Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

До Ємільчинського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява представниці [PERSON] - адвокатки Вакуліної Валерії Валеріївни, до [PERSON] , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.08.2019 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 196. 02.09.2022 року Ємільчинським районним судом Житомирської області було винесено рішення про розірвання шлюбу. Постановою Житомирського апеляційного суду від 20.02.2023 року було скасовано вище вказане рішення, справу направлено на розгляд до Лозівського міськрайонного суду Харківської області. 07.03.2023 року справа надійшла до Лозівського міськрайонного суду Харківської області та була розподілена в провадження судді Каращука Т.О. На адресу суду до відкриття провадження надійшла заява [PERSON] про надання строку для примирення. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу час для надання відзиву на позов. Відповідач відзиву у строки, вказані в ухвалі, так і не надав. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 28.08.2019 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 196, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 50). Від вказаного шлюбу є спільна дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Вимоги щодо визначення місця проживання дитини предявлено не було, позивачкою вказано, що дитина буде мешкати після розірвання шлюбу з нею, а питання сплати аліментів буде вирішуватися окремо в судовому порядку. Сімейне життя позивачки з відповідачем не склалось, тривалий час не проживають разом, спільного господарства і побуту не ведуть, мають різні погляди на життя. Спір про розподіл спільного майна відсутній. В заяві [PERSON] про надання часу для примирення, в якій він вказував, що він робить вклад в сімейний бюджет, зазначив, що згоди про місце проживання дитини ними не досягнуто, оскільки вони не обговорювали ніколи дане питання. Також відповідач зазначив, що бажає, щоб дитина росла в повноцінній родині. [PERSON] вказав, що через введення військового стану дружина з донькою були вимушені виїхати до Республіки Польші для їхньої безпеки, зустрітися для примирення поки не можуть. Враховуючи вище вказане, просив надати час для примирення. Заява відповідача була направлена позивачці, яка надала додаткові пояснення, в яких вказала, що [PERSON] не утримує родину, і під час суспільного проживання ніде не працював, родина жила за аліменти на утримання дітей від першого шлюбу і соціальних виплат. Також позивачка зазначила, що кошти на утримання доньки добровільно не надає, чим підтверджується те, що дитина йому не цікава, а розлучення не бажає, щоб не йти до війська, так як буде мати статус багатодітного. Матеріали справи також містять скаргу [PERSON] , в якій він зазначив, що те, що вони не проживають разом неправда, позивачка розбила родину, промінявши її на алкоголь та відносини з іншими чоловіками, вказував, що не бажає сплачувати судовий збір, так як розірвання шлюбу він не бажав та оскільки позов подала позивачка, хай вона і сплачує. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивачки на свободу та особисту недоторканність. Відповідач вказував, що вони з позивачкою не домовлялись щодо місця проживання дитини після розірвання шлюбу, однак жодних конкретних заперечень не наводив та не виявив бажання, щоб після розірвання шлюбу дитина мешкала з ним. Зважаючи на те, що спір стосується розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне зазначити, що спір щодо місця проживання дитини вирішуватися в ході розгляду даної справи не бути та може бути вирішений шляхом подання позову про визначення місця проживання дитини. Беручи до уваги вище викладене, враховуючи, що шлюб грунтуєтсья на вільній згоді чоловіка і жінки та примушування не допускається, а також те, що шлюб може бути розірвано за заявою одного подружжя, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у ході судового розгляду не скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992, 40 грн, сплачений нею при поданні позову. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved