Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У березні 2023 року позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.11.2009. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] [INFO] . Позивачка вказує, що не проживає з чоловіком з січня 2016 року, не ведеться спільне господарство. За час сімейного життя сторони зрозуміли, що є зовсім різними людьми з протилежними поглядами на світ і сімейне життя. Відсутність взаєморозуміння постійно спричиняло сварки та скандали. Сторонами вживались заходи щодо примирення, але відновити сімейне життя не вдалось тому позивачка просить не надавати часу для примирення. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2023 року матеріали позовної заяви було передано на розгляд судді Аббасовій Н.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року у справі про розірвання шлюбу відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Разом з цим, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначено, що проти заочного рішення позивачка не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Суд вчиняв заходи стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи, та надання своїх заперечень стосовно позову. Так, судові повістки, надіслані на зареєстровану адресу відповідача повернулись на адресу суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Крім того, на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Києва було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 27.11.2009 між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис № 1488, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданим 27.11.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві. У подружжя є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом народження Серії [NUMBER] , виданим 08.05.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві. Судом установлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримує та спільне господарство та проживають окремо. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя Позивачки з Відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 2 статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що оскільки на даний час сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім`ю не мають, шлюб існує формально, подальше спільне життя суперечить інтересам позивача, відтак є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою, які складаються з судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved