Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

22.07.2022 року представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 306269 грн. 95 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4594 грн. 05 коп. та 20000 грн. 00 коп. витрат понесених на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.07.2007\~року між\~відповідачем та\~АКІБ «УкрСиббанк»\~був укладений\~Договір про\~надання споживчого\~кредиту №11190840000,\~за умовами\~якого Банк\~надав позичальнику\~кредит у\~розмірі 168798,00\~швейц.франків\~зі сплатою\~8,99%\~річних. 08.12.2011 року між\~ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та\~ПАТ «Дельта Банк»\~було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти у розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором. Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.03.2009 року по справі №2-822/09 звернуто стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 1093499 грн. 37 коп. 23.09.2021 року між\~ПАТ «Дельта Банк»\~та\~ТОВ «Вердикт Капітал»\~було укладено Договір №2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого\~ПАТ «Дельта Банк»\~відступило\~ТОВ «Вердикт Капітал», а\~ТОВ «Вердикт Капітал»\~набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №11190840000 від 30.07.2007 року. Представник позивача зазначає, що оскільки Позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідача. Представник позивача\~у судове\~засідання не\~з`явився,\~надав клопотання\~про розгляд\~справи за\~його відсутності,\~позовні вимоги\~підтримав, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов чи заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди представника позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Так, судом установлено, що 30.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11190840000, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 168798,00 швейц.франків, зі сплатою 8,99% річних, строком з 30.07.2007 року по 30.07.2018 року (а.с.9-26). 08.12.2011 року між\~ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та\~ПАТ «Дельта Банк»\~було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором (а.с.43-80). Разом з тим, 23.09.2021 року між\~ПАТ «Дельта Банк»\~та\~ТОВ «Вердикт Капітал»\~було укладено Договір №2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого\~ПАТ «Дельта Банк»\~відступило\~ТОВ «Вердикт Капітал», а\~ТОВ «Вердикт Капітал»\~набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №11190840000 від 30.07.2007 року (а.с.81-91). Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом вимоги до відповідача. Частиною 1\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1\~ст. 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.ч. 1,2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що відповідачем прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. На підтвердження вказаних обставин позивачем, у якості доказу надано рішення суду (а.с.37-39). Так, позивачем надано заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.03.2009 року ухваленого по цивільній справі №2-822/09. Проте суд не бере до уваги дану копію рішення та не досліджує її у якості доказу, оскільки таке роздруковано з Єдиного реєстру судових рішень, не містить ідентифікації особи відповідача. Крім того, дане рішення не містить підпису судді, печатки суду, а також відміток щодо набрання ним законної сили, що викликає сумніви у його справжності. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1,\~5\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Таким чином, беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, враховуючи, що позивачем належними, допустимими та достовірними доказами не доведено факт ухвалення рішення про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості відповідача за Кредитним договором, прострочення виконання нею зобов`язання по поверненню коштів за рішенням суду та як наслідок права позивача на нарахування 3% річних та індексу інфляції, суд уважає позовні вимоги не обґрунтованими та не доведеними належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами, а відтак підстави для їх задоволення позовних вимог відсутні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати суд залишає за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed