Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 08 листопада 1997 року між ним та відповідачем зареєстровано шлюб у виконкомі Тур`є-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 21. Від даного шлюбу у них народилося дві доньки, а саме [PERSON] , яка на даний час вже є повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з матір`ю, з приводу чого спору між ними немає. Однак, подружнє життя у них не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводить до частих непорозумінь та сварок. Останнім часом сімейні стосунки між ними повністю погіршувалися, що призвело до втрати почуттів любові, довіри та поваги одне до одного. Постійні сварки з цього і подібних ситуацій також призвели до того, що їх сім`я почала поступово руйнуватися. Рішення про розірвання шлюбу він прийняв остаточно і змінювати його не має намірів, так як примирятись вони пробували неодноразово, однак це не дало бажаного результату. Оскільки разом вони не проживають та не ведуть спільного господарства, подальше спільне життя подружжя і збереження між ними шлюбу неможливе, таке буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, а також враховуючи, що питання про розподіл спільно набутого майна на даний час він не ставить, спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між ними немає, тому просить шлюб розірвати, залишити доньку [PERSON] на подальше проживання при відповідачу [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити, а також не вирішувати питання щодо судового збору.\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 08 листопада 1997 року у Виконкомі Тур`є-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 21 (а. с. 11). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме доньки [PERSON] , яка на даний час досягла повноліття, та [PERSON] , [INFO] (а. с. 9, 10). Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, втрату почуттів любові, довіри та поваги одне до одного, часті сварки. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Що стосується залишення малолітньої дитини подружжя [PERSON] після розірвання шлюбу на проживання при матері, то суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Порядок визнання місця проживання фізичної особи передбачений ст. 29 ЦК України. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначено, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло. Водночас судом під час розгляду даної справи не вирішується питання про визначення місця проживання дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Оскільки в ході судового розгляду не встановлено наявності спору між подружжям [PERSON] щодо визначення місця проживання їх малолітньої доньки [PERSON] , така знаходиться на проживанні з матір`ю, проти чого позивач не заперечує, відтак суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу дитину слід залишити на проживання при відповідачу. Крім цього, суд встановив, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 3933020016 від 30 березня 2023 року\~ позивачем сплачено 1 073,60 грн судового збору (а. с. 12). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved