Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

[PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Падучак І.І., звернувся до суду з позовом до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про визнання за ним, як спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є позивач по справі, який прийняв спадщину, оскільки вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном, оскільки проживав разом зі спадкодавцем. На даний час позивач бажає оформити право власності на домоволодіння, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовленочерез відсутність документа, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Просив визнати за ним право власності на дане домоволодіння в порядку спадкування. Відповідач відзиву на позов не подав. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. У підготовче засідання позивач не прибув, представник позивача подала клопотання про слухання справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує повністю із підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про визнання позову, клопотання про розгляд справи за його відсутності. Участь у судових засіданнях це право, а не обов`язок сторін по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 вересня 2001 року Верхньолипицькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Згідно довідок, виданих Верхньолипицьким старостинським округом Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 82 та №85 від 28 березня 2023 року, та довідки №675, виданої 02 грудня 2022 року Центром надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради, домоволодіння по [ADDRESS] належало до суспільної групи "колгоспний двір" головою якого була [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 року і до дня смерті в даному домоволодінні проживала [PERSON] . Заповіт від її імені в сільській раді не посвідчувався. На день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] разом з нею проживав син [PERSON] , [INFO] і невістка [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин між позивачем по справі [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області 17 жовтня 1960 року, де у графі мати зазначено [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Рогатинської районної державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. від 11 лютого 2023 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] , через відсутність документів, що підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. Відповідно до довідки, виданої Івано-Франківським обласним бюро технічної 30 січня 2023 року №35, копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що до складу домоволодіння входять: житловий будинок загальною площею 50 м2, житловою площею 37,3 м2, літня кухня площею 33,9 м2, стайня - стодола площею 77,0 м2, комора площею 19,1 м2, вбиральня площею 1,2 м2, гараж площею 14,8 м2, стайня площею 5,8 м2, стайня площею 18,6 м2, ворота площею 5,9 м2, огорожа площею 89,0 м2, криниця 20,0 м/п. Реєстрація права власності на домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилася. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість домоволодіння на 20 лютого 2023 року становить 58 900 грн. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. За статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору. З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року. Згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, а тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За ст. 392 ЦК України спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні відповідні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачк, як спадкоємець за законом після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину на домоволодіння в установлений законом строк, однак не може реалізувати своє право на оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved