Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

02.02.2023 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , зазначивши, що 05.04.2021 року о 19 год 27 хв у м.Бахмуті Донецької області, по вул Леваневського, 68 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «NISSAN», номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13.05.2021 року у справі № 219/ 3540/21 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, Також, зазначеною постановою встановлено, що своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ( поліс № 202377417). [PERSON] своєчасно звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП від 07.04.2021 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 07.04.2021 року. Загальний розмір витрат МТСБУ складає 58 326,99 грн, які позивач відшкодував потерпілому платіжним дорученням № 1032197 від 02.07.2021 року. На поштову адресу [PERSON] було направлено лист-претензію від 18.11.2021 року, у відповідь на претензію [PERSON] було сплачено 11 664,00 грн. Тому, з вирахуванням частини сплаченої суми, розмір відшкодування становить 46662,99 грн. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 46 662,99 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. До судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлялися належним чином. 27.04.2023 року від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання у відповідності до частини 11 статті 128 ЦПК України - шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Дружківського міського суду Донецької області: http://dr.dn.court.gov.ua, до судового засідання не з`явилася за невідомою суду причиною, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від нього на адресу суду не надходило. У встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем також не поданий. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 05.04.2021 року о 19-27 год у м.Бахмут, Донецької області, по вул Леваневського, 68, водій [PERSON] , керував автомобілем ВАЗ 217030 д/н [NUMBER] , маючи ознаки алкогольного сп`яніння ( запах алкоголю з ротової порожнини, тремтіння пальців рук, порушення мови), від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП. 05.04.2021 року о 19-27 год у м. Бахмут, Донецької області, на перехресті вулиці Леваневського-Крайня, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 217030 д/н [NUMBER] , при виїзді з другорядної дороги з вулиці Крайня на вулицю Леваневського на головну , не надав автомобілю «NISSAN TIІDA», внаслідок чого автомобілі зазнали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.. 124 КУпАП. Вказане підтверджується постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік. Постанова набрала законної сили 25.05.2021 року (а.с.5-6). Як передбачено ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті вказаного ДТП був пошкоджений автомобіль «NISSAN», номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Встановлено, що на час вчинення ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пунктом 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як встановлено у судовому засіданні, власник пошкодженого автомобіля [PERSON] з метою отримання відшкодування 07.04.2021 звернувся до МТСБ України з відповідною заявою (а. с. 8). Відповідно до висновку автоварознавчої експертизи від 22.04.2021 року вартість матеріального збитку автомобіля «NISSAN TIIDA», номерний знак [NUMBER] становить 64508,18 грн ( а.с. 11-20) 02 липня 2021 року позивачем було здійснено виплату відшкодування потерпілому [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди по майну у сумі 58 326,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1032197 (а. с.4). Відповідно до даних картки рахунку [NUMBER] станом на 18.01.2023 року [PERSON] сплачено 11 664,00 грн ( а.с.24). Таким чином, несплачена сума відшкодування становить 58 326,99 грн - 11 664,00 = 46 662,99 грн. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В статті 1187 ЦК України зазначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частиною першою статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, а тому мають бути задоволені. Оскільки позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у сумі 2 684,00 грн., то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved