Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У листопаді 2021 року АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 13.05.2022 до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій до розгляду справи залучено співвідповідача. Задоволення клопотання про залучення співвідповідача до розгляду справи відбулось ухвалою суду від 31.08.2022. В обґрунтування уточненого позову зазначено, що у 20.10.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7/1138317. Відповідно до вказаного вище кредитного договору банк надав відповідачу кредит в сумі 21 947,63 грн. Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується меморіальними ордерами № REF2761735 від 20.10.2020. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 05.11.2020. 18.12.2020 АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до Першої запорізької державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців померлого [PERSON] . Станом на 03.11.2020 загальна сума заборгованості становить 22 185,40 грн. 08.02.2021 від Першої запорізької державної нотаріальної контори на адресу АТ «Креді Агріколь Банк» надійшла відповідь про те, що на підставі їх претензії відкрита спадкова справа № 13/2021. Згідно відповіді Першої запорізької державної нотаріальної контори від 15.06.2021, спадкоємцям померлого [PERSON] повідомлено про наявність заборгованості. 22.03.2021 та 03.08.2021 на адресу [PERSON] направлено вимогу щодо сплати заборгованості, однак вказана вимога залишилась без вручення, заборгованість залишилась непогашеною. З урахуванням вищевикладеного, АТ «Креді Агріколь Банк» просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 22 185,40 грн пропорційно вартості частки успадкованого ними майна та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. 28.01.2022 на адресу суду надійшов відзив адвоката Луньова С.М., який діє від імені відповідача [PERSON] , в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також стягнути на його користь судові витрати, понесені у зв`язку із необґрунтованістю позову. 21.02.2022 на адресу суду від представника позивача - Дивисенко Т.О. , надійшли письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України. 31.05.2022 на адресу суду надійшли додаткові заперечення адвоката Луньова С.М., який діє від імені відповідача [PERSON] , в яких він констатує, що позивачем обсяг спадкового майна та коло спадкоємців не визначені, а тому позов задоволенню не підлягає. 27.06.2022 на адресу суду від представника позивача - Бендюга І.А. , надійшли письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України. Відповідач [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву. Ухвалою суду від 04.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, який вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 31.08.2022, за клопотанням представника позивача, до розгляду справи залучено співвідповідача [PERSON] . Разом з цим клопотанням позивачем і уточнені позовні вимоги. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Луньов С.М., в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце повідомлені належним чином. Від них в матеріалах справи містяться відзив та заперечення щодо позовних вимог. Щодо неявки в судове засідання відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Луньова С.М., суд також зазначає наступне. Справа надійшла до суду 10.11.2021, що вбачається зі штампу суду з вхідною датою надходження (т. 1 а.с. 2) та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2021 (т. 2 а.с. 46). Перше судове засідання призначене на 17.01.2022 на підставі ухвали суду про прийняття заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 04.01.2022 (т. 1 а.с. 48). Подальші судові засідання були призначені на 31.03.2022 (т. 1 а.с. 59-60), 31.05.2022 (т. 1 а.с. 160-161), 27.07.2022 (т. 1 а.с. 181-182), 31.08.2022 (т. 1 а.с. 198-199), 06.10.2022 (т. 1 а.с. 217-220), 30.11.2022 (т. 1 а.с. 233), 19.01.2023 (т. 2 а.с. 6), 20.02.2023 (т. 2 а.с. 23), 10.04.2023 (т. 2 а.с. 35) та 15.05.2023 (т. 2 а.с. 58). Судові засідання, призначені на 27.07.2022, 06.10.2022, 30.11.2022, 19.01.2023, 20.02.2023, були відкладені за клопотаннями представника відповідача [PERSON] - адвоката Луньова С.М. (т. 1 а.с. 196, 225-231, 237-247; т. 2 а.с. 16-21, 27-32). 15.05.2023 відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Луньов С.М., не з`явились. Від адвоката Луньова С.М. в черговий раз надійшло клопотання про відкладення судового засідання (т. 2 а.с. 60-65). Про дати судових засідань відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Луньов С.М., повідомлялись належним чином, конверти повертались без отримання адресатами. Разом з цим, задля узгодження дат судових засідань, секретар судового засідання 21.02.2023 намагався зв`язатися з адвокатом Луньовим С.М., а 12.04.2023 - з адвокатом Луньовим С.М. та відповідачем [PERSON] , однак обидва абоненти перебували поза межею досяжності (а.с. 34, 57). Окрім цього, адвокату Луньову С.М. судова повістка про виклик до суду 15.05.2023, була направлена електронною поштою, підтвердження доставки якої містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 59). На кожне з призначених судових засідань (27.07.2022, 06.10.2022, 30.11.2022, 19.01.2023, 20.02.2023) адвокат Луньов С.М. надсилав клопотання про відкладення судового засідання безпосередньо в день судового засідання, відтак, він був обізнаний про призначення судових засідань на конкретні дати. Разом з цим, відповідачем [PERSON] була висловлена позиція щодо заявлених банком позовних вимог, шляхом подання відзиву. Також, відповідачем [PERSON] були подані додаткові заперечення. Тобто, відповідач скористалась своїм процесуальним правом на викладення своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог. Суд дійшов до висновку, що з боку відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Луньова С.М., існує затягування судового розгляду, адже з матеріалів справи вбачається зловживання їхніми процесуальними правами, що призводить до перевищення розумності строків, визначених чинним законодавством. За вищевикладених обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі відповідача [PERSON] та її представника - адвоката Луньова С.М. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за його відсутності. З`ясувавши позицію учасників справи, що була викладена у попередніх судових засіданнях, дослідивши всі наявні матеріали справи і надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог встановив наступне. 20.10.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 7/1138317 (т. 1 а.с. 9-14). Відповідно до вказаного вище кредитного договору (п. 1.1) банк надав відповідачу кредит в сумі 21 947,63 грн строком з 20.10.2020 по 19.10.2025 (т. 1 а.с. 9). Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується меморіальними ордерами № REF2761735 від 20.10.2020 (т. 1 а.с. 18-20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим 05.11.2020 Заводським районним у місті Запоріжжі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (т. 1 а.с. 29). 18.12.2020 АТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до Першої запорізької державної нотаріальної контори з претензією за № 10451/190 до спадкоємців померлого [PERSON] . Станом на 03.11.2020 загальна сума заборгованості становить 22 185,40 грн (т. 1 а.с. 30). Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 21.10.2021 загальна сума заборгованості становить 22 185,40 грн, що складається з наступного: рахунок простроченої заборгованості - 21 947,63 грн; рахунок прострочених відсотків - 237,77 грн (т. 1 а.с. 8). 26.01.2021 від Першої запорізької державної нотаріальної контори на адресу АТ «Креді Агріколь Банк» надійшла відповідь про те, що на підставі їх претензії заведена спадкова справа № 13/2021 (т. 1 а.с. 31). Згідно відповіді Першої запорізької державної нотаріальної контори від 03.06.2021, спадкоємцям померлого [PERSON] повідомлено про наявність заборгованості (т. 1 а.с. 32). 22.06.2021 та 03.08.2021 на адресу [PERSON] направлено вимогу щодо сплати заборгованості, однак вказана вимога залишилась без вручення, заборгованість залишилась непогашеною (т. 1 а.с. 33-35). 28.01.2022 на адресу суду надійшов відзив адвоката Луньова С.М., який діє від імені відповідача [PERSON] , в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, а також стягнути на його користь судові витрати, понесені у зв`язку із необґрунтованістю позову. Відзив мотивований тим, що відповідач [PERSON] не розглядала питання та не узгоджувала з АТ «Креді Агріколь Банк» цивільно-правові договори щодо поруки або можливості стати новою стороною первинного договору позики або інших договорів, укладених між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] , а тому вона не є новим учасником кредитних відносин. На даний час відповідач [PERSON] не прийняла, а відповідно і остаточно не вступила у спадщину після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] . Разом з тим, згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається автоматично передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Проте, спадкове майно (спадкова маса) на теперішній час у повному обсязі не визначена. А тому позов АТ «Креді Агріколь Банк» до відповідача [PERSON] є передчасним та необґрунтованим. 21.02.2022 на адресу суду від представника позивача - Дивисенко Т.О. , надійшли письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України. В них представник зазначає, що посилання відповідача [PERSON] щодо неприйняття спадщини є недоведеними. Спірні між сторонами правовідносини регулюються нормами ЦК України, зокрема, статтями 1216, 1218, 1220, 1281-1282 щодо договірних правовідносин та спадкування, а правовідносини, що виникли між банком та боржником, який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника, що вирішуються в порядку ст. 1282 ЦК України. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. 31.05.2022 на адресу суду надійшли додаткові заперечення адвоката Луньова С.М., який діє від імені відповідача [PERSON] . В даних запереченнях представник відповідача наголошує на приписах ст. 1282 ЦК України. Зазначає, що матеріали цивільної справи № 332/4637/21 не містять будь-яких достовірних доказів (копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу або письмові інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо) щодо спадкового майна, до якого входить нерухоме майно - кв. [ADDRESS] , що залишилось після померлого [INFO] [PERSON] , який був зареєстрований та мешкав за вказаною вище адресою. Будь-яких достовірних відомостей (доказів) щодо зазначеного спадкового майна також не міститься і в спадковій справі № 13/2020, копія якої долучена до матеріалів цивільної справи. Адвокат зазначає, що після подачі 28.04.2021 [PERSON] заяви про прийняття спадщини та відкриття спадкової справи останній до цих пір достовірно не відомо кому, в якій частині та з якого часу належить право власності на нерухоме майно - кв. [ADDRESS] . Постановою Верховного Суду у справі № 552/4892/19 від 27.10.2021 визначено, що у будь-якому разі виконання вимоги Кредитора щодо погашення заборгованості, яку мав спадкодавець, не повинно зумовити погіршення майнового стану спадкоємця без одночасного отримання іншої майнової вигоди у виді спадкового майна. Кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у погашенні заборгованості у разі смерті Позичальника за рахунок спадкового майна, яке приймають у спадщину Спадкоємці боржника, що виключає можливість необґрунтованого покладення на Спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали. З урахуванням викладеного, представник відповідача констатує, що позивачем обсяг спадкового майна та коло спадкоємців не визначені, а тому позов задоволенню не підлягає. 27.06.2022 на адресу суду від представника позивача - Бендюга І.А. , надійшли письмові пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України. Доводи цих пояснень аналогічні доводам, викладеним у письмових поясненнях від 21.02.2022. Додатково представник позивача зазначає, що після ознайомлення з матеріалами спадкової справи, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] , визначено коло спадкоємців, якими є відповідач [PERSON] - дружина померлого, відповідач [PERSON] - син померлого. Також, зі спадкової справи вбачається, що до складу спадкового майна належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Постановою Верховного Суду у справі № 192/2761/14 (провадження № 61-4724св18) від 23.05.2018 визначено, що спадкування, тобто перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного із їх учасників. Основною метою універсального правонаступництва є збереження стабільності цивільного обороту за допомогою забезпечення Заміни третіми особами особи, яка вибула зі складу учасників цивільного обороту. Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця». Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом, належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 13/2021, відкритої 26.01.2021 після померлого [INFO] [PERSON] , останнім заповіту складено не було (т. 1 а.с. 127), відтак, його дружина та син є спадкоємцями першої черги за законом. Як зазначено у заявах відповідачів, є інші спадкоємці, передбачені ст. 1261 ЦК України: мати померлого [PERSON] , батько померлого [PERSON] . Однак, ці особи із заявами про прийняття спадщини після померлого сина не звертались. А тому, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є єдиними спадкоємцями після померлого [INFO] [PERSON] . Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-07/3/1219 від 28.01.2021 вбачається, що син померлого - відповідач [PERSON] був зареєстрований з померлим [INFO] батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 89). Частиною 1 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). З матеріалів спадкової справи вбачається наявність заяви відповідача [PERSON] від 28.04.2021 № 238 про прийняття спадкового майна за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] (т. 1 а.с. 127 - зворотний бік). Разом з тим, в матеріалах спадкової справи наявна заява відповідача [PERSON] від 28.04.2021 № 239 про прийняття спадкового майна за законом після померлого [INFO] його батька [PERSON] (т. 1 а.с. 128). Відповідачам роз`яснені положення ст. 1270 ЦК України щодо строків відкликання даних заяв про прийняття спадщини. Оскільки відповідачі у строки, визначені ст. 1270 ЦК України, не заявили відмову від прийняття спадщини, вони є такими, що прийняли спадщину в рівних частках (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Статтею 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] помер [INFO] , до нотаріальної контори банк звернувся з претензією 26.01.2021, тобто строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, встановлені ч. 3 ст. 1281 ЦК України, не пропущені. Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналогічні роз`яснення надані в пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012, де зазначено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємця боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати наступні обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 21.07.2022 в рамках справи № 537/4780/18. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців (ч. 2 ст. 1297 ЦК України). Суд не погоджується з позицією відповідача [PERSON] щодо того, що вона ще не набула статусу спадкоємця, не прийняла та остаточно не вступила у спадщину після померлого чоловіка, адже згідно ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. В матеріалах справи міститься заява відповідача [PERSON] про прийняття спадщини за законом (т. 1 а.с. 127 - зворотний бік). Відмова від прийняття спадщини нею заявлена не була. Разом з цим, згідно приписів ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відтак, [PERSON] є спадкоємцем і вважається такою, що спадщину прийняла. Крім того, суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що остання фактично не згодна з укладеним 20.10.2020 між позивачем та її померлим чоловіком кредитним договором, згідно якого відбулося перекредитування шляхом перерахування коштів (погашення заборгованості) за раніше укладеним договором № 1601917 від 30.06.2016, адже вказаний вище договір не є предметом розгляду цивільної справи № 332/4637/21 і всі суперечності з приводу нього повинні вирішуватись в цивільному судочинстві в рамках іншої цивільної справи. Також представником відповідача [PERSON] - адвокатом Луньовим С.М., у додаткових запереченнях зазначено про те, що [PERSON] у своїй заяві про прийняття спадщини № 238 від 28.04.2021 порушувалось питання про необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. На думку представника відповідача нотаріусом порушений п. 1 ч. 1 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, яким передбачено, що нотаріус за місцем відкриття спадщини, за заявою спадкоємців або з власної ініціативи, вживає заходів щодо охорони спадкового майна. Однак наведене спростовується безпосередньо заявою [PERSON] про прийняття спадщини № 238 від 28.04.2021, в якій зазначено наступне: «…також повідомляю, що необхідність у вжитті заходів щодо охорони спадкового майна відсутня…». Особу заявника [PERSON] та справжність її підпису перевірено державним нотаріусом Першої запорізької державної нотаріальної контори Нестеренко О. (т. 1 а.с. 127 - зворотний бік). Згідно ч. 1 «Вжиття заходів щодо охорони спадкового майна» Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, перед вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна нотаріус вчиняє низку дій, які забезпечують повну охорону цього майна, зокрема, якщо з документів чи заяви вбачається, що спадкодавцю належить нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, нотаріус має отримати підтвердження з Державного реєстру правочинів чи (та) з Реєстру прав власності на нерухоме майно про належність цього майна та його державну реєстрацію на ім`я спадкодавця. Оскільки заявником [PERSON] було заявлено про те, що необхідність у вжитті заходів щодо охорони спадкового майна відсутня, то і вищенаведений пункт Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій жодним чином не порушує її прав та інтересів. Разом з цим, суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідно ст. 81 ЦПК України, саме відповідач повинен довести вартість спадкового майна. Згідно правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 в рамках справи № 645/1566/16-ц, визначено, що принцип змагальності цивільного процесу, який закріплений у статті 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Відповідачами в ході розгляду справи клопотання щодо призначення у справі експертизи задля визначення розміру спадкового майна не заявлялись, жодні докази на підтвердження того факту, що заборгованість, яка існує, перевищує вартість спадкового майна - суду також не надані. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на долучені та досліджені документи, суд доходить вмотивованого висновку, що позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» належним чином обґрунтовані, у зв`язку із чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved