Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Новоолександівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою : [ADDRESS] , а саме: житловий будинок літ. «А», службову прибудову літ. «а», літню кухню літ. «Б», гараж літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «д», погріб з шийкою літ. «пг», навіс літ «Е», сарай літ. «Ж», вбиральню літ. «З», душ літ. «И», паркан №1, ворота №>2, водопровід №3, свердловину №4; земельної ділянки площею 0,1559 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, що розташована за адресою : [ADDRESS] ; та земельної ділянки площею 0,0848 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою : [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що після смерті його батька відкрилась спадщина на вищевказане нерухоме майно. Позивач прийняв спадщину після смерті батька, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа. Однак після відкриття спадкової справи позивач дізнався, що правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній на спадкодавця, а на спадкові земельні ділянки не було зареєстроване право власності при житті належним чином щодо спадкодавця після укладення Договору про виділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності, тому нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори 26.01.2023 була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі позов підтримала в повному обсязі. Відповідач територіальної громади в особі Новоолександівської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, жодних заяв або клопотань до суду не надсилали. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд за вказаних обставин вважає за можливе розгляд справи за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкомцями за законом першої черги є діти, батьки, дружина ( чоловік) померлого. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується наданим суду свідоцтвом про її смерть серія [NUMBER] . Факт родинних відносин між спадкодавцем та позивачем підтверджується свідоцтвом про народження позивача [PERSON] , де в графі «батько» зазначений « [PERSON] ». Із матеріалів копії спадкової справи, наданої суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою вбачається, що [PERSON] своєчасно та належним чином прийняв спадщину за законом, відкриту після смерті батька. Суд встановив, що оформити спадкові права в нотаріальному порядку на спадкове майно позивач не має можливості, тому що правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній на спадкодавця, а на спадкові земельні ділянки не було зареєстроване право власності при житті належним чином на спадкодавця після укладення Договору про виділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності, тому нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори позивачу була видана 26.01.2023 року Постанова про відмову в вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з чим позивач повинен був звернутися до суду з цією позовною заявою. Згідно ст. 1225 ЦК України ( діючої редакції) вбачається, що право власності на земельні ділянки переходить в порядку спадкування без зміни цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок». Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до Виписки із погосподарської книги Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 24.01.2022 року головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , який помер [INFO] . Судом встановлено, що після підписання [PERSON] 23.08.2012 року «Договору про виділ земельної ділянки в натурі та припинення спільної часткової власності», який був посвідчений нотаріусом Карташовою Т.М., р/№ 4547, він повинний був зареєструвати своє право власності на виділені йому у власність земельні ділянки згідно отриманих Витягів ДЗК : 1/ на земельну ділянку площею 0,1559 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами та 2/ площею 0,0848 га для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою : [ADDRESS] , але при житті спадкодавець реєстрацію не здійснив. Відповідно до Витягу ДЗК НВ - 2300189382022 від 25.01.2022 року земельній ділянці в [ADDRESS] площею 0,1559 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка) присвоєний кадастровий № 2322187900:03:001:0288. Відповідно Витягу ДЗК НВ -2300189422022 від 25.01.2022 земельній ділянці в [ADDRESS] площею 0,0848 га для ведення особистого селянського господарства присвоєний кадастровий №2322187900:03:001:0290. Поштова адреса земельних ділянок змінилась в назві вулиці, а саме, «вул. Леніна» змінена на «вул. Центральна» с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, що підтверджується листом ДП «Національні інформаційні системи» Запорізька філія від 25.05.2016 року. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Як роз`яснено в листі Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК України), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність державної реєстрації на спадкове майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який, оформивши земельні ділянки, не здійснив їх державної реєстрації ( ст.1299 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім`я спадкодавця перешкоджає реалізації спадкових прав позивачу, а у позасудовому порядку він позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті батька, з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved