Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, у якому просила скасувати арешт накладений на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] та виключити запис про обтяження №8237310. У обґрунтування позову зазначила, що 12.05.2003 року постановою державного виконавця накладено арешт на вищевказаний житловий будинок. З метою зняття арешту з майна, вона звернулась до відповідача, проте їй було відмовлено у знятті арешту з майна, оскільки виконавче провадження знищено за закінченням строків зберігання, у зв`язку із чим вона вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що постановою державного виконавця серії АА №141656 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.05.2003 року, на підставі виконавчого листа виданого Комінтернівським районним судом Одеської області про стягнення з [PERSON] на користь ПСВ «Новоукраїнське» грошових коштів у загальному розмірі 735 грн., накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме: житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі зазначеної постанови, Лиманською районною державною нотаріальною конторою внесено запис про обтяження №8237310. Відповіддю в.о. начальника Доброславського ВДВС Гидирим А.М., [PERSON] повідомлено, що встановити згідно якого виконавчого провадження накладався арешт неможливо, у зв`язку із закінченням терміну зберігання завершених виконавчих проваджень. Відповідно до баз даних АСВП. ЄДРВП та електронного архіву, будь яких виконавчих проваджень у відношенні [PERSON] не перебувало та на даний час не перебуває. Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що відділ ДВС не може встановити виконавче провадження на підставі якого накладався арешт на майно позивача. На даний час відсутня інформація щодо перебування на виконанні будь яких виконавчих проваджень відносно позивача, у зв`язку із чим суд приходить до висновку, що відсутні будь які підстави для перебування майна в арешті. Ухвалюючи рішення, суд зазначає, що наявність арешту на нерухоме майно суттєво обмежує права позивача на розпорядження майном, у зв`язку із чим права позивача підлягають захисту шляхом звільнення спірного майна з-під арешту. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як випливає із змісту частини 5 ст. 59 цього Закону. Відмовляючи у задоволенні позову в частині виключення запису про обтяження, суд виходив з наступного. Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили про звільнення майна з-під арешту є підставою для зняття арешту державним виконавцем та внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Outcome: partial