Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Заявник [PERSON] через свого представника адвоката Мартинюк Ю.С. звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України та просить встановити факт, що має юридичне значення, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України, що [INFO] в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна (тимчасово окупована територія України) народилась дитина жіночої статі, громадянка України [PERSON] , матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , а батьком громадянин України [PERSON] , [INFO] ; а також просить встановити факт, що має юридичне значення, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах реєстрації актів цивільного стану України, що [INFO] в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна (тимчасово окупована територія України) народилась дитина жіночої статі, громадянка України [PERSON] , матір`ю якої є громадянка України [PERSON] , [INFO] , а батьком громадянин України [PERSON] , [INFO] . Підставою для звернення стало те, що наразі заявник перебуває на тимчасово окупованій території та не має можливості отримати свідоцтва про народження дітей, а також зареєструвати факт народження дітей в органах ДРАЦС. У судове засідання заявник [PERSON] та її представник не з`явились. Просили розгляд справи проводити без їх участі. Третя особа [PERSON] та представник заінтересованої особи до суду не з`явились. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон), для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, вся територія Автономної Республіки Крим є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією з 20.02.2014. Згідно з Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» №\~807-IX від 17.07.2020, в Автономній Республіці Крим утворено Сімферопольський район (з адміністративним центром у місті Сімферополь) у складі території, що адміністративно підпорядкована міській раді міста Сімферополь, та територій територіальних громад, що входили до складу Сімферопольського району до дня прийняття цієї Постанови;. Відтак місто Сімферополь з 20.02.2014 та станом на 08.05.2023 є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією. Згідно ч. 1 ст. 18 Закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Заявник матір дитини, як на підставу подання до суду вказаної заяви, посилається на те, що вона наразі перебуває на тимчасово окупованій території України, а відтак вона позбавлена можливості звернутись до органу державної реєстрації актів цивільного стану стосовно реєстрації народження дитини. Разом з тим, матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження вказаної інформації. Крім того, матеріали справи не містять жодного доказу належності заявниці [PERSON] до громадянства України. Вказане не дає змоги суду впевнитись у тому, що заявник є громадянином України. Матеріали справи містять копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09.07.2015 Відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, у якому вказано, що [INFO] у м. Сімферополь, Республіка Крим, Російська Федерація, народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] громадянка Російської Федерації, а батьком [PERSON] громадянин Російської Федерації. Також матеріали справи містять копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.10.2019 Відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, у якому вказано, що [INFO] у м. Сімферополь, Республіка Крим, Російська Федерація, народилась [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] громадянка Російської Федерації, а батьком [PERSON] громадянин Російської Федерації. Вказані документи видано установою, що знаходиться на тимчасово окупованій території та належним чином не легалізовані. Крім того, слід звернути увагу, що відповідно до вищевказаних документів, батьки дітей є громадянами Російської Федерації. Наразі орган державної реєстрації актів цивільного стану реєструє народження дитини у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року. Пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236.; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Всупереч вищевказаним вимогам, заявником на підтвердження факту народження дітей не надано належних та допустимих доказів, у тому числі жодного із документів, зазначених вище. Відповідно до ч. 3 ст. 317 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Щодо прохання заявника про зазначення батьком дитини [PERSON] слід вказати наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 135 ЦПК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою Беручи до уваги, що матеріали справи не містять відомостей щодо перебування заявниці матері дітей у шлюбі, а також до заяви не додано рішення суду про встановлення батьківства, підстав для внесення запису про батька дітей з прізвищем, інакшим від прізвища матері дітей, наразі не вбачається. Окремо слід зауважити, що спільна заява жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, з метою визначення походження дитини від батька може бути подана саме до органу державної реєстрації актів цивільного стану, а не суду. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватно-го захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спра-ви. Відповідно до приписів ст.ст. 77,78 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги недоведеність заявником та її представником обставин, викладених у заяві, а також підстав для звернення до суду, заява про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed