Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про стягнення на її користь аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), в розмірі не менше як 2272 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячною, починаючи стягнення з 13.03.2023 і до повноліття дитини. В обґрунтування позову зазначає, що від спільного проживання як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу у сторін народився син. При отриманні свідоцтва про народження сина в органі ДРАЦС позивач помилково зазначила прізвище, ім`я та по батькові батька своєї дитини не [PERSON] , а [PERSON] . Останнім часом відповідач перестав допомагати своїй дитині в його матеріальному утриманні і вихованні. Позивач не може самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, тому вимушена звернутись до суду. Ухвалою від 30.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання без виклику сторін (а.с. 11). 24.04.2023 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що він не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Окрім того, зазначив, що з позивачкою ніколи не проживав разом як чоловік та жінка, не мав стосунків після яких має наступити вагітність у жінки. Відповідач не звертався із заявою про визнання свого батьківства відносно [PERSON] , а актовий запис відносно нього складено зі слів позивача (а.с. 16-17). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження від 28.07.2017 серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 121 СК України\~передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч. 2\~ст. 125 СК України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 126 СК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1\~ст. 128 СК України\~за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Доказів, що батьківство відповідача відносно дитини [PERSON] встановлено рішенням суду або ним подана заява до органів реєстрації актів цивільного стану позивачем суду не надано, натомість відповідачем заперечено його обов`язок утримувати дитину, батьківство якої він не визнає, тому у відповідача не з`явились обов`язки по утриманню дитини, так як в свідоцтві вказано іншу особу. З урахуванням ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів того, що відповідач є батьком [PERSON] , тому позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 121, 125, 126, 128, 180-183, 191 СК України,

Outcome: dismissed