Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач ФОП « [PERSON] » звернувся до суду з позовом та просив стягнути з [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , рнокпп: [NUMBER] ) на користь ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ ПІДПРИЄМЦЯ « [PERSON] » (рнокпп: [NUMBER] , юридична адреса: [ADDRESS] ) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1000 грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 955,67 грн., а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8348,60 грн. \~ \~ \~ \~Мотивував позов тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] (надалі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №6719975-02-10-01 від 31.01.2019 року (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 07 березня 2020 року приблизно о 17 годині 50 хвилин., на проспекті Академіка Палладіна, 48Б в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] та автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року по справі №759/5384/20. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року по справі №759/5384/20, 07.03.2020 року приблизно о 17 годині 50 хвилин Відповідач, керуючи автомобілем «Renault», державний номерний знак « [NUMBER] » на проспекті Академіка Палладіна, 48Б в м. Києві при перестроюванні, не надав перевагу в русі автомобілю «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] », що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями Відповідач порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України. Суд визнав [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] (власник автомобіля «Маzdа 6», державний номерний знак « [NUMBER] ») звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 10.03.2020 року було здійснено огляд автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото-таблицю пошкоджень (копії додаються). Згідно рахунку №00267 від 10 березня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » склала: 39 317, 36 грн (копія додається). Факт ДТП від 07.03.2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2018506-1 від 17.04.2020 року (копія додається). \~ \~ \~ \~Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №6719975-02-10-01 від 31.01.2019 року, на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (падалі - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) у розмірі 39 317, 36 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №10758 від 17 квітня 2020 року (копія додається). Згідно страхового акту №2018506-1 від 17.04.2020 року сума страхового відшкодування у розмірі 39 317, 36 грн. перерахована на рахунок СТО, де проводився відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » - ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс». Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 39 317,36 грн. Транспортний засіб «Renault», державний номерний знак « [NUMBER] », яким керував Відповідач на момент ДТП від 07.03.2020 року, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/407240 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» визнала подію від 07.03.2020 року страховою та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №АО/407240 розрахованою з вирахуванням розміру франшизи (1 000, 00 грн). Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення завданої шкоди. Таким чином, сума франшизи в розмірі 1 000, 00 грн підлягає стягненню з Відповідача для повного відшкодування завданої шкоди. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 17 квітня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП від 07.03.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування в розмірі франшизи, а саме 1 000, 00 грн. 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №6719975-02-10-01 від 31.01.2019 року (копія додається). Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так. відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до Позивача перешило право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, 15.12.2020 року Відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (рекомендований лист №0102121241053). Відповідач проігнорував дану вимогу та не почав проводити ніяких платежів Позивачу. В зв`язку з тим, що Відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку, Позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п. 8 ч. 2 ст. 16). Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право вільного вибору захисника), положення частини першої статті 59 Конституції України про те, що «кожен є вільним у виборі захисника своїх прав», треба розуміти як конституційне право особи з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право. 02.02.2021 року між ФОП « [PERSON] », з одного боку (надаїі - «Клієнт»), та Адвокатом Литвином Ростиславом Миколайовичем, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.12.2019 року №8610/10 (надалі - Адвокат), був укладений договір № 08 про надання правової (правничої) допомоги від 02.02.2021 року. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Таким фахівцем у галузі права, який дійсно надає Позивачу правничу допомогу у цій справі є - адвокат Литвин P.M., що підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги та ордером на представництво адвокатом. Представник ФОП « [PERSON] » в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив , що позов визнає повністю про стягнення з нього завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1000 грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 955,67 грн., а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8348,60 грн. . Судом встановлено, що 07 березня 2020 року приблизно о 17 годині 50 хвилин., на проспекті Академіка Палладіна, 48Б в м. Києві, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault», державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням [PERSON] та автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » - під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року по справі №759/5384/20. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 03 квітня 2020 року по справі №759/5384/20, 07.03.2020 року приблизно о 17 годині 50 хвилин Відповідач, керуючи автомобілем «Renault», державний номерний знак « [NUMBER] » на проспекті Академіка Палладіна, 48Б в м. Києві при перестроюванні, не надав перевагу в русі автомобілю «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] », що рухався в попутному напрямку по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися, та скоїв з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями Відповідач порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України. Суд визнав [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] (надалі - Страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №6719975-02-10-01 від 31.01.2019 року (далі Договір), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] ». Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП - [PERSON] (власник автомобіля «Маzdа 6», державний номерний знак « [NUMBER] ») звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» 10.03.2020 року було здійснено огляд автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » та складено акт (протокол) огляду транспортного засобу - заява на виплату, фото-таблицю пошкоджень (копії додаються). Згідно рахунку №00267 від 10 березня 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » склала: 39 317, 36 грн (копія додається). Факт ДТП від 07.03.2020 року визнаний ПрАТ «СК «ВУСО» страховим випадком, що підтверджується Страховим актом №2018506-1 від 17.04.2020 року (копія додається). \~ \~ \~ \~Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору №6719975-02-10-01 від 31.01.2019 року, на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 Закону України «Про страхування» (падалі - ЗУ «Про страхування») та ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи (через автосервіс) у розмірі 39 317, 36 грн., що підтверджується платіжним дорученням про виплату страхового відшкодування №10758 від 17 квітня 2020 року (копія додається). Згідно страхового акту №2018506-1 від 17.04.2020 року сума страхового відшкодування у розмірі 39 317, 36 грн. перерахована на рахунок СТО, де проводився відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «Маzda 6», державний номерний знак « [NUMBER] » - ТОВ «Ніко Техно Мегаполіс». Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «СК «ВУСО» склав: 39 317,36 грн. Транспортний засіб «Renault», державний номерний знак « [NUMBER] », яким керував Відповідач на момент ДТП від 07.03.2020 року, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/407240 в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.». ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» визнала подію від 07.03.2020 року страховою та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу №АО/407240 розрахованою з вирахуванням розміру франшизи (1 000, 00 грн). Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза це ті збитки, попередньо прописані в договорі, які страховик не відшкодовує в разі виникнення завданої шкоди. Таким чином, сума франшизи в розмірі 1 000, 00 грн підлягає стягненню з Відповідача для повного відшкодування завданої шкоди. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «ВУСО» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто 17 квітня 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП від 07.03.2020 року, ПрАТ «СК «ВУСО» отримало право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення суми страхового відшкодування в розмірі франшизи, а саме 1 000, 00 грн. Згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 ЦК України (падалі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. З ст. 20 ЗУ «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У відповідності до ст. З ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страховий поліс це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору (п. 1.8. ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Як вказує п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. У відповідності до ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно ч. 1, 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. ^ Так, ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У зазначеній нормі права, яка встановлює загальні підстави відшкодування шкоди в рамках деліктних (позадоговірних) зобов`язань, під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається в зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Шкода це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки завдана шкода (реальна шкода) відшкодовується в повному обсязі. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на вищезазначене, фактичний розмір збитків (вартість відновлювального ремонту) має бути сплачена Відповідачем. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. 16 листопада 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» (Первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (Новий кредитор) укладено Договір № 16/11/2020 про відступлення права вимоги від 16 листопада 2020 року, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №6719975-02-10-01 від 31.01.2019 року (копія додається). Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до Позивача перешило право вимоги щодо стягнення з Відповідача вищевказаної суми боргу. З метою досудового врегулювання спору, 15.12.2020 року Відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу (рекомендований лист №0102121241053). Відповідач проігнорував дану вимогу та не почав проводити ніяких платежів Позивачу. В зв`язку з тим, що Відповідач не погашає заборгованості в добровільному порядку, Позивач змушений звернутись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (п. 8 ч. 2 ст. 16). 02.02.2021 року між ФОП « [PERSON] », з одного боку, та Адвокатом Литвином Ростиславом Миколайовичем, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.12.2019 року №8610/10 (надалі - Адвокат), був укладений договір № 08 про надання правової (правничої) допомоги від 02.02.2021 року. Витрати на оплату правової (правничої) допомоги адвоката становлять 8 348, 60 грн відповідно до Договору про надання правової (правничої) допомоги №08 та актом приймання - передачі правової (правничої) допомоги №1 від 02 лютого 2021 року, а саме:- вивченя матеріалів страхової (регресної справи), формування правової позиції -2636,40грн.; підготовка та відправка адвокатських запитів 878,80 грн.; підготовка позовної заяви 1757,60 грн.; підготовка процесуальних документів 439,40 грн., підготовка заяв, клопотань 439,40 грн.; представництво інтересів позивача в суді 2197 грн. Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. А тому, враховуючи вище зазначене позов слід задоволити та стягнути з [PERSON] , [INFO] (адреса: [ADDRESS] , рнокпп: [NUMBER] ) на користь ФІЗИЧНОЇ ОСОБИ ПІДПРИЄМЦЯ « [PERSON] » (рнокпп: [NUMBER] , юридична адреса: [ADDRESS] ) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 1000 грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 955,67 грн., а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 8348,60 грн.

Outcome: approved