Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

20 грудня 2022 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до 55 Управління начальника робіт про стягнення заробітної плати та середнього розрахунку за час затримки розрахунку при звільненні. Позов мотивує тим, що з 28.12.2022 року по 31.08.2022 року працював на посаді сторожа 55 Управління начальника робіт. В день звільнення, 31.08.2022 року з ним не був проведений розрахунок та не виплачено заробітну плату, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути 49 688,81 грн. заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.09.2022 року по день прийняття рішення по справі. 22.12.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. 23.01.2023 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вважає їх необгрунтованими. Вказує, що саме головний бухгалтер, якого звільнено, не надав вчасно розрахунок заборгованості при звільненні позивача, а оскільки підприємство є збитковим, то по мірі можливості заробітна плата виплачується навіть звільненим працівникам. Просить відмовити у задоволенні позову. 30.01.2023 року справу призначено до слухання по суті. 28.02.2023 року представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи. 25.04.2023 року представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 40 230,05 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.09.2022 року по день прийняття рішення по справі. Ухвалою суду від 25.04.2023 року позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.09.2022 року по день прийняття рішення по справі, залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задоволити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, його представника, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28.12.2022 року [PERSON] працюв сторожем 55 Управління начальника робіт. 31.08.2022р. він був звільнений з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП за згодою сторін. В день звільнення відповідач не провів із ним розрахунок, не виплатив заробітну плату та не видав трудову книжку. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін. Так, ч. 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці (ч. 5 ст. 97 КЗпП України). Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Ст. 47 КЗпП України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Так, відповідач не виконував свої обов`язки як роботодавець під час роботи [PERSON] та допустив наявність заборгованості по заробітній платі. Крім того, в день його звільнення 31.08.2022р. відповідач не виконав свої обов`язки, передбачені ст. ст. 47, 116 КЗпП України. За таких обставин по справі, суд приходить до висновку, що позов є підставним, обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, а тому із 55 Управління начальника робіт на користь [PERSON] слід стягнути 40 230,05 грн. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Outcome: approved