Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

ФОП [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свій позов мотивує тим, що між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (надала ПрАТ «УПСК») та [PERSON] був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1235233, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Volkswagen Polo», р.н. [NUMBER] . Вказує, що 16.03.2020 року в Рованці Луцького району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) вбачається, що винною у дорожньо-транспортній події є [PERSON] , яка визнала свою вину. Зазначає, що відповідно до страхового акту та розрахунку, 14.05.2022 року страховою компанією ПрАТ «УПСК» було виплачено потерпілій особі власнику автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 16348,05 грн. При цьому вказує, що в порушення вимог ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач не повідомила страховика про дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом строк. 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. У зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на його користь 16348,05 грн. завданих внаслідок ДТП збитків в порядку регресу, судовий збір в розмірі 858,88 грн. та 4000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2023 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі з доданою позовною заявою та з додатками була отримана відповідачем 21.04.2023 року, про що свідчить повідомлення Укрпошти про вручення поштового рекомендованого відправлення. 12.05.2023 року від відповідача надійшов відзив, у якому він просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом з`ясовано, що 16.03.2020 року в Рованці Луцького району сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Polo», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen Golf», р.н. [NUMBER] . 16.03.2020 року було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), з якого вбачається що винною у дорожньо-транспортній події є [PERSON] (а.с. 14). При цьому, автомобіль «Volkswagen Polo», р.н. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1235233 (а.с. 13). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Із матеріалів справи слідує, що 16.03.2020 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 15) та йому було виплачено кошти в розмірі 16348,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10938 від 14.05.2020 року (а.с. 23). 08 липня 2020 року на адресу [PERSON] направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 16348,05 грн. (а.с. 24). Як вбачається із представлених доказів, 03.03.2023 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору (а.с. 7-9). Позивач у своїх вимогах посилався на те, що відповідач з поважних причин не виконала вимоги пп.33.1.2пункту 33.1статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: письмово не повідомила не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП страхову компанію. Водночас, як слідує із відзиву на позов, відповідач зазначила, що в телефонному режимі повідомила страхову компанію про наявність ДТП, будь яких перешкод у огляді транспортного засобу з її сторони не було, крім того страхова компанія знала про наявність страхового випадку та могла і мала можливість перевірити пошкоджені транспортні засоби, а тому сам факт письмового неповідомлення не може свідчити про його ухилення і підставу для стягнення в порядку регресу грошових коштів. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. З системного аналізу вказаних правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника. Водночас, під час розгляду даної справи, судом з`ясовано, що факт настання страхового випадку сторонами не оспорюється. Він зафіксований європротоколом, сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, а відтак йому було відомо про наявність страхового випадку та пошкодженнях транспортних засобів, котрі зафіксовані у наданих суду, досліджених і проаналізованих письмових доказах, зокрема: акті огляду транспортного засобу (а.с. 17), фототаблицях (а.с. 18-19, ремонтній калькуляції (а.с. 20-21). Разом з тим, сам по собі факт неповідомлення відповідачем у письмовому вигляді страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Вказаної позиції притримується у своїй постанові Верховний Суд від 14.02.2018 року у справі №760/5736/15-ц. Згідно ст. ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право звернутись на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб що визначений законом. Як вбачається із вимог ст.. 15 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках передбачених ЦПК. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язується довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. В судовому засіданні позивачем не доведено, а судом не здобуто належних та допустимих доказів необґрунтованих виплат внаслідок страхового випадку, про який страховику було відомо, що підтверджується дослідженими та проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: факт неповідомлення страховика виключно у письмовій формі не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях і суперечитиме інституту страхування, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed