Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Спільне Українсько-Великобританське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» звернулось до суду з вказаним позовом, уточнивши свої позовні вимоги, просить визнати недійсним договір оренди землі від 07 серпня 2019 року, укладений між Приватним підприємством «Соснова» та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки із кадастровим номером 3223386600:03:003:0007 та скасувати державну реєстрацію права оренди щодо якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис №32938256 від 19 серпня 2019 року; визнати недійсним договір оренди землі від 07 серпня 2019 року, укладений між Приватним підприємством «Соснова» та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки із кадастровим номером 3223386600:04:006:0067 та скасувати державну реєстрацію права оренди щодо якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис №32938819 від 19 серпня 2019 року. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає про те, що між Спільним Українсько-Великобританським товариством з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» та покійним чоловіком відповідача [PERSON] 21.04.2008 був укладений договір оренди № 264 земельної ділянки, загальною площею 2,8470 га строком на 5 років. У відповідності до діючого на момент укладення такого договору законодавства у порядку, передбаченому Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02.07.2003 відбулася державна реєстрація договору оренди в Київській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Про це свідчить реєстраційний запис у Державному реєстрі земель від 17.06.2008 № 040833200264. 20.07.2012 між сторонами вищевказаного договору було укладено додаткову угоду, за умовами якої було продовжено строк дії договору до 01.08.2024. На виконання вимог діючого на той час законодавства, така додаткова угода була зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області 29.12.2008 за №322330004008160 та №322330004008159. Вказане також підтверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 28-10-0.221-12188/2-19 від 20.09.2019 у якому зазначено про те, що в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3223386600:03:003:0007 та 3223386600:04:006:0067 між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON] за номерами 322330004008160 та 322330004008159. З метою запобігання випадкам подвійної державної реєстрації права оренди, позивач 23 серпня 2019 року звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради із заявами щодо реєстрації прав та їх обтяжень стосовно спірних ділянок. Однак, державний реєстратор відмовив у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки ним було встановлено інше речове право на заявлені об`єкти нерухомого майна. Було встановлено, що право власності на вищевказані земельні ділянки належить відповідачу в порядку спадкування та нею передані речові права на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223386600:03:003:0007 та 3223386600:04:006:0067 в оренду на 49 років іншій особі приватному підприємству «Соснова», про що були внесені відповідні відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 184410879 та №184410870 від 10.10.2019. Відповідач є спадкоємцем [PERSON] , який за свого життя уклав із позивачем договір оренди та додаткову угоду до нього. Відповідач набула право власності на вищевказані земельні ділянки на підставі свідоцтва про спадщину від 06.07.2019. Зазначає, що договори оренди землі, що були укладені між [PERSON] та ПП «Соснова» мають бути визнані в судовому порядку недійсними як оспорювані правочини, а записи про їх державну реєстрацію підлягають скасуванню в зв`язку з порушенням приписів цивільного та земельного законодавства. Зокрема, відповідно до вимог ст. 203,215 та 792 ЦК України оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом іншої заінтересованої особи, якщо під час його укладення сторонами він не був спрямований на реальне настання правових наслідків та його умови порушують права іншої заінтересованої особи у користуванні майном (земельною ділянкою) відповідно до договору оренди. Наявність подвійної реєстрації права оренди на одні і ті ж земельні ділянки також не відповідає вимогам законодавства. Право позивача на орендовані земельні ділянки було зареєстроване у встановленому, на час укладення договору оренди та додаткової угоди до нього, законодавством порядку. Посилаючись на вимоги ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» позивач просить скасувати державну реєстрацію права оренди ПП «Соснова» на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223386600:03:003:0007 та 3223386600:04:006:0067. Від відповідача приватного підприємства «Соснова» до суду було подано пояснення на позов, а не відзив на позов, у якому цей відповідач зазначає про те, що дійсно між [PERSON] та ПП «Соснова» були укладені оспорювані договори. За даними державних реєстрів спірні ділянки не перебували в оренді і державний реєстратор здійснив державну реєстрацію правочину щодо оренди земельних ділянок. Факт належної реєстрації додаткової угоди між позивачем та [PERSON] (спадкодавцем відповідача [PERSON] ) про продовження строку дії договору оренди має бути предметом дослідження в судовому засіданні, оскільки викликає у ПП «Соснова» сумнів. Такий же сумнів є і щодо самого договору оренди. Також зазначає про протиправність реєстрації додаткової угоди між позивачем та [PERSON] . Управлінням Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі. Зважаючи на зміст та форму поданих позивачем доказів вважає їх недостатніми для підтвердження позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] подала до суду\~зустрічну позовну\~заяву до Спільного Українсько-Великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини», третя особа: приватне підприємство «Соснова» про визнання недійсною додаткової угоди від 20.07.2012 до договору оренди землі № 264 від 21.04.2008 та скасування її державної реєстрації, укладеної між СУВ ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON] . Однак, ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.08.2020 зустрічна позовна заява відповідача [PERSON] була повернута їй на підставі ст. 193 та 194 ЦПК України в зв`язку з порушенням визначеного ЦПК України строку. