Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Комунальне підприємство «Луцькводоканал» звернулось до суду з позовом (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог )до відповідачів про стягнення боргу по оплаті водопостачання та водовідведення, вказавши в заяві, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами КП «Луцькводоканал», але оплату за водопостачання та водовідведення не здійснюють, у зв`язку з чим, за період з грудня 2017 рок по лютий 2023 року утворилась заборгованість у сумі 23\~738,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2\~684,00 грн. Ухвалою суду\~від 14\~березня 2023\~року прийняти\~до розгляду\~та відкрито провадження у справі (головуючий суддя Кирилюк В.Ф.). На підставі рішення ВРП №442/0/15-23 від 25.04.2023 суддю Луцького міськрайонного суду Волинської області [PERSON] звільнено у відставку. Згідно з розпорядженням керівника апарату Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.04.2023 №91/01-06 було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи №161/3273/23. 26.04.2023 зазначена цивільна справа в порядку автоматизованого розподілу справ була передана на розгляд судді Присяжнюк Л.М. Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року прийнято справу до провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] просила застосувати позовну давність до позовних вимог. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до відомостей місцевого обчислювального центру та інформації підрозділу УДМС України у Волинській області, відповідачі зареєстровані за адресою:\~\~ [ADDRESS] (а.с. 6, 34, 35). Так, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Згідно зі ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктами 5, 10 ч. 2\~ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.ч. 1, 3 \~ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Пунктом 1 частини першої\~статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція викладена, зокрема у постанові ВП ВС від 07.07.2020 №712/8916/17. Статтями\~67,68 ЖК України\~визначено, що наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з\~ст.\~64\~ЖК України члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язанням з договору найму житлового приміщення. Стаття 526 ЦК України\~визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в\~ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За період грудня 2017 року по лютий 2023 року позивач надав послуги з водопостачання та водовідведення, які відповідачами не оплачувалися, і заборгованість склала 23\~738,26 грн. (з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 12.04.2023), що підтверджується відповідним розрахунком (а.с. 46-47). Щодо застосування позовної давності. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 установлено з 12 березня 2020 р на всій території України карантин, який діє і на даний момент. Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Тобто, виходячи з вищенаведених положень матеріального закону, пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року. Строк позовної давності за всіма вимоги, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважаються продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). В розглядуваному випадку строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення та водопостачання не сплив, оскільки заборгованість за них виникла після 12 березня 2017 року. Інші доводи відповідача 1 не спростовують висновків суду. Доказів ненадання або неналежного надання позивачем послуг відповідачам не надано та дана обставина не знайшла свого підтвердження при дослідженні матеріалів справи. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Луцькводоканал» є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачами не було виконано належним чином зобов`язання перед позивачем по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення, чим порушено норми чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню. Розрахунок вартості послуг по водопостачанню та водовідведенню за адресою споживачів проведений позивачем у відповідності до положень діючого законодавства та відповідачами не спростований. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачів.

Outcome: approved