Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

в липні2020 року представник позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просив суд стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 8626,08 грн.; суму заборгованості за оплату житлово-комунальної послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3019,16 грн.; суму інфляційних втрат, нарахованих заявником на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 211,46 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання централізованого опалення у розмірі 177,86 грн.; суму інфляційних втрат, нарахованих заявником на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 148,39 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96,08 грн. та суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі є власниками квартири за вказаною адресою та користуються наданими їм житлово-комунальними послугами. Позивач зазначає, що відповідачі не виконують належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг, не сплачуючи їх та порушуючи цим права та інтереси позивача, внаслідок чого утворилася заборгованість за надані послуги за період з 01 червня 2018 року по 21 травня 2020 року за надання з централізованого опалення у розмірі 8626,08 грн. та за надання централізованого постачання гарячої води на суму 3019,16 грн. Крім того, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань по оплаті за житлово-комунальні послуги позивач просить стягнути 3% річних нарахованих на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 177,86 грн., інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості за централізоване опалення у розмірі 211,46 грн. та 3% річних нарахованих на суму заборгованості за постачання гарячої води у розмірі 96,08 грн., інфляційні втрати нараховані на суму заборгованості за централізоване постачання гарячої води у розмірі 148,39 грн. Позивач вказує, що відповідачі в добровільному порядку заборгованість не погашають, в зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути зазначену заборгованість солідарно із відповідачів на користь позивача в примусовому порядку, а також судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 20.09.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного проваджена без виклику сторін. Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2022 року, позов було задоволено повністю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2023 року, заяви відповідача [PERSON] про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та про перегляд заочного рішення у даній справі було задоволено. Поновлено відповідачу [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2022 року у даній справі. Скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.11.2022 року у даній справі, та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання. В ході розгляду справи представником позивача було уточнено позовні вимоги до відповідача [PERSON] , та сторона позивача просила стягнути із відповідача в примусовому порядку суму інфляційних втрат, нарахованих заявником на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 211,46 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання централізованого опалення у розмірі 177,86 грн.; суму інфляційних втрат, нарахованих заявником на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 148,39 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96,08 грн. та суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування уточнених позовних вимог було зазначено, що в зв`язку зі встановленням фактів смерті відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також сплатою відповідачем [PERSON] основних сум заборгованості, сторона позивача вважає за необхідне уточнити позовні вимоги, вказуючи про наявність підстав для стягнення із відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за неналежне виконання зобов`язань по сплаті коштів за житлово-комунальні послуги. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.05.2023 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та просив їх задовольнити з викладених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що відповідачем було сплачено на користь позивача кошти в більшому розмірі ніж заявлено до стягнення, а відтак підстав для стягнення в т.ч. трьох відсотків річних та інфляційних втрат відсутні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були власниками квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу майнових прав на нерухоме майно та були споживачами послуг з центрального опалення та гарячої води, які постачає ТОВ «Теплопостачсервіс». Крім того, відповідач [PERSON] є власником зазначеної кватири, що також підтверджується наявними у справі доказами. [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який надає ці послуги та нараховує плату за них, згідно затверджених тарифів. Згідно із ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Матеріалами справи підтверджено, що у вказаній квартирі надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак, умови типового договору своєчасно та в повному обсязі не виконувались, та доказів неналежного надання послуг та/або не отримання послуг матеріали справи не містять. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно із п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Згідно із п. 30 Правил, споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, суд вважає доведеним те, що власники квартири, як споживачі, повинні були сплачувати на користь позивача кошти за послуги із централізованого опалення та постачання гарячої води, які надавались позивачем. Позивачем в обґрунтування розміру первісних позовних вимог було надано суду довідку від 15.06.2019 року про нарахування та сплату коштів за централізоване опалення та постачання гарячої води за період із червня 2018 р. по травень 2020 р., включно, відповідно до якої позивач вказує на те, що у споживачів за вказаною адресою перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості за централізоване опалення в розмірі 8626,08 грн., а також заборгованості по централізованому постачанню гарячої води в сумі 3019,16 грн., на які позивачем нараховано суму інфляційних втрат, нарахованих заявником на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 211,46 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання централізованого опалення у розмірі 177,86 грн.; суму інфляційних втрат, нарахованих заявником на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 148,39 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96,08 грн. Однак, в ході розгляду справи відповідачем [PERSON] було надано суду копії квитанцій про сплату у вересні 2022 р. та у жовтні 2022 року коштів на загальну суму 18200,00 грн., що фактично перевищує розмір як основної суми заборгованості, так і пред`явлених до стягнення сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Стороною позивача не було заявлено про відмову від позовних вимог з огляду на фактичну відсутність предмету спору, оскільки, відповідачем в рахунок погашення заборгованості та штрафних санкцій були сплачені на користь позивача відповідні кошти, а, навпаки, позивач наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог та необхідності стягнення із відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Перевіривши наявні у справі докази, судом було встановлено, що після пред`явлення позовних вимог відповідачем [PERSON] було сплачено на користь позивача кошти в сумі 18200,00 грн. в рахунок оплати, як основного боргу, так і штрафних санкцій, пред`явлених позивачем, в зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по оплаті коштів за житлово-комунальні послуги, а відтак доводи сторони позивача про наявність підстав для стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є безпідставними. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України не було доведено належними та достатніми доказами уточнені позовні вимоги, відповідачем було сплачено на користь позивача кошти в більшому розмірі ніж пред`явлено до стягнення, та заперечення відповідача в цій частині є слушними, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат є безпідставними, в зв`язку з чим в задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed