Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

31.01.2022 року надійшла дана позовна заява АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 20\~270,22 грн, також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 270 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що згідно укладеного договору № б/н від 11.04.2016 року, АТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків. Щодо зміни кредитного ліміту, то банк керується п. 1.1.3.2.4, 1.1.3.1.9, 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умовами та Правилами договору, де зазначено, що банк має право за власної ініціативи змінювати кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах договору. Також відповідач оформила за допомогою кредитної картки купівлі товару в розстрочку і страхування кредиту. Згідно розрахунку позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за наданими кредитами , яка станом на 01.11.2021 становить 29\~829,01 грн. і складається з наступних сум: 20\~270,22 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 20\~270,22 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9\~558,79 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 2270 грн. судового збору. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.04.2022 цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи по суті на 10-30 год. 06.05.2022, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 06.05.2022 розгляд справи відкладено на 03.08.2022. 03.08.2022 розгляд справи відкладено на 29.09.2022. 15.09.2022р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позову, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Так, відповідно до довідки наданої банком між [PERSON] та банком було укладено договір №б/н, за яким було надано кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття 19.01.2016, строк дії 01/20 та № [NUMBER] , дата відкриття 16.10.2016, строк дії 03/18, при цьому позивачем не зазначено, яку саме картку при укладенні договору отримала [PERSON] . Крім того в провадженні Тернівського районного суду міста Кривого Рогу вже перебувала цивільна справа № 215/3991/17 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] з тих самих підстав. 10.09.2021 ухвалою суду вищевказаний позов було залишено без розгляду. При ознайомленні з матеріалами справи було виявлено численні розбіжності у наданих банком даних щодо розрахунку заборгованості за один і той самий період та одним і тим же договором. Виписки з особового рахунку надані в даній справі кардинально різняться від тих, що є в матеріалах справи № 215/3991/17, що ставить під сумнів правильність нарахування суми заборгованості. Заборгованість за кредитною карткою № [NUMBER] відсутня, оскільки була погашена під час примусового виконання заочного рішення суду в справі № 215/3991/17. За одним і тим же договором банком було видано дві кредитні картки, з яких одночасно знімалися кошти. Але другу картку № [NUMBER] [PERSON] не отримувала і підтвердження того, що вона її отримувала, не надано. З довідки банку вбачається, що користування карткою під номером [NUMBER] , строк дії якої до 2018 року, відбувалося до 2021 року, усі платежі, зняття готівки, покупки проводяться в центрі міста (Саксаганський, Дзержинський район). При тому, що у довідці доданій до матеріалів судової справи № 215/3991/17, вказано, що всі операції з картою№ [NUMBER] відбувалися в Тернівському районі по вул. В. Терещенка або вул. Ю. Смирнова. Позивачем не надано жодної інформації, які саме послуги визначив для себе відповідач при укладанні договору і чи з усіма послугами він ознайомлений, на які він начебто погодився. «Умови та правила банківських послуг» не містять дати їх складання або затвердження та підпису відповідача про ознайомлення з ними, тому не можуть бути ідентифіковані, як такі, що діяли на момент підписання заяви. 29.09.2022 ухвалою суду визнано обов`язковою явку представника позивача в судовому засіданні по даній цивільній справі. Розгляд справи відкладено на 21.10.2022. 21.10.2022 ухвалою суду частково задоволено клопотання відповідача про витребування доказів у ПАТ КБ Приватбанк : оригіналу анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг з додатками ( в т.ч. рекламний буклет до неї ) , укладеної від 11.04.2016 року між [PERSON] і АТ КБ Приватбанк: - інформації про те, чи укладався між [PERSON] і АТ КБ Приватбанк договір про вклад "Скарбничка", у разі укладання вказати дату укладання та номер рахунку;- інформації про отримані [PERSON] банківські картки починаючи з 11.04.2016 року із зазначенням їх номера та терміну дію;- інформації про те, чи укладався з [PERSON] договір страхування кредиту, з долученням копії договору ;- інформації про те, на чиє імя було здійснено покупку товару 17.10.2016 за банківською послугою "Оплата частинами" в магазині "СМС" по вул.Косіора,29 у м.Кривий Ріг. 23.11.2022 розгляд справи відкладено на 23.12.2022. 25.11.2022 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 11.04.2016р. Заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають договір про надання банківських послуг. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Позивачем надано до суду копію анкети-заяви від 11.04.2016р., з якої чітко вбачається наступні дані: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчила, що згодна з тим, що дана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими на рекламному буклету складають договір про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку, прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Вважає, що відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно умов договору у разі закінчення строку дії карта продовжується банком на новий строк. Відповідач звернувся в Банк з заявою про пере випуск карти, тобто надання карт з новим строком дії. Так, на підтвердження здійснення пере випуску карток було надано довідку про видані картки та виписку по рахунку. Активація пере випущеної картки здійснюється за допомогою контактного телефону клієнта шляхом відправки коду авторизації та телефон клієнта, а відповідно карта не може бути активована без згоди клієнта. 23.12.2022 розгляд справи відкладено на 13.02.2023р. 13.02.2023 по справі оголошено перерву на 22.03.2023р. 22.03.2023 розгляд справи відкладено на 28.04.2023р. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав на адресу суду клопотання в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» заперечує в повному обсязі, підтримує заперечення проти позову, викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 11.04.2016 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, з встановленням кредитного ліміту і видачею кредитної картки. [PERSON] зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а.с. 18, 19, 20-76. Згідно довідки банку за [PERSON] обліковуються згідно кредитного договору від 11.04.2016 платіжні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 16.10.2016р. зі строком дії 03/18, та № 5168755628999910, дата відкриття 19.01.2016р. зі строком дії картки 01/20, а.с. 17. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] , старт карткового рахунку по картці № [NUMBER] - 19.01.2016, в подальшому 11.04.2016р. встановлено кредитний ліміт в розмірі 5\~800 грн., 16.10.2016р. збільшено кредитний ліміт до 8 000 грн., 16.10.2016р. зменшено кредитний ліміт до 6\~300 грн., з 29.07.2018р. зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн., а.с. 16. Позивач посилається на те, що відповідачка взяті на себе зобов`язання передбачені в договорі по поверненню кредиту, сплаті відсотків, комісії не виконує, має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» по кредитному договору від 11.04.2016 станом на 01.11.2021 року, що становить 29\~829,01 грн. Вказана заборгованість згідно розрахунку складається з наступних сум: 20\~270,22 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 9\~558,79 грн. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, а.с. 7-12. Також позивачем надано виписку з рахунку за зазначеною карткою, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача за обома картками (поповнення рахунку готівкою у терміналі самообслуговування, зняття готівки у банкоматі, страхування кредиту, придбання товарів ) за період з 11.04.2016р. по 21.02.2021р., а.с. 13-15. Під час примусового виконання заочного судового рішення у справі №215/3991/17 з відповідачки стягнуто на користь позивача борг за кредитним договором у сумі 10609,78 грн., а.с.125-133. Оцінка суду. Відповідно до пункту першого частини другої\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У звзяку з підписанням відповідачкою анкети-заяви суд приходить до висновку про виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також відсотки нараховані на прострочений кредит, отриманий відповідачкою за двома кредитними картками згідно ст. 625. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов і Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Так, Анкеті-заяві позичальника від 11.04.2016 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить обов`язкових даних про умови кредитування, яку карту отримував відповідач, який строк кредитування, яка сума кредиту та розмір відсотків за кредитом, який рахунок відкривається на ім`я відповідача. Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19) дійшла висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин та не містять підпису позичальника про ознайомлення з ними під час укладення кредитного договору. Надані позивачем Правила надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наведене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. З урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду, яка висвітлена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а тому Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи без підпису відповідача , не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11.04.2016 року шляхом підписання заяви-анкети. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Як випливає з матеріалів справи розрахунок заборгованості здійснено банком за використання відповідачкою коштів за кредитними картками № [NUMBER] та № [NUMBER] . Як вказує банк згідно з випискою заборгованість за кредитною карткою № [NUMBER] станом на 16.10.2016 становила 7999,34 грн., що не заперечується відповідачем, але з урахуванням стягнутих під час примусового виконання судового рішення у справі №215/3991/17 коштів суд приходить до висновку про відсутність заборгованості у відповідачки за даною карткою. Щодо іншої зазначеної банком суми заборгованості - то вона складається з щомісячної плати за договором страхування кредитного ліміту за карткою № [NUMBER] та за користування коштами за карткою № [NUMBER] , в т.ч. послугами "оплата товару частинами", пені . Згідно постанови Правління НБУ від 05.11.2014 № 705 "Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів", банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором про використання електронного платіжного засобу (далі - договір). Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з його умовами, тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці в банку та на офіційному сайті в мережі Інтернет, а також надати на його вимогу в паперовій або електронній формі. Договір укладається в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати користувачу під підпис. Банк зобов`язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачу примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний зазначити в договорі такі умови: 1) тип електронного платіжного засобу; 2) види платіжних операцій, які користувач має право здійснювати з використанням електронного платіжного засобу, правила та максимальний строк їх виконання; 3) порядок обслуговування рахунку (за дебетовою, дебетово-кредитною або кредитною схемою, розміри гарантійного забезпечення та/або незнижувального залишку коштів на рахунку, порядок кредитування користувача, порядок установлення курсу продажу, обміну або конвертації іноземної валюти тощо); 4) тарифи банку на обслуговування операцій з використанням електронного платіжного засобу на момент укладення договору, порядок повідомлення користувача про їх зміну та отримання згоди користувача; 5) інформацію про ліміти та/або обмеження за операціями з використанням електронного платіжного засобу або платіжних додатків, реалізованих в електронному платіжному засобі (за наявності); 6) право користувача на одержання виписок про рух коштів за його рахунком, періодичність та порядок їх отримання; 7) порядок забезпечення емітентом та користувачем заходів безпеки під час користування електронним платіжним засобом; 8) порядок розгляду спорів; 9) право банку зупиняти платіжні операції, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення відповідно до вимог законодавства України; 10) право банку на час встановлення правомірності переказу зупиняти зарахування коштів на рахунок користувача у разі надходження від банку-ініціатора повідомлення про неналежний переказ коштів; 11) відповідальність емітента та користувача тощо. Однак суду не надано належних, допустимих і достовірних доказів отримання відповідачкою саме кредитної картки № [NUMBER] та підписання нею договорів щодо купівлі товару з оплатою частинами і щодо страхування кредитного ліміту, щодо яких нараховано заборгованість. У відповідності до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Відповідно до\~статті 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Положення Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 № 39/248, наголошує: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю за недоведеністю. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed