Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

23 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 21 жовтня 2014 року. Мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2018 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх доходів. З 01 вересня 2020 року дочка навчається на 3 курсі денного відділення Дніпровського базового медичного коледжу, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач отримує пенсію, працює неофіційно та може надавати матеріальну допомогу. За цих підстав позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 2022 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення 23-річного віку. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 28 лютого 2023 року у справі було відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою було залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов не визнав, посилаючись на те, що є пенсіонером, розмір пенсії складає 5200 грн. Також він має дитину семи років. Наразі у зв`язку з військовою агресією виїхав з України до Болгарії, де вимушений знімати житло. Тому не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці. За можливості у грудні 2022, січні та лютому 2023 року перерахував дочці по 1000 грн. Просив у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Суд, з`ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. В 2014 році шлюб між сторонами був розірваний. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка досягла повноліття. Після розлучення сторін дочка проживає разом із позивачем. Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.06.2018 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття. З матеріалів справи вбачається, що з 01 вересня 2020 року [PERSON] навчається на денній формі навчання у Дніпровському базовому медичному коледжі. Строк навчання до 30.06.2024 року. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцятитрьохрічного віку при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку відповідач як батько має можливість їй надавати. Водночас, приймаючи до уваги матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, зокрема те, що відповідач досяг пенсійного віку, має на утриманні малолітню дитину від іншого шлюбу, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] , необхідно визначити в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - 23 листопада 2022 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку. Суд відзначає, що сама по собі добровільна сплата аліментів відповідачем у деяких місяцях, не може бути підставою для відмови в позові про стягнення аліментів, оскільки спір щодо надання матеріального утримання може містити незгоду як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Тож у разі спору суд має визначити не лише сам факт стягнення аліментів, а й їх розмір. У даному випадку факт звернення позивача до суду з позовом свідчить про наявність спору про надання відповідачем коштів на утримання дитини, яка продовжує навчання. В свою чергу, відповідач не позбавлений можливості під час виконання рішення про стягнення аліментів звернутися до виконавця з заявою про розрахунок суми аліментів з урахуванням добровільно сплачених сум за спірний період, надавши підтвердження щодо призначення платежів. На переконання суду, аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно будуть відповідати як майновому стану відповідача, так і потребам повнолітньої дитини у матеріальній допомозі на час навчання. Підстав для визначення аліментів на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача суд не вбачає, оскільки позивачем не надано доказів наявності у відповідача майна та доходів, достатніх для сплати аліментів у такому розмірі. Крім того, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для стягнення з відповідача аліментів, починаючи з 2022 року. Суд звертає увагу, що у період з 01.01.2022 року по 17.11.2022 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання дочки на підставі рішення суду від 08 червня 2018 року. Враховуючи наведене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. При цьому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 661 грн. 73 коп. (66,68 %).

Outcome: partial