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.02.2021 провадження в даній справі було зупинене до вирішення справи № 373/76/21 за позовом [PERSON] до Спільного Українсько-Великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельними ділянками. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 07.02.2023 позов [PERSON] до Спільного Українсько-Великобританського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» про усунення перешкод у розпорядженні та користуванні земельними ділянками був залишений без розгляду. Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 03.03.2023 провадження у даній в справі було відновлено. Вирішуючи позов по суті суд виходить з такого. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між Спільним Українсько-Великобританським товариством з обмеженою відповідальністю «Нива Переяславщини» та [PERSON] (покійним чоловіком відповідача [PERSON] ) 21.04.2008 був укладений договір оренди № 264 земельної ділянки, загальною площею 2,8470 га строком на 5 років. У відповідності до діючого на момент укладення такого договору законодавства у порядку, передбаченому Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 174 від 02.07.2003 відбулася державна реєстрація договору оренди в Київській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру». Про це свідчить реєстраційний запис у Державному реєстрі земель від 17.06.2008 № 040833200264. 20.07.2012 між сторонами вищевказаного договору було укладено додаткову угоду, за умовами якої було продовжено строк дії договору до 01.08.2024. На виконання вимог діючого на той час законодавства, така додаткова угода була зареєстрована в Управлінні Держкомзему у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області 29.12.2008 за №322330004008160 та №322330004008159. Вказане також підтверджується Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, яке у своєму листі № 28-10-0.221-12188/2-19 від 20.09.2019 зазначило про те, що в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зареєстровано додаткову угоду до договору оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 3223386600:03:003:0007 та 3223386600:04:006:0067 між СП ТОВ «Нива Переяславщини» та [PERSON] за номерами 322330004008160 та 322330004008159. Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради від 29.08.2019 за №№ 48436676 та 48436862 було відмовлено у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки за заявами представника СП ТОВ «Нива Переяславщини» від 23.08.2019, оскільки було встановлено інше речове право на заявлені об`єкти нерухомого майна. Було встановлено, що право власності на вищевказані земельні ділянки належать відповідачу [PERSON] в порядку спадкування та нею передані речові права на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223386600:03:003:0007 та 3223386600:04:006:0067 в оренду на 49 років іншій особі приватному підприємству «Соснова», про що були внесені відповідні відомості до Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Зокрема, у відповідному розділі цього Реєстру було вчинені записи про інше речове право за номерами 32938256 та 32938819. У період строку дії договору оренди землі між позивачем та [PERSON] приватне підприємство «Соснова» та [PERSON] уклали договір оренди землі від 07 серпня 2019 року щодо земельної ділянки із кадастровим номером 3223386600:03:003:0007 та провели державну реєстрацію права оренди, а до державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис №32938256 від 19 серпня 2019 року. Окрім того, був укладений договір оренди землі від 07 серпня 2019 року щодо земельної ділянки із кадастровим номером 3223386600:04:006:0067 та проведено державну реєстрацію права оренди та до державного реєстру речових прав на нерухоме майно був внесений запис №32938819 від 19 серпня 2019 року. 23.08.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області було прийняте рішення про державну реєстрацію та здійснено державну реєстрацію речового права за ПП «Соснова» на земельну ділянку із кадастровим номером 3223386600:03:003:0007 у вигляді права оренди земельної ділянки строком на 49 років. 23.08.2019 державним реєстратором виконавчого комітету Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області було прийняте рішення про державну реєстрацію та здійснено державну реєстрацію речового права за ПП «Соснова» на земельну ділянку із кадастровим номером 3223386600:04:006:0067 у вигляді права оренди земельної ділянки строком на 49 років. Суд доходить висновку, що до спірних правовідносин слід застосовувати положення цивільного та земельного законодавства норми ЦК України та ЗК України та Закону України «Про оренду землі». Відповідно до приписів частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Презумпція правомірності правочину визначена ст. 204 ЦК України відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Загальні засади цивільного законодавства визначені ст. 3 ЦК України, які передбачають, серед іншого, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість добросовісність та розумність. Частиною другою та третьою статті 13 ЦК України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині та не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Частиною шостою цієї статті передбачено, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 203 цього Кодексу визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідач [PERSON] , набувши право власності на успадковані нею після смерті її чоловіка земельні ділянки, що були об`єктом речового права позивача права оренди, всупереч вимогам ст. 1481 ЗК України протягом місяця з дня набуття нею права власності на земельну ділянку (до 06.09.2019) не повідомила позивача про таку обставину. Відповідно до приписів цієї норми до відповідача [PERSON] з моменту набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, перейшли усі права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за попереднім договором оренди, що діє до 01.08.2024. Зміст права власності включає в себе три складові: права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] на момент вчинення оспорюваних договорів не мала повного об`єму цивільного права (права власності), оскільки була обмежена у праві володіння та користування земельними ділянками; її дії суперечили загальним засадам цивільного законодавства, що визначені в ст. 3 ЦК України вона проявила недобросовісність. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. За правилами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», недійсним може бути визнано лише укладений договір. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Частиною 4 статті 124 ЗК України визначено, що передачу в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Такі відносини регулюються законом. Законом України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Відповідачем [PERSON] допущено недобросовісну і таку, що порушує права і законні інтереси позивача поведінку, оскільки в період дії договору оренди землі із позивачем, нею були укладені два оспорювані договори оренди землі з ПП «Соснова». Одна і та ж земельна ділянка не може бути одночасно об`єктом оренди у двох чи більше правочинах, що укладені одночасно чи в період дії одного з них із різними орендарями, оскільки це суперечить правовій природі договору оренди і не може відповідати внутрішній волі особи та суперечить інтересам держави і суспільства, його моральним засадам і не свідчить про спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Таким чином, відповідно до приписів ч. 3 ст. 215 ЦК України позивачем пред`явлено позов про визнання недійсними оспорюваних правочинів і у відповідності до вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України та ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України договір оренди землі від 07 серпня 2019 року, укладений між Приватним підприємством «Соснова» та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки із кадастровим номером 3223386600:03:003:0007 та договір оренди землі від 07 серпня 2019 року, укладений між Приватним підприємством «Соснова» та [PERSON] щодо оренди земельної ділянки із кадастровим номером 3223386600:04:006:0067 має бути визнаний судом недійсним. Стосовно позовної вимоги про скасування державної реєстрації права оренди щодо якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис №32938256 від 19 серпня 2019 року та скасування державної реєстрації права оренди щодо якого до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис №32938256 від 19 серпня 2019 року суд зазначає таке. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з уточненою позовною вимогою (25.03.2020) у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Позивачем не були заявлені вимоги про визнання, зміну чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Позовної вимоги про визнання за позивачем права оренди на спірні земельні ділянки; про припинення такого права за ПП «Соснова» заявлено не було. Виходячи із змісту частини другої статті 5 та частини першої статті 13 ЦПК України суд констатує відсутність вимог позивача про визнання за ним речового права на спірне майно; наявність передбаченого законом ефективного способу захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду. Отже, в цій частині вимог позивачу слід відмовити з вищевикладених підстав. Вирішення судом питання про судові витрати здійснюється у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено 7 684 грн 00 коп. судового збору за подачу позову. Позовна вимога містила чотири вимоги немайнового характеру, які були оплачені позивачем судовим збором в розмірі 1 921 грн 00 коп. за кожну. Судом задоволено дві вимоги, а у задоволенні решти вимог немайнового характеру відмовлено. Позовні вимоги задоволено на 50 %, а отже відшкодуванню підлягає сума 3 842 грн 00 коп. Такі витрати розподіляються судом пропорційно між відповідачами таким чином: 50 % від суми в розмірі 1\~921 грн 00 коп. підлягає стягненню із відповідача [PERSON] , 50 % від суми в розмірі 1\~921 грн 00 коп. підлягає стягненню із відповідача ПП «Соснова». Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial