до штатного розпису, структури з 11.07.2022 року виведено посади зі штатного розпису в тому числі посаду фельдшера по перед і після рейсового огляду в кількості 1 штатної одиниці (а.с.73). Попередженням №825 від 19.07.2022 р. [PERSON] доведено до відома, що посада яку він займає підлягає скороченню з 26.09.2022 року. Також запропоновано посаду - Інспектора з контролю пасажирських перевезень з посадовим окладом згідно штатного розпису. У випадку згоди на переведення нову посаду запропоновано в строк до 10.08.2022 року подати до відділу кадрів заяву про переведення. В разі неподання такої заяви, пропозиція посади вважатиметься відхиленою (а.с.72). Ознайомлення [PERSON] із зазначеним попередженням підтверджується його підписом. Відповідно до Наказу №361-к від 26.09.2022 року [PERSON] звільнено з посади з 26.09.2022 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.80). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 1 ст. 40 КЗпП України). Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається зокрема працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Порядок вивільнення працівників визначений ст. 49-2 КЗпП України, згідно якої про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. Отже як було встановлено на КП «Чернівецьке тролейбусне управління» для покращення та оптимізації роботи Комунального підприємства було видано Наказ від 27.06.2022 р. яким виведено зі штатного розпису 1 штатну одиницю посади фельдшера по перед і після рейсового огляду. Згідно копії Витягу з протоколу №31 засідання профспілкового комітету КП «ЧТУ» від 04.08.2022 р. скорочення посади фельдшера зумовило те, що 4 таких штатних одиниці забагато для підприємства та згідно графіка проведення медогляду норму годин вони не відпрацьовують. При цьому кандидатуру [PERSON] була подана керівником здоров пункту (а.с.19). Відповідно до відзиву встановлено, що при скороченні штатної одиниці фельдшера, перевага була надана працівникам (фельдшерам) [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони мають дипломи про медичну освіту. Зокрема [PERSON] ( [PERSON] ) у 1976 році закінчив Новоселицьке медичне училище за кваліфікацією «фельдшер», що підтверджується копією диплому серії [NUMBER] від 01.03.1976 року /а.с.47/; [PERSON] ( [PERSON] ) у 1992 році закінчив навчання у Чернівецькому медичному училищі за кваліфікацією «фельдшер», що підтверджується копією диплому [NUMBER] від 01.03.1992 року /а.с.49/; [PERSON] у 2002 році закінчила Новоселицьке медичне училище Буковинської державної медичної академії за спеціальністю «Сестринська справа» і здобула кваліфікацію медичної сестри, що підтверджується копією диплому серії [NUMBER] від 27.06.2002 року /а.с.48/. При цьому [PERSON] закінчив тільки 3 курси Чернівецького медичного інституту, відповідно до довідки №83 від 28.10.1979 року виданої Чернівецьким медичним інститутом (а.с.44). Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі №161/7196/19 визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишенні на роботі при скороченні чисельності штату працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці. Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України. Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Таким чином, виходячи з того, що у [PERSON] відсутній диплом про медичну освіту на відміну від решти працівників (фельдшерів), суд вважає, що відповідач мав всі підстави для скорочення [PERSON] з посади фельдшера, оскільки перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на підприємстві за умови, що рівності умов продуктивності праці і кваліфікації кандидатур. Щодо порядку вивільнення. Встановлено, що попередженням №825 від 19.07.2022 р. [PERSON] доведено до відома, що посада яку він займає підлягає скороченню з 26.09.2022 року та запропоновано посаду - Інспектора з контролю пасажирських перевезень з посадовим окладом згідно штатного розпису. У випадку згоди на переведення нову посаду запропоновано в строк до 10.08.2022 року подати до відділу кадрів заяву про переведення. В разі неподання такої заяви, пропозиція посади вважатиметься відхиленою (а.с.72). Отже відповідачем дотримано вимог ст. 49-2 КЗпП України та за два місяці до звільнення повідомлено [PERSON] про скорочення та запропоновано йому іншу посаду на підприємстві. При цьому посилання позивача, що він отримав дане повідомлення 03.08.2022 року тобто менш ніж за два місяці не підтверджено будь якими доказами. Не встановлено судом і походження попередження від 19.07.2022 р. у якому зазначено про подання заяви про переведення на посаду у строк до 30.07.2022 р. (а.с.17 на звороті). Стосовно тверджень позивача, що ним було подано заяву 09.08.2022 року про надання згоди на переведення на посаду інспектора з пасажирських перевезень яка була знайдена у відділі кадрів підприємства та не була врахована при звільненні, суд зазначає, що попри обов`язок роботодавця доказування законності прийнятого рішення, в даному випадку тягар доказування факту подання до відділу кадрів підприємства заяви про згоду на переведення, вчасно, у строк до 10.08.2022 р. лежить на позивачу. При цьому такі доводи ним не підтверджені жодним доказом (відміткою про отримання, показами свідків, зокрема працівника який отримав дану заяву). Щодо не надання згоди профспілкового комітету КП «Чернівецького тролейбусного управління» на звільнення [PERSON] .. Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що 04.08.2022 року відбулось засідання профспілкового комітету КП «Чернівецького тролейбусного управління» з приводу скорочення працівників підприємства, на якому було вирішено не давати згоди на скорочення посади фельдшера (а.с.19). Разом тим відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-IX у період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не є членом профспілкового органу, відповідач мав всі підстави для звільнення [PERSON] без згоди профспілкового комітету КП «Чернівецького тролейбусного управління». Також суд не розглядає посилання позивача на порушення строків видачі трудової книжки та здійснення всіх виплат в день звільнення, оскільки позивачем жодної позовної вимоги з цього приводу не заявлено. Варто звернути увагу, що у спірному Наказі №361-к від 26.09.2022 року не вірно зазначено дату та номер наказу про внесення змін до штатного розпису та скорочення працівників, а також дату попередження про заплановане вивільнення, однак на думку суду такі технічні описки не можуть бути підставою для скасування наказу за встановлених в ході розгляду обставин справи. Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи, які підтверджені належними та допустимими доказами суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити повністю. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed