Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що 27 листопада 2019 року Миронівським районним судом Київської області у справі № 371/1267/19 було видано судовий наказ, яким з нього на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2021 року у справі № 146/39/21 з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі частини всіх видів доходів (заробітку) на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що на цей час обставини його життя змінилися таким чином, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання його неповнолітніх дітей в розмірі, встановленому судовими рішеннями, оскільки стан його здоров?я погіршився, в зв?язку з чим він втратив роботу. Він хворіє на стенокардію та ішемічну хворобу серця. За результатами останнього медичного огляду йому визначено обмежені фізичні навантаження, що затрудняє його подальше працевлаштування. Також зазначив, що проживає зі матір?ю [PERSON] , яка є особою похилого віку, дуже хворіє і нещодавно перенесла інфаркт серця. Лікування матері теж потребує коштів. Вважає, що у зв?язку із зміною його сімейного стану, пов?язаного із необхідністю його участі у матеріальному утриманні другої дитини, погіршення стану його здоров?я, преребування на його утриманні хворої матері похилого віку, погіршення його матеріального стану в зв?язку з необхідністю придбання ліків для його лікування та лікування матері, сплата ним аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, із врахуванням вище викладених обставин та за умови рівної участі матері в утриманні сина, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. З аналогічним позовом про зменшення розміру аліментів з цих же підстав він звернувся до [PERSON] . Посилаючись на правила ч. 1 ст. 192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу Миронівського районного суду Київської області від 27 листопада 2019 року № 371/1267/19 на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, з 1/4 на 1/6 частину всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 27 лютого 2023 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 18 березня 2023 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. За правилами ст. 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи Відповідач відзиву на позовну заяву не надала. Відповідно положень частини 2 статті 191 та частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини справи. Судом встановлено такі обставини. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, кошти на її утримання з батька стягуються в примусовому порядку. За судовим наказом з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно і до його повноліття. Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Піївською сільською радою Миронівського району Київської області 05 грудня 2008 року, судового наказу Миронівського районного суду Київської області № 371/1267/19 від 27 листопада 2019 року (а.с., а.с. 8,14). Відповідач також є батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2021 року у справі № 146/39/21 з відповідача стягуються аліменти на користь [PERSON] у розмірі частини всіх видів доходів (заробітку) на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Виконавчий лист № 146/39/21, виданий Томашпільським районним судом Вінницької області 24 травня 2021 року перебуває на виконанні в Миронівському відділі державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 16 вересня 2021 року. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Вапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області 06 березня 2006 року (а.с. 15), рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 07 квітня 2021 року у справі № 146/39/21 (а.с. 9-12), повідомленням Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 17995 від 16 вересня 2021 року про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 версеня 2021 року (а.с. 13). Позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: будинок під номером [ADDRESS] . Разом з ним за вказаною адресою має зареєстроване місце проживання його мати, [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються даними довідки № 14.07-02-04/25, виданої виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області 10 лютого 2023 року (а.с. 16). Відповідно до даних довідок про проходження [PERSON] огляду у сімейного лікаря 23 червня 2022 року та 06 лютого 2023 року, йому встановлено діагноз ішемічна хвороба серця із стенокардією, призначено вживання медичних препаратів та рекомендовано обмежити фізичні навантаження (а.с. 17,18) З виписки із амбулаторної карти № 5821 від 09 липня 2021 року та доданої до позовної заяви медичної документації про обстеження вбачається, що [PERSON] проходила лікування в Київській міській клінічній лікарні в липні 2021 року, має захворювання серцево - судинної системи, печінки та сечо- статевої системи. (а.с. 19, 20 - 23). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Способи виконання обов`язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згоди щодо утримання дитини сторонами не досягнуто, в зв?язку з чим аліменти стягуються з позивача в примусовому порядку, на підставі судового наказу у розмірі частини всіх видів заробітку. За правилами ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини, дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно правил ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України та вказані роз`яснення, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів за вимогою матері дитини може бути вирішено питання про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. З огляду на наведені положення закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліменті суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Позивач зазначив, що погіршення стану його здоров?я позбавляють його можливості працювати та отримувати дохід. Вказану обставину, а також наявність обов?язку з утримання ще однієї дитини та поганий стан здоров?я його матері [PERSON] він вважає тими обставинами, які мають істотне значення для зменшення розміру аліментів. Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів того факту, що його стан здоров?я є таким, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та виконувати роботу, яка не пов?язана з фізичними навантаженнями. Належних доказів про свою непрацездатність у виді відповідних медичних висновків позивач суду не надав. Сам по собі факт наявності у позивача захворювань, без підтвердження медичним висновком, не може вважатися об?єктивною обставиною, яка перешкоджає позивачеві у працевлаштуванні. Також позивач не надав доказів про свій матеріальний стан чи відсутність доходу, а також доказів того, що в зв?язку з погіршенням стану здоров?я він несе додаткові витрати на лікування чи оздоровлення. Позивачем не надано доказів того, що його мати потребує стороннього догляду та матеріальних витрат у зв?язку з наявними захворюваннями, а також доказів того, що такі витрати не покриваються коштами, що отримуються його матір?ю у виді пенсійного забезпечення. Посилання позивача, як на підставу для зменшення розміру стягуваних аліментів, на те, що він доглядає матір похилого віку, яка має захворювання, суд до уваги не бере, оскільки він не надав суду доказів про те, що його матеріальний стан з цієї підстави погіршився після винесення судового рішення, яким визначено розмір аліментів, що підлягають стягненню. Суд також зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме необхідність утримання іншої дитини, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Згідно ст. ст. 7, 155 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне її утримання. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи обставини, на які він посилається, як на такі, що впливають для визначення розміру аліментів або можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не є обґрунтованими. Судом не встановлено підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються за судовим рішенням. На виконання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не довів суду, що його матеріальний стан чи інші обставини, унеможливлюють виплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення сином повноліття, що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. На підставі викладеного та, враховуючи, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в нього значно змінилось матеріальне становище та за своїм матеріальним станом або ж через стан здоров`я він не здатен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі визначеному судовим наказом, підстав для зменшення розміру аліментів у суду немає. Визначений судовим наказом розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв'язку з тим, що разом з позивачем проживає непрацездатна матір, а також у зв?язку з тим, що він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з відповідачем та суперечитиме її інтересам. Щодо розподілу судових витрат Відповідно до правил ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно вказаного правила, судовий збір, сплачений позивачем, поверненню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed