Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

У січні 2023 року позивачка звернулась до суду із позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свою заяву обґрунтовувала тим, що наразі вона є єдиним власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі окрім позивачки та її двох синів ще зареєстровані відповідачі. Однак, відповідачі фактично не проживають за вказаною адресою і ніколи не проживали, не сплачуть комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, їх особисті речі у будинку відсутні. Відповідачам перешкоди у користуванні житлом не чинились, їх місце проживання чи перебування не відоме. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі, підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року [PERSON] , позивач по справі, придбала згідно договору купівлі-продажу житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією інформаційної довідки. Придбавши даний був позивачка зареєструвалася в ньому, що підтверджується копією паспорту. В кінці 2022 року [PERSON] вирішила продати даний будинок та звернулась до відділу реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Обухівської міської ради з заявою про зняття з реєстрації в будинку. При розгляді даної заяви [PERSON] повідомили, що крім неї та двох її синів в будинку зареєстровані відповідачі, в зв`язку з чим останній було роз`яснено право звернення до суду про визнання цих осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Дані особи, відповідачі по справі, в спірному будинку ніколи не проживали, всі витрати по утриманню будинку несла позивач по справі, що підтверджується відповідним актом депутата Обухівської міської ради Київської області. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до статті 7 Закону України\~Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1, 6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, згідно із\~статтею 156 ЖК України\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно із частиною 4\~статті 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2\~статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано її інших осіб, якщо вони постиш о поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно\~ст.346 Цивільного Кодексу України, однією з підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна. При цьому, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Відповідачі, залишаючись зареєстрованими у будинку, власником якого є позивачка, є сторонніми для неї особами, які перешкоджають позивачці належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують її права, як власника. У відповідності до п. 26 «Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», затверджених\~Постановою Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року № 207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів). Відповідно до ч.1\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Установивши, що позивачка надала докази на підтвердження того, що відповідачі відсутні у належному позивачці будинку без поважних причин, витрати\~\~по утриманню жилого приміщення не сплачують, у даному житловому будинку ніколи не проживали, доказів примусового їх виселення суду не надано, при цьому будь-якого домовленості між позивачкою і відповідачами щодо збереження за ними права користування житлом не існує, суд дійшов висновку про те, що позивачка довела заявлені позовні вимоги, а тому вони підлягають задоволенню.\~ Рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є достатнім для його реалізації уповноваженим органом. Вимога щодо судових витрат позивачкою не заявлялось, то суд розглядає це питання. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved