Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

24.10.2019 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшов позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON] від імені якої діє законний представник [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 05.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № ML-502/132/2008, відповідно до якого останньому було видано грошові кошти у розмірі 55 000 доларів США строком до 05.08.2033 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 05.08.2008 року між Банком та Позичальником був укладений договір іпотеки № РML-502/132/2008, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 3273, відповідно до умов якого у заставу банку передано трикімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості від 22.03.2017 року сума заборгованості за кредитом складає 41 142,12 доларів США (еквівалент у гривні станом на час складання розрахунку 1 104 709,50 грн); заборгованість за відсотками за період з 10.12.2015 року по 21.03.2017 року 6 341,81 доларів США (еквівалент у гривні станом на час складання розрахунку 170 284,32 грн). ПАТ «ОТП Банк» вказує, що [INFO] [PERSON] помер та [INFO] на ім`я неповнолітньої [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Вважаючи, що на нового власника [PERSON] поширюються положення ст. 23 Закону України «Про іпотеку», банк вказує, що має право звернути стягнення на іпотечне майно, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом. Відповідно до позовної заяви позивач просить суд винести рішення, яким яким звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №PML-502/l32/2008, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В. та зареєстрованим в реєстрі під номером 3273, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 66,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] ( [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.2019 року, шляхом примусової реалізації цього майна на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижче звичайних ринкових цін з метою задоволення вимог ПАТ «ОТП Банк» в загальній сумі 1 274 993,85 гривень, яка складається з: тіло кредиту в розмірі - 1 104 709,50 грн.; суми заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 170 284,32 грн.; покласти на відповідача судові витрати Ухвалою суду від 07.10.2020 року залучено в якості правонаступника позивача ПАТ «ОТП Банк» - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, відповідно до якої підтримав заявлені вимоги та просив розглядати справу за відсутності представника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». Відповідач в судове засідання не з`явилася, її представник подав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, просив розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Представник третьої особи Органу опіки\~та піклування\~Малиновської районної\~адміністрації Одеської\~міської ради в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час судового засідання повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № ML-502/132/2008 від 05.08.2008 року ЗАТ «ОТП Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 55 000 доларів США під придбання нерухомого майна на строк до 05.08.2033 року під 4,49% річних відсотків. Додатковими договорами від 22.04.2009 року та від 18.11.2014 року до кредитного договору від 05.08.2008 року фіксована процентна ставка за кредитним договором змінювалася та остаточно з 05.11.2015 року складала 4,89 відсотки річних. 05.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір іпотеки № РML-502/132/2008, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 3273, відповідно до умов якого в іпотеку банку передано трикімнатну квартиру [ADDRESS] в рахунок забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № ML-502/132/2008 від 05.08.2008 року Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3266. Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 20.09.2017 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Сьомої одеської державної нотаріальної контори із вимогою кредитора до спадкоємців [PERSON] щодо погашення заборгованості спадкодавця за рахунок нерухомого майна, яке знаходиться у іпотеці кредитора. Листом від 05.07.2019 року № 3240/02-14 Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одеса повідомила ЗАТ «ОТП Банк» про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом до майна [PERSON] , померлого [INFO] , на квартиру [ADDRESS] видано 05.07.2019 року його неповнолітній доньці [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.10.2019 року №185573596 квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.2019 року Листом від 05.09.2019 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до [PERSON] , яка є законним представником спадкоємця [PERSON] з вимогою кредитора, в якій просив погасити заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 05.08.2008 року в загальній сумі 1 274 993,85 грн. 14.05.2020 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором укладеним між первісним кредитором та [PERSON] № ML-502/132/2008 від 05.08.2008 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності\~до ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~11\~ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є: договори\~та інші\~правочини; створення\~літературних,\~художніх творів,\~винаходів та\~інших результатів\~інтелектуальної,\~творчої діяльності; завдання\~майнової (матеріальної)\~та моральної\~шкоди іншій\~особі; інші юридичні факти. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом. Згідно до визначення, наведеного в ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання, а також з інших підстав, передбачених законом. У відповідності до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Так згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За загальним правилом, встановленим ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому у відповідності до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Суд звертає увагу, що правила погашення спадкоємцями боргових зобов`язань спадкодавця у законодавстві визначені окремо. Так,\~відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~4\~ст.\~1281,\~ст.\~1282\~ЦК України\~в редакції,\~чинній на\~момент відкриття\~спадщини після\~смерті [PERSON] \~кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора\~спадкоємці зобов`язані\~задовольнити шляхом\~одноразового платежу,\~якщо домовленістю\~між спадкоємцями\~та кредитором\~інше не\~встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц, від 22.07.2020 року по справі № 2-1308/11, від 30.06.2021 року по справі № 754/13738/13-ц, а також в низці інших постанов, зроблено правовий висновок, згідно з яким правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України (з урахуванням положень статті 1281 ЦК України). У постановах Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі № 311/2172/13-ц, від 20.06.2019 року по справі № 185/998/16-ц, від 01.04.2020 року по справі №201/13976/15-ц вказано, що зі смертю боржника умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Наведене дозволяє дійти до висновку про те, що за чинними правилами ЦК України у разі смерті боржника за кредитним договором його зобов`язання за цим кредитним договором припиняються. Замість нього виникає нове, окреме зобов`язання у спадкоємців боржника погасити борги спадкодавця у межах вартості успадкованого майна. Таким чином, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором № ML-502/132/2008 від 05.08.2008 року припинилися з 07.06.2017 року внаслідок його смерті. Як наслідок, в силу ч. 1 ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припинилася дія й іпотеки квартири [ADDRESS] встановленої на підставі іпотечного договору № PML-502/132/2008 від 05.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чепелєвою Т. В., що унеможливлює задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, суд відзначає, що позивач не позбавлений права відповідно до правил ч. 2 ст. 1282 ЦК України звернутися із позовом до спадкоємців померлого [PERSON] про звернення стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі, проте таких вимог позивачем заявлено не було, а в силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, суд звертає увагу на те, що в своїй позовній заяві позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом примусової реалізації цього майна на прилюдних торгах за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки майна на рівні не нижче звичайних ринкових цін. В матеріалах справи наявний висновок судового експерта від 14.07.2020 року № 20-2090, відповідно до якого ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає 900 000 грн. Водночас, суд зауважує, що згідно з абз. 3 п. 2 розділу IV Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 17.05.2018 року № 658, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки, про що зазначається в такому звіті. Таким чином, строк дії оцінки квартири [ADDRESS] , визначений висновком судової будівельно-технічної експертизи від 14.07.2020 року, сплив у січні 2021 року. Відомостей про дійсну ринкову вартість квартири [ADDRESS] станом на час розгляду справи позивач суду не надав. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З викладених підстав суд доходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] від імені якої діє законний представник [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки є безпідставними та недоведеними, а відтак задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed