Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-12 00:00:00

Представник позивача звернулась до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до відповідачів, в якому просила позбавити останніх батьківських прав по відношенню до їх малолітньої доньки та стягнути з них аліменти на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] перебуває в полі зору соціальних служб району з 2013 року, стосовно першої доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] позбавлена батьківських прав згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18.01.2019 року. На протязі 2013-2019 років соціальні служби району працювали з [PERSON] , надавали різні форми допомоги, щоб не допустити порушення права дитини на сімейне оточення. 15.10.2019 року, знаходячись на сьомому місяці вагітності, [PERSON] звернулася до соціальних служб із заявою про влаштування до Харківського соціального центру матері та дитини, у зв`язку з тим, що їй ніде проживати. 07.11.2019 року за сприянням соціальних служб району, [PERSON] була влаштована до Харківського обласного соціального центру матері та дитини. 15.01.2020 року [PERSON] , знаходячись у центрі, народила дівчинку, з реєстрацією народження якої у [PERSON] виникли, оскільки відповідачка забула, що зареєструвала шлюб з [PERSON] . Лише після розпорядження голови районної державної адміністрації № 53 від 14.02.2023 «Про визначення ім`я та прізвища дитини, яка народилася [INFO] » [PERSON] змогла зареєструвати дитину. За час перебування [PERSON] у Харківському соціальному центрі матері та дитини її поведінка викликала певні зауваження: відповідач перекручувала усі події, постійно брехала, була неврівноважена, емоційна; вступала в суперечки з адміністрацією закладу, вживала ненормативну лексику; не турбувалася про свою дитину, не хотіла годувати дитину грудним молоком; неправильно організовувала свій час, щоб приділяти максимум уваги дитині; друтувалася від рекомендацій фахівців; лінувалася готувати собі їжу, віддававши перевагу цигаркам та каві; щодня ставила собі різноманітні «діагнози», потребувала візиту до різних лікарів, а 06.05.2020 о 21:00 год викликала поліцію та швидку допомогу, сподіваючись, що її заберуть до лікарні; відповідача постійно дратував плач її дитини; декілька разів [PERSON] зривалася з криками та нецензурними висловлюваннями на свою доньку. З [PERSON] спеціалістами закладу постійно проводилася робота, спрямована на формування у неї правильної життєвої позиції, відповідального ставлення до материнських обов`язків, також надавалась допомога у формуванні навичок самостійного життя та догляду за дитиною, але за час перебування відповідачки у центрі вона так і не набула батьківського потенціалу. 28.05.2020 [PERSON] написала заяву про намір залишити центр і 01.06.2020 її було відраховано. Відповідачка з дитиною переїхала до свого співмешканця за адресою: [ADDRESS] , де для них були створені усі належні умови. Однак, проживши зі своїм співмешканцем [PERSON] два місяці, [PERSON] поїхала з дитиною шукати кращої долі до м.Києва. Побувши у центрі реабілітації м.Києва тиждень, умови проживання [PERSON] також не влаштували, і вона повернулася до [PERSON] , який не пустив відповідачку разом з дитиною до свого помешкання. [PERSON] в котрий раз звернулася до соціальних служб району та до «Благодійної організації БФ «Волонтери: Дорослі-Дітям» щодо влаштування її з донькою до родини волонтерів, яка буде їй допомагати, і відповідачку з дитиною було влаштовано проживати за адресою: [ADDRESS] . В благодійному фонді [PERSON] зарекомендувала себе ще гірше, ніж в інших організаціях. Малолітня [PERSON] часто хворіла і потрапляла до лікарень, що, на думку адміністрації закладу, пов`язане з поганим доглядом за дитиною зі сторони [PERSON] : матір дитини не вдягала дочку за погодою, не годувала її належним чином, могла доньку не помити, залишала її на самоті, займаючись особистим життям. [PERSON] ставила в пріоритеті своє особисте життя, а не потреби дитини, не підтримувала порядок у будинку, постійно знаходячи собі виправдання, щоб не виконувати материнські обов`язки. [PERSON] мала позицію, що усі їй зобов`язані, любила, коли їй допомагають інші люди, має схильність до жебракування, маніпулює дитиною, намагається уникнути відповідальності за свої вчинки. Співпраця віповідачки з Благодійним фондом закінчилася у лютому 2021. 27.01.2021 [PERSON] написала заяву, засвідчену нотаріусом, в якій вказала, що відмовляється від утримання та виховання [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та надає згоду на усиновлення її іншими особами. Того ж дня дитину влаштовано до педіатричного відділення КНП «Чугуївська центральна лікарня ім.М.І.Кононенка». Дитина була одягнена у брудний одяг, плаксива, капризна, при об`єктивному огляді відмічалися ознаки рахіту, затримка мовного розвиту, синдром тонусних, рухових порушень. Службою у справах дітей районної державної адміністрації проведено ряд необхідних розшукових заходів щодо батьки дитини - [PERSON] , але розшук не дав ніяких результатів. [PERSON] за час перебування дитини у лікарні жодного разу її не навідала та не цікавилась її здоров`ям. 05.02.2021 складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Згідно розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації від 11.02.2021 №24 малолітній дитині - [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування, згідно розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації від 11.02.2021 №25 її влаштовано до дитячого будинку сімейного типу. На судовому засіданні представники позивача наполягали на задовленні позову та, посилаючись на вищевикладене, просили суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно малолітьної дочки, [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на її утримання. Від позовних вимог, заявлених до відповідача [PERSON] представники позивача відмовились, просили в цій частині позов не розглядати, оскільки судовим рішенням виключено відомості про цю особу як про батька дитини. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Шеленіним А.І. надано відзив на позов, згідно якого відповідач з позовом не згодна, вважає, що позовна заява подана до суду у зв`язку з упередженим ставленням позивача та служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації до неї, а також штучними підставами, створеними з боку служби у справах дітей щодо позбавлення її батьківських прав. В обґрунтування вказаної позиції адвокат зазначив наступне. В позовній заяві не вказано жодного факту грубого невиконання батьківських прав або підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, позивач посилається на обставини, які не відповідають дійсності; докази, якими позивач обґрунтовує вимоги, не базуються на достовірних та конкретних фактах. 27.01.2021 [PERSON] дійсно написала заяву, засвідчену нотаріусом, в якій вказала, що відмовляється від утримання та виховання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав та надає згоду на усиновлення її іншими особами, однак дана заява була написана під впливом співробітників служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації та представника Благодійної організації БФ «Волонтери: Дорослі-Дітям», які також сплачували послуги приватного нотаріуса за [PERSON] . Усвідомивши зміст даної заяви, відповідач, проконсультувавшись зі спеціалістами в галузі права, нотаріальною заявою від 24.02.2021 довела до відома компетентних органів, що даною заявою вона скасовує та відкликає свою заяву від 27.01.2021. Заява від 24.02.2021 була надана [PERSON] до служби у справах дітей Чугуївської районної адміністрації 01.03.2021, разом з тим відповідач просила повідомити їй місцезнаходження дитини та негайно забрати дитину за місцем проживання, однак відповіді на вказану заяву [PERSON] надано не було, та факт наявності вказаної заяви у позовній заяві не вказано. Службою у справах дітей районної державної адміністрації проведено ряд необхідних розшукових заходів щодо батьки дитини - [PERSON] , але розшук не дав ніяких результатів, однак [PERSON] неодноразово повідомляла службу у справах дітей, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , [INFO] . Так, [PERSON] згодна, що перебувала у скрутних життєвих обставинах та у неї виникали проблеми з вихованням доньки [PERSON] , однак 22.03.2021 [PERSON] працевлаштувалася на посаду двірника у КЗ «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-садок) №437 Комбінованого типу Харківської міської ради», донька [PERSON] перебуває у електронній черзі навчального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №2 «Лелеченька» Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області, [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , де є всі належні умови для проживання малолітньої дитини. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів відповідачка також заперечує, оскільки бажає повністю утримувати свою доньку, проживаючи з нею однією родиною. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Бурма Ю.М. надав пояснення по справі, яких вказав, що з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проти позову заперечує, виказує бажання виховувати дитину, що поведінка відповідача змінилася в кращу сторону, а тому в позові просив відмовити в повному обсягі. Свою позицію адвокат обгрунтував нормами Сіменйого кодексу України, Конституції України, практикою Європейського суду з прав людини та Верховного суду. Відповідач в судовому засіданні підтримала доводи, викладені у відзиві її представником та повідомила, що біологічним батьком дитини є [PERSON] , що на теперішній час судом вже винесено рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. Відповідач також стверджувала, що нотаріальну заяву про відмову від дитини вона написала фактично під тиском працівників служби у справах дітей, але до правоохоронних органів з цього приводу не зверталась. Де перебуває її дочка відповідач дізналась лише з позовної заяви, ані до лікарні, де перебувала дочка спочатку, ані до дитячого будинку сімейного типу вона не зверталась, дочку не бачила. Також в ході судового розгляду відповідач повідомила суду, що з дитячого садка, де вона працювала, вона звільнилась. Разом із тим, на судові засідання, призначені на 19.01.2022, 21.03.2022, 30.01.2023, 13.03.2023, 13.05.2023, не з`явилась, про їх проведення повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило. Третьою особою надано пояснення щодо відзиву на позовну заяву, в яких представник третьої особи зазначає, що [PERSON] перебуває в полі зору соціальних служб району з 2013 року, стосовно першої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідачка позбавлена батьківських прав рішенням Чугуїського міського суду Харківської області від 18.01.2019 року. [PERSON] неналежним чином та безвідповідально виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню і до другої доньки - [PERSON] , [INFO] , чим наражала малолітню дитину на небезпеку. Що стосується нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 27.01.2021 про відмову від утримання та виховання [PERSON] , [INFO] , відсутність заперечень щодо позбавлення батьківських прав та усиновлення дитини іншими особами, то приватний нотаріус [PERSON] має багаторічний досвід роботи на займаній посаді, перед підписанням документів завжди пояснює наміри підпису документа, також наявні записи з відеокамер, згідно яких можливо перевірити чи здійснювався тиск на [PERSON] при підписанні заяви, чи за власним бажанням підписано нею заяву, її власну поведінку. Щодо заяви [PERSON] від 01.03.2021 про намір дізнатися місцезнаходження дитини [PERSON] та негайного повернення доньки матері, службою у справах дітей було надіслано відповідь на адресу [PERSON] , вказаної у заяві згідно чинного законодавства. 27.01.2021 дитину було влаштовано до педіатричного відділення КНП «Чугуївська центральна лікарня ім.М.І.Кононенка». Ні [PERSON] , ні [PERSON] за час перебування дитини у лікарні жодного разу її не навідали та не цікавились її здоров`ям. 05.02.2021 складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я. Згідно розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації від 11.02.2021 №24 малолітній дитині - [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківськго піклування, згідно розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації від 11.02.2021 №25 її влаштовано до сімейних форм виховання. Із заявою про повернення дитини [PERSON] звернулася лише 01.03.2021, однак дитина вже була влаштована до сімейних форм виховання згідно розпорядження голови Чугуївського районної державної адміністрації. Стосовно біологічного батька дитини (зі слів [PERSON] ) [PERSON] , відповідачка переїжджала до його місця мешкання вже з дитиною, однак проживши з співмешканцем два місяці, [PERSON] поїхала з дитиною шукати кращої долі до м.Києва. Ще за час проживання [PERSON] з дитиною та [PERSON] , останньому неодноразово було роз`яснено порядок встновлення батьківства, але [PERSON] в телефонній розмові з фахівцем ЧРЦСССДМ повідомив, що має сумніви щодо його батьківства стосовно [PERSON] . У відповіді на відзив на позовну заяву представником позивача викладено аналогічну позицію, викладену представником третьої особи у поясненні на відзив на позовну заяву. На судовому засіданні представник третьої особи позов повністю підтримав та посилаючись на вищевикладене, просив його задовольнити. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , унікальний номер в Єдиному державному демографічному реєстрі 19921111-05729, РНОКПП [NUMBER] , є матір`ю малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (т.1 а.с.15). Батьком дитини [PERSON] записаний [PERSON] , [INFO] , відомості про батька до актових записів про народження дітей внесені згідно ч.1 ст.133 СК України. Реєстрація дитини відбулася на підставі розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації від 14.02.2020 року (т.1 а.с.38). Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 02.03.2021 (т.1 а.с.19). Згідно листа з Есхарівської селищної ради від 22.10.2019 (т.1 а.с. 23) та акта обстеження від 01.03.2021 (т.1 а.с.39) здійснити обстеження житлової квартири за адресою [ADDRESS] не має можливості, оскільки квартира закрита на ключ. В квартирі відсутні централізоване водопостачання, централізоване водовідведення, газопостачання (ці комунікації не передбачені проектом будинку). Для приготування їжі жильці використовують балонний газ або електроплитки. Вода до будинку підвозиться згідно графіку. Вбиральня знаходится на вулиці. В квартирі відключене централізоване електропостачання та централізоване теплопостачання (для підключення вказаних послуг [PERSON] необхідно укласти відповідні договори). У зв`язку з цим існують труднощі у виконанні санітарно-гігієнічних норм, як для матері, так і для дитини. В одній із кімнат, яка передбачена під кухню, в неустанолений час була пожежа, якою пошкоджено металоплатикове вікно. Виходячи з вищевикладеного, житло, в якому зареєстрована [PERSON] не придатне для проживання. Наявна заборгованість за комунальні послуги. Згідно рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 18.01.2019 (т.1 а.с.11-13) відповідач [PERSON] позбавлена батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , [INFO] . 15.10.2019 відповідач [PERSON] звернулася із заявою до Харківського обласного центру соціальних служб сім`ї, дітей та молоді з проханням зарахувати її до Харківського обласного центру матері та дитини (т.1 а.с.27). До Харківського обласного центру матері та дитини [PERSON] була зарахована 07.11.2019, та була відрахована 01.06.2021 за заявою від 28.05.2021 (т.1 а.с.20). За час перебування у закладі поведінка [PERSON] викликала певні зауваження: відповідач не мала досвіду, як турбуватися про свою дитину; не хотіла годувати дитину грудним молоком; не вміла раціонально організовувати свій час, щоб приділити дитині максимум уваги; вважала, що достатньо обізнана, як виховувати дитину, при цьому не володіла елементарними навичками догляду за малям; дратувалася рекомендаціям фахівців; лінилася готувати собі їжу, віддавала перевагу цигаркам та каві, які приймала на голодний шлунок, а потім скаржилася на болі в животі; самостійно ставила собі «діагнози», потребували візитів до різних лікарів; її постійно дратував плач її дитини; декілька разів [PERSON] зривалася з криками та нецензурними висловлюваннями на свою тримісячну доньку. Спеціалістами закладу постійно проводилася робота, спрямована на формування у мешканки правильної життєвої позиції, відповідального ставлення до материнських обов`язків, також надавалася допомога у формування навичок самостійного життя та догляду за дитиною (т.1 а.с.22). [PERSON] мала звичку перекручувати події, брехати, вела відокремлений спосіб життя, часто ігнорувала зауваження та рекомендації спеціалістів щодо забезпечення потреб дитини, має неврівноважений характер, дуже емоційна, непосидюча, бувала нестримана, часто вступала в суперечки з адміністрацією центру, вживала нецензурну лексику у бік співробітників та власної дитини. За час проживання у закладі [PERSON] оголошено два попередження за порушення правил внутрішнього розпорядку. Відповідачка часто говорила, що донька їй не потрібна, нехай її забирає татусь та виховує або пропонувала подарувати дитину співробітникам закладу (т.1 а.с.113-114). За повідомленням [PERSON] планувала мешкати за адресою - [ADDRESS] (т.1 а.с.20). Відповідно до листа Дергачачівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 21.05.2020 за адресою [ADDRESS] проживає громадянин [PERSON] , [INFO] разом зі своєю матір`ю - [PERSON] . Умови проживання в помешканні задовільні, в наявності електропостачання, водопостачання, централізоване опалення відсутнє, квартира опалюється електроконвектором (т.1 а.с.31). Згідно довідки-характеристики від 26.02.2021 (т.1 а.с.41) Благодійної організації «Благодійного фонду Волонтери: Дорослі-дітям» [PERSON] разом з малолітньою [PERSON] звернулася до організації у серпні 2020 року. Підставою звернення були відсутність житла та роботи. За сприянням фонду [PERSON] разом з малолітньою донькою було влаштовано на проживання до родини у с.Бригадирівка, Балаклійського району, Харківської області. При спілкуванні з відповідачкою були з`ясовані потреби останньої, труднощі, наміри на майбутнє та ознайомлено з правилами співпраці з організацією. Нехтуючи правилами, [PERSON] часто запрошувала до себе знайомих чоловіків, з якими вочевидь не перебувала у сімейних стосунках. За інформацією [PERSON] не працювала, свого житла не мала; малолітня донька часто хворіла та потрапляла до лікарень, що, на думку фахівців, спричинено поганим доглядом матері, яка не вдягала дитину за погодою та не годувала її належним чином, хоча волонтери завжди пропонували [PERSON] свою допомогу. Про свої плани на життя відповідачка говорила багато, але жоден з цих планів не було реалізовано. Від допомоги фонду [PERSON] ввідмовилася. Також представниками організації було звернуто увагу, що [PERSON] восени 2020 року мала різкі перепади настрою, нервовість, дивні розмови, поведінку, не піклувалася про дитину та займалася своїми особистими справами, могла не погодувати, не помити, залишити немовля на самоті та піти гуляти, не підтримуваля порядок в будинку. На зауваження та прохання підтримувати порядок та піклуватись про дитину [PERSON] реагувала різко, постійно знаходила виправдання, щоб не виконувати свої батьківські обов`язки, мала схильність до жебракування, маніпулює дитиною, щоб нічого не робити, намагається уникнути відповідальності за свої вчинки. Співпраця з [PERSON] остаточно закінчилася в лютому 2021 року. На думку представників фонду відповідачка не має уявлення про здорову модель родини та виховання дітей у безпеченому морально стійкому середовищі, а також не має можливості належним чином піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. 27.10.2021 [PERSON] написала заяву, засвідчену приватним нотаріусом Юрченко О.М., згідно якої відмовилася від утримання та виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] , не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо доньки та надає згоду на її усиновлення іншими людьми (т.1 а.с.16). Згідно наказу начальника служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації від 27.01.2021 взято на облік дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, - малолітню [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.18). Згідно листа з КНП «Чугуївська центральна лікарня ім.М.І.Кононенка» від 02.03.2021 до лікарня 27.10.2021 доставлена дитини [PERSON] у супроводі служби у справах дітей (т.1 а.с.40). Дитина одягнута у брудний одяг, плаксива, капризна. При об`єктивному огляді відмічаються ознаки рахіту, синдром тонусних, рухових порушень, затримка мовного розвитку. 05.02.2021 складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту у пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я (т.1 а.с.17), згідно якого в КНП «Чугуївська центральна лікарня ім.М.І.Кононенка» виявлена покинута дитина жіночої статі [PERSON] , [INFO] .. 11.02.2020 згідно розпорядження голови Чугуївської районної державної адміністрації малолітній дитині [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] (т.1 а.с.36, 37). 24.02.2021 [PERSON] написала заяву, засвідчену приватним нотаріусом Шкіря Ю.В., згідно якої відповідачка доводить до відома компетентних органів, що вказаною заявою скасовує та відкликає свою заяву про відмову від утримання та виховання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ,та про згоду на її усиновлення іншими особами (т.1 а.с.70). 01.03.2021 [PERSON] надала до Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації вищевказану заяву разом з заявою, в якій просила повідомити її про місце знаходження [PERSON] та негайно надати можливість забрати дитину за місцем її проживання (т.1 а.с.73). 07.06.2021 [PERSON] подано до Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації заяву з аналогічними вимогами. 05.07.2021 Службою у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації надано відповідь на вищевказану заяву, згідно якою адреса особи підпадає під категорію «персональних даних», а тому є конфіденційною інформацією про особу (т.1 а.с.140). Також данною відповіддю відповідачці повідомлено, що стосовно неї до Чугуївського міського суду Харківської області подано позовну заяву про позбавлення батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] та питання про її повернення буде вирішено після винесення рішення суду (якщо воно буде на користь відповідачки) при наданні повного пакету документів, які відповідають чинному законодавству України. Згідно довідки від 26.04.2021 з 22.03.2021 [PERSON] працює двірником у КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №437 комбінованого типуХарківської міської ради» (т.1 а.с.72). Згідно характеристики від 29.06.2021 [PERSON] виконує свої обов?язки, зауважень і нарікань немає (т.1 а.с.144). Разом із тим, згідно листа від 14.01.2022 КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №437 комбінованого типу Харківської міської ради» [PERSON] звільнено з займаної посади 17.08.2021 за власним бажанням (т.1 а.с.232). Станом на серпень 2020 року [PERSON] перебувала в електронній черзі до комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садочок) комбінованого типу «2 «Лелеченька» Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області (т.1 а.с.71). Згідно довідок від 01.06.2021 [PERSON] на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (т.1 а.с.146). Згідно акту щодо фактичного місця проживання особи від 26.03.2021 (т.1 а.с.74) встановлено, що за адресою [ADDRESS] фактично постійно проживає з січня 2019 року [PERSON] , 1992 р.н., та у період з 15.02.2020 по 16.01.2021 з малолітньою донькою [PERSON] , 2020 р.н. За адресою є всі умови проживання малолітньої дитини, що додатково засвідчено сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно акту від 06.08.2021 (т.1 а.с.107) був здійснений виїзд для обстеження умов проживання за адресою [ADDRESS] , але двері ніхто не відчинив. Зі слів сусідки [PERSON] громадянка [PERSON] часто вживає алкогольні напої та поводить себе не дуже адекватно. [PERSON] та [PERSON] заявою засвідчили факт, що протягом 23.02.2021 по 04.03.2021 [PERSON] та її співмешканець [PERSON] погрожували працівнику служби у справах дітей фізичною та моральною розправою (т.1 а.с.108). Згідно листа Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Мін?Юст (м.Харків) від 23.10.2021 (т.1 а.с.197) згідно з даними автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 23.10.2021 на примусовому виконанні у Чугуївському відділі державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Мін?Юст (м.Харків) перебуає виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №636/4437/17, виданого 19.02.2019 Чугуївським міським судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, до якої дитина буде влаштована, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.12.2017 до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості від 23.10.2021, станом на 23.10.2021 заборгованість зі сплати аліментів становить 105947.35 грн.(т.1 а.с.198). Згідно листа Центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області від 14.01.2022 (т.1 а.с.230) 12.01.2022 здійснено візит до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та його мати [PERSON] повідомили, що [PERSON] на даний час за їх адресою не проживає, її місце знаходження їм не відоме. Причиною розриву відносин між [PERSON] та [PERSON] стали постійні конфлікти. [PERSON] підтвердила, що під час спільного проживання її сина з [PERSON] відносини в родині були негативними, неодноразово [PERSON] виганяв відповідачку з домівки. Також мати наголосила, що її син часто вживає алкоголь. [PERSON] повідомив, що не має постійного місця роботи, працює за наймом без укладення трудової угоди. Родина [PERSON] та [PERSON] , яка виховувала малолітню [PERSON] , [INFO] , з 03.06.2020 по 16.09.2020 отримувала соціальні послуги: соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, консультування, соціальної профілактики, представництва інтересів, соціальної адаптації, посередництва. Під час відвідування сім?ї за місцем мешкання емоційний стан [PERSON] був неврівноважений, вона виявляла агресію по відношенню до співмешканця, мав місце випадок виклику поліції фахівцем із соціальної роботи для врегулювання конфлікту між співмешканцями. [PERSON] мала непередбачувану поведінку: дзвонила до фахівця із соціальної роботи вночі, без будь-яких підстав викликала швидку медичну допомогу, порушувала етичні норми спілкування. Полтавський обласний соціальний центр матері та дитини повідомив, що 20.05.2022 [PERSON] , [INFO] , разом зі своєю донькою, [PERSON] , [INFO] , зарахована до установи (т.2 а.с.12-13). [PERSON] на рекомендації реагувала бурхливо, говорила, що сама знає, як їй діяти і зауважує, що вона не маленька. Жінка охайна, але іноді не слідкує за зовнішністю; уміє написати документ, однак не завжди розуміє їх зміст; полюбляє звертатись із проханням в різні інстанції, до людей стосовно позичання коштів; з клієнтками не конфліктує, приятельських відносин ні з ким не має, однак і не ворогує; вночі не вимикає світло, чим порушує сон дитини; часто вживала лайливі слова в присутності інших, так само і на дитину; часто погрожувала віддати дитину, оскільки вона її «замучила», «набридла», кричала на дитину; не могла переносити плач дитини; коли донька спокійно лежить, [PERSON] може займатися своїми справами і не звертати на дитину уваги. Тільки дівчинка потребує уваги, [PERSON] одразу ставала злою та сварилася, не приділяла уваги розвитку дитини. Відповідачка завжди знаходила виправдання своїм невірним вчинкам, своєму небажанню щось робити, прикриваючись поганим самопочуттям. [PERSON] постійно пред?являла скарги стосовно свого стану здоров?я, однак на рекомендації звернутися до лікаря, цього не робила. 04.11.2022 року відповідачка подала заяву за власним бажанням, в якій вказала, що планує повернутись до будинку, де проживає біологічний батько дитини за адресою: [ADDRESS] . Через два тижні разом з донькою жінка повернулася до центру, тому що родичі співмешканця були проти її проживання в їх родині та квартирі. [PERSON] тимчасово перебувала у притулку для жінок БО «Світло надії», зі слів соціального співробітника притулку, громадянка [PERSON] доглядала за донькою та дотримувалась правил проживання. Жінка завжди намагається справити позитивне враження, але потім з?совується, що деякі проговорені нею речі не є правдивими. [PERSON] повторно зарахована до Полтавського обласного центру матері та дитини 04.01.2023. Жінка поводить себе стриманіше, ніж першого разу. Щодо виховання дитинии ситуація наступна: дівчинка розвивається відповідно віку, але мати не завжди займається розвитком, не підтримує дівчинку, не задовільняє всі базові потреби. Так, допитані за клопотанням представника позивача в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, що вони є батьками-вихователями та виховують [PERSON] . Ще під час перебування в лікарні у дитини були наявні рани між ніжками, що є свідченням частого і довготривалого находження дитини в забруднених підгузках. Після того, як [PERSON] опинилася у сім`ї, вони побачили, що дівчинка не відтворювала жодних емоцій, була слабкою, виснаженою, а тіло було бліде та м`яке, коли дитину тримали, щоб вона трохи постояла, її ноги помітно тремтіли; у віці 1 рік і 1 місяць [PERSON] не ходила і не могла стояти, не розмовляла, не реагувала на слова, мовою жестів не спілкувалася. Дитина сильно прив`язалася до батьків-вихователів і не визнає нікого, крім них. За час перебування у сім`ї у дитини помітно стабілізувався психічний стан, вона спокійно робить прості вправи, стала дуже лагідною; любить гратися, співати, допомагати на кухні, їздити на автомобілі, всіх членів сім`ї постійно обіймає і радо зустрічає. Дівчинка майже наздогнала свій вік. Мати дитини вони не бачили, до них [PERSON] не зверталась, долею дочки не цікавилась. [PERSON] виховується у їх родині вже рік. За цей час дитину вилікували від тяжких пролежнів, які утворилися внаслідок недбалого ставлення [PERSON] до малолітньої доньки; дитину возили влітку до моря; в раціоні дівчинки переважно екологічна та органічна їжа; здійснюється нагляд за станом здоров`я у супроводі батьків. [PERSON] навчилася ходити, їсти, комунікувати з іншими дітьми, навчилася любити, посміхатися, гратися, танцювати. [PERSON] за рік жодного разу дитину не відвідала, хоча адреса місця знаходження доньки у неї була. 04.04.2023 до суду надано заяву [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с.23), згідно якого через військову агресію росії проти України родина [PERSON] , у якій виховується [PERSON] виїхала та на даний час проживає в Нідерландах. Родина [PERSON] постійно підтримує зв`язок зі службою у справах дітей Чугуївської районної військової адміністрації. На даний час дівчинка батьків-вихователів сприймає, як своїх рідних батьків, поступово реабілітується, щиро посміхається, бігає, співає. В судовому засіданні допитано в якості свідка [PERSON] , яка повідомила, що вона є співробітником благодійної організації «БФ «Волонтери Дорослі - дітям», та до неї неодноразово зверталась [PERSON] по допомогу. Таку допомогу [PERSON] надавали - їй допомагали із житлом, із працевлаштуванням, коли вона мешкала разом із дитиною, но надавали все необхідне для дитини. Проте [PERSON] не виявляла жодного бажання працювати, доглядати за своїм помешканням, за дитиною, періодично вчиняла конфлікти, бо їй «все должни». Востаннє вона звернулась по допомогу та просила допомогти із житлом, бо її співмешканець вигнав з дому з дитиною. Коли їй повідомили, що влаштувати її мешкати із дитиною наразі немає можливості, бо за дитиною вона не доглядає, тому люди не бажають брати на себе таку відповідальність, та селити її до себе, після цього через кілька днів [PERSON] прийшла вже без дитини. Це було взимку 2021 року, [PERSON] пояснила, що написала відмову від дочки, про якійсь примус чи тиск на неї щодо написання такої заяви вона не повідомляла. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який повідомив, що вважає себе біологічним батьком дитини, [PERSON] , та має намір встановлювати своє батьківство. Зі слів [PERSON] йому відомо, що вона писала заяву у нотаріуса про відмову від дитини, бо її примусили до цього. 01.03.2021 Чугуївською районної державною адміністрацією Харківської області складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , по відношенню до їх малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.7-10). Відповідачем [PERSON] до суду подано клопотання про виключення його з числа відповідачів (т.1 а.с.205-207), до якого додано копії рішень Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2021 року по справі №636/3730/21 (т.1 а.с.208-210) та копію рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2021 року по справі №636/3570/21 (т.1. а.с.211-212). Однак вказані рішення є роздруківками рішень суду з Єдиного реєстру судових рішень, в якій міститься копія рішення з обмеженим доступом, тобто без ідентифікуючих ознак щодо сторін спору, а також відсутні дані, що набрання вказаними рішеннями законної сили. Судом перевірено вказані рішення та з`ясовано за допомогою відкритих джерел - Єдиного реєстру судових рішень, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2021 по справі №636/3570/21 шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 09.06.2017 року, розірвано (рішення набрало законної сили 02.12.2021); рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 02.11.2021 по справі №636/3730/21 відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина Турецької республіки виключено з актового запису №148 від 21.02.2020 року про народження [PERSON] , [INFO] (рішення набрало законної сили 02.12.2021). З урахуванням встановлених обставин, а також позиції представника позивача, який просив не розглядати позовні вимоги, заявлені до другого відповідача - [PERSON] , суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позовних вимог, пред`явлених до відповідача [PERSON] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Згідно пунктів 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків та саме ухилення від здійснення своїх батьківських обов`язків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Досліджені судом докази свідчать про те, що мати малолітньої [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не цікавиться її здоров`ям, не приїздить до неї, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Мати дитини не має постійного місця проживання, за яким забезпечені належні умови для проживання вже двох малолітніх дітей, впродовж майже півтора років відповідач втратила інтерес до даної судової справи, ані вона, ані її представники не зявлялись за викликами суду, не звертались до суду із будь-якими клопотаннями чи заявами, відповідач не повідомила суд про зміну місця смвого проживання. При цьому, суд звертає увагу, що інтерес до судової справи відповідач та її представник втратили ще в січні 2022 року, тобто суд не пов`язує таку поведівнку відповідача із воєнним станом та зміною безпекової обстановки у країні. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме та умисне ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками, тому, в даному випадку, суд, з урахуванням всіх фактичних обставин справи, вважає доцільним та необхідним застосування такого крайнього заходу впливу до відповідача [PERSON] як позбавлення її батьківських прав, та вважає, що у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, де буде забезпечено належні умови для зростання та розвитку дитини. Згідно з ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, ч.5 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З огляду на викладене, враховуючи той факт, що відомості про доходи та стан здоров`я відповідача, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання її малолітньої доньки на користь виховного закладу, прийомних батьків, батьків-вихователів, опікунів/піклувальників, родини, до якої дитина буде влаштована, в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову (09.03.2021) до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1816,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial