Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON] . У встановлений законом строк позивач не подав заяву про прийняття спадщини за законом, оскільки евакуювався з м. Краматорська в іншу область з огляду на воєнні дії. Після звернення позивача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, ним було отримано відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуску строків звернення. Виходячи із викладеного, позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено суддю Мачуського О.М.. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2023 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 21 березня 2023 року представником відповідача - Колесніковим А.А. за допомогою системи «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, згідно якого представник просив відмовити в позові в повному обсязі. Представником відповідача зазначено, що позивачем не надано жодного доказу в підтвердження своїх позовних вимог. У тексті позовної заяви, позивачем вказано, що він не подав заяву про прийняття спадщини за законом після батька через те, що у зв`язку з воєнними діями на території України, він евакуювався з м. Краматорська в іншу область. Проте, ніяких підтверджень щодо цього твердження Позивачем не надано (довідка ВПО, Акт проживання тощо). Крім того, той факт, що Позивач знаходився у іншій області не було перешкодою для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки згідно п.2.1 Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (зі змінами та доповненнями в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Позивач не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи без участі позивача та представника відповідача. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступник підстав. Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями наступних документів: паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 17.01.1997 року Краматорським МВ УМВС України в Донецькій області, свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 14.04.1971 р.. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у м. Краматорськ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.10.2021 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.01.2023 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті його батька, у зв`язку із відсутністю факту прийняття спадщини у встановленому порядку. Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому, згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, згідно ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Отже, станом на момент смерті [PERSON] , право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач не звертався особисто у встановлений строк з заявою про прийняття спадщини, а звернувся з відповідною заявою до державного нотаріусу 18.01.2023 р. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17. З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі N 643/3049/16-ц (провадження N 61-39398св18). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. У постановах від 11 листопада 2020 року по справі № 750/262/20,від 13 грудня 2018 року по справі № 459/295/16-цтавід 11 липня 2018 року по справі № 381/4482/16-цВерховний Суд вказав, що за відсутності у спадкоємця перешкод для подання заяви, якщо він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. До відповідного висновку приходив і Верховний Суд України у постановах від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1486цс15,від 26 вересня 2012 року по справі № 6-85цс12. Позивач в обґрунтування поважності пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька посилався на те, що у зв`язку з воєнними діями він евакуювався з міста Краматорськ в іншу область та повернувся до міста тільки на початку 2023 року. Згідно ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем ніяких підтверджень посилань про його евакуацію (довідка ВПО, Акт проживання тощо) до суду не надано. Суд приймає до уваги, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133, від 18 квітня 2022 року № 259, від 18 травня 2022 року № 341, від 12 серпня 2022 року № 573, від 7 листопада 2022 року № 757, а також від 6 лютого 2023 року № 58 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб). Особливості спадкування під час воєнного стану, регулюється постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164. Окрім того, Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 № 1118/5, що набрав чинності 19.03.2022, були внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Вказані зміни почали діяти з 06.03.2022 р. Таким чином, Позивач мав можливість подати заяву про прийняття спадщини у строк до 06.07.2022 року. Крім того, згідно п.2.1 Наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (зі змінами та доповненнями) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. В умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Позивачем не доведено обставин, які б перешкоджали йому звернутись з заявою про прийняття спадщини у період до введення воєнного стану - з 26.10.2021 по 24.02.2022 р., а також після введення воєнного стану до 06.07.2022 р. особисто (чи засобами поштового зв`язку) до будь-якого нотаріуса в Україні. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач не є підставами визначити додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В частині 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати з оплати судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed