Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулося з позовом та просить стягнути з [PERSON] на їх користь переплату пенсії в розмірі 17734,27 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять чотири гривні 27 копійок). Позов мотивований тим, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №620/5733/20 визнано протиправним рішення Головного управління про відмову в перерахунку пенсії позивача та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 03.03.2020 №18-89, починаючи з 13.12.2019. На виконання зазначеного судового рішення у чіткій відповідності до змісту його зобов`язання і приписів чинного правового регулювання, відповідачу проведено перерахунок пенсії починаючи з 13.12.2019. Оскільки рішення суду набрало законної сили з 28.05.2021, а перерахунок проведений з 13.12.2019, то виникла переплата пенсії (розрахунок додається). Так як відомість на виплату пенсій на наступний місяць формується до закінчення поточного місяця, переплата виникла по 30.06.2021. Отже, кошти за період з 13.12.2019 по 30.06.2021 у розмірі 17734,27 грн. виплачені відповідачу безпідставно і тому мають бути повернені на підставі ст.1212 ЦК України. 14.04.2023\~року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21.04.2023 відповідачем подано відзив, з якого вбачається, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він допустив будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняв дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Посилання позивача на ст.ст.1212 ЦК України , якою регулюється порядок повернення (не повернення) безпідставно набутого майна є нікчемним, оскільки ним не надано жодних доказів, які б свідчили про безпідставне отримання пенсії, обчисленої та нарахованої відповідно до вимог діючого законодавства. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 (провадження №14-445цс18) дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум. Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження рахункової помилки, а також доказів того, що він допустив будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняв дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії» (постанова від 05.02.2018 року в справі № 556/1231/17). Відповідь на відзив не подавалась. В судове засідання представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Дослідивши зібрані по справі докази суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити зі слідуючих підстав. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач у своєму позові посилається на те, що рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.04.2021 у справі №620/5733/20 визнано протиправним рішення Головного управління про відмову в перерахунку пенсії позивача та зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру на підставі довідки прокуратури Чернігівської області від 03.03.2020 №18-89, починаючи з 13.12.2019. На виконання зазначеного судового рішення у чіткій відповідності до змісту його зобов`язання і приписів чинного правового регулювання, відповідачу проведено перерахунок пенсії починаючи з 13.12.2019. Оскільки рішення суду набрало законної сили з 28.05.2021, а перерахунок проведений з 13.12.2019, то виникла переплата пенсії (розрахунок додається). Так як відомість на виплату пенсій на наступний місяць формується до закінчення поточного місяця, переплата виникла по 30.06.2021. Отже, кошти за період з 13.12.2019 по 30.06.2021 у розмірі 17734,27 грн. виплачені відповідачу безпідставно і тому мають бути повернені. Разом з тим, суду не надано рішення суду, що вступило в законну силу, на яке посилається позивач у своїй позовній заяві, на підставі якого відповідачу нараховується пенсія. Суд позбавлений можливості збирати докази, що стосуються предмета спору, відповідно до вимог ч.7 ст.81 ЦПК України. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надані наступні докази, зокрема: - лист (а.с.20) з якого вбачається, що позивач звертався до відповідача, яким повідомив йому, що в результаті повторного перерахунку пенсії (згідно рішення суду) у нього виникла переплата в сумі 17734,27 грн за період з 13.12.2019 по 30.06.2021. - список деталей переплати (а.с.21), з якого вбачається, що сума переплати становить 17734,27 грн. Мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення. Положеннями статей 1212, 1215 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі №753/15556/15 від 16 січня 2019 року (провадження №14-445цс18) дійшла висновку, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних сум. Отже, закон встановлює два винятки з цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Ця умова повернення переплаченої суми коштів зазначена і в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Таким чином, з наведеного вбачається, що кошти підлягають поверненню у разі доведеності рахункової помилки та недобросовісності відповідача. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження рахункової помилки, а також доказів того, що відповідач допустив будь-яку недобросовісну поведінку, вчиняв дії, які призвели або могли призвести до виникнення переплати пенсії. За таких обставин, суд доходить висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed