Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

заявник [PERSON] 31.08.2022 звернувся в суд із заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатною та встановити опіку, призначивши опікуном останньої його - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що [PERSON] є його матір`ю, яка є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню. Причиною її інвалідності є ряд хронічних захворювань, які призводять до того, що вона має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги, контролю та догляду, що підтверджується відповідними медичними документами. Вказує, що він доглядає за матір`ю, у нього добрий стан здоров`я, на обліках у психоневрологічному або наркологічному диспансерах не перебуває, має можливість і бажання доглядати за матір`ю і бути її опікуном. Ухвалою від 01.09.2022 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали суду від 16.09.2022 у справі призначено судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи та ухвалою суду від 20.04.2023 поновлено провадження у справі у зв`язку із проведенням експертизи. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав, просив таку задовольнити. Представник заінтересованої особи Сихівської районної адміністрація Львівської міської ради як органу опіки та піклування та особа, відносно якої розглядається заява, [PERSON] , у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 10.05.1994, актовий запис №603 (а.с.5). Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України). Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (ч.ч. 1-3 ст. 41 ЦК України). Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Пунктом 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За змістом ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи, в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Обов`язкове призначення судом експертизи при визнанні фізичної особи недієздатною визначено ст. 105 ЦПК України, в якій, зокрема, зазначено, що призначення експертизи судом є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати. Висновком судово-психіатричного експерта № 601 від 15.11.2022 Львівської філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» установлено, що на даний час [PERSON] психічною хворобою чи недоумством не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом [PERSON] опіки не потребує. Вказаний висновок судово-психіатричного експерта є повним і чітким, не викликає сумнівів у його правильності, ґрунтується на дослідженні медичної документації, матеріалів цивільної справи, амбулаторному дослідженні психічного стану [PERSON] та не суперечить наявним у справі доказам. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, оскільки [PERSON] не страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними та потребує опіки. Згідно листа Львівської філії Судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» від 22.03.2023 №505/675, вартість судово-психіатричної експертизи становить 4 237 гривень. Частиною 2 статті 299 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed