Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

25.01.2021 року до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовується тим, що 03.03.2018 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 3242491386 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг становлять кредитний договір, а також отримав примірник кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20191209, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Згідно реєстру боржників - додатку № 1 до договору позивач набув, зокрема, право грошової вимоги до відповідача в сумі 40 969,41 грн., з яких: 14 290 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2,53 грн. - сума заборгованості за відсотками; 19 531,88 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 7145 грн. - сума заборгованості за пенею. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Разом з тим, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 09.12.2019 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість в сумі 40 969,41 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 3242491386 від 03.03.2018 року в сумі 40 969,41 грн., а також судові витрати. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Відповідач відзив у встановлені судом строки не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасники справи не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 03.03.2018 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п. 1.2. вказаних Умов, копія яких надана позивачем в редакції від 30.03.2015 року, кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих умов. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «ФК «ЦФР»). У паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2491386 визначено суму/ ліміт кредиту у розмірі 14 290 грн. строком на 12 місяців, зазначено, зокрема, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для позичальника, порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до заяви № 3242491386 від 03.03.2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» [PERSON] погодився з тим, що підписаний ним паспорт кредиту № 2491386 від 03.03.2018 року містить умови укладеного ним кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту (включно з його наступними змінами) та з умовами отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитним договір. Також позичальник доручив ТОВ «ФК «ЦФР» виплатити/сплатити за рахунок отримуваного ним кредиту такі суми грошових коштів: 10 000 грн. - отримувач [PERSON] (рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК»), 2000 грн. - отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК»), 650 грн. - отримувач ТОВ «МайСейфеті» (рахунок [NUMBER] у АТ «УКРСИББАНК»), 1140 грн. - отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС» (рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК»). Згідно з п. 5.1. Умов отримання кредитів позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти. 09.12.2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення прав вимоги № 20191209, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. Так, згідно витягу реєстру боржників до вказаного договору до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3242491386 від 03.03.2018 року у сумі загальної заборгованості 40 969,41 грн. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.ст. 514, 516 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, слід звернути увагу, що вказаний витяг сформований представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» та підписаний лише ним як новим кредитором. В той же час, уповноваженою особою ТОВ «ФК «ЦФР», а саме генеральним директором Моложава О.М., відомості щодо якої містяться в згаданому витягу, даний документ не підписано. Разом з тим, сторона позивача, надавши суду такий документ, взяла на себе відповідальність за надання достовірної суду інформації. Отже, за відсутності будь-яких заперечень від відповідача слід вважати, що кредитором за зобов`язаннями [PERSON] стало ТОВ «ФК «ЄАПБ». За змістом позовної заяви вбачається, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. Позивач надсилав відповідачу повідомлення про порядок погашення заборгованості разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. В разі сплати відповідачем коштів на рахунок попереднього кредитора вони було б перераховані на рахунки позивача та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Як стверджує сторона позивача, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 3242491386 від 03.03.2018 року в сумі 40 969,41 грн., з яких: 14 290 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2,53 грн. - сума заборгованості за відсотками; 19 531,88 грн. - сума заборгованості за щомісячним процентами (платою за управлінням кредитом); 7145 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до ст.ст. 509, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Так, правовою підставою позову є саме надання відповідачу кредиту на умовах укладеного договору, за яким позивач як новий кредитор просить стягнути заборгованість, при цьому в той час позивачем не доведено факту користування відповідачем кредитними коштами, а, отже, і укладення ним відповідного кредитного договору. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За положеннями ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стороною позивача на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів надано копію виписки по кратці/рахунку [NUMBER] за період з 01.09.2017 року по 01.03.2018 року на ім`я [PERSON] , сформовану ПАТ КБ «ПриватБанк». Однак, дана виписка не містить відомостей про зарахування суми коштів за кредитним договором у визначеній його сторонами сумі, тобто не підтверджує факт виконання кредитодавцем своїх зобов`язань. Крім того, слід звернути увагу на реквізити рахунку, на який згідно умов договору позичальником було доручено кредитодавцю здійснити виплату йому грошових коштів в сумі 10 000 грн., - рахунок [NUMBER] у АТ «ТАСКОМБАНК». Однак, будь-яких доказів, що на цей рахунок було зараховано кошти за кредитним договором позивачем не надано. В матеріалах міститься також документ з найменуванням «Інформація щодо переказів по ТОВ «ФК «ЦФР» видачі згідно договору № 54/2017 від 28/02/2017 року про приймання та переказ платежів за дорученням фіз.осіб», тексті якого під № 1524 вказано дані відповідача, суму 10 000 грн., дату 03.03.2018 року та номер, який не можливо встановити, яку інформацію в собі містить. Суд вважає такий документ неналежним доказом, оскільки він не є первинним документом, що підтверджує факт надання відповідачу грошових коштів за кредитним договором. Отже, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів за цим договором у зазначеному розмірі та на умовах, передбачених у ньому. Аналогічного висновку дійшла колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду в постанові від 18.01.2021 року (справа № 760/9857/20). До того ж, викладене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, про що також зазначено у постанові Київського апеляційного суду від 21.07.2021 року (справа № 760/16600/20). Таким чином, сторона позивача не виконала обов`язок по доведенню своїх вимог і не надала доказів, які мають бути додані до позовної заяви, на підтвердження передачі коштів відповідачу шляхом перерахування їх на картковий рахунок останнього, який був ним зазначений, або видачі іншим способом, також не скористалася правом на заявлення клопотання про витребування доказів, а тому у суду відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений кредитний договір, так як порушені вимоги закону. З огляду на наведене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed