Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити [PERSON] : відеокамеру Рапазопіс НС-У380, 2018 року, електроциркулярку з фуганком, шафу для інструменту, диван і крісло (комплект), професійну швейну машинку Janome, меблеву стінку у вітальній, кришталеві келихи, котел газовий, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити [PERSON] : меблі на кухні, ноутбук, холодильник, меблі в дитячій кімнаті, а саме: 2 кроваті, стіл письмовий, шведська стінка, шафа, світильники - 4 шт., люстри - 2 шт., пральна машина Ardo, меблі в кімнаті, а саме: кована спальня - стіл, кровать, телевізор, визнати особистою приватною власністю [PERSON] наступне майно медогонку алюмінієву на 4 рамки, вулики 15 одиниць, рамки до вуликів 150 шт, рамки з сушью,150 шт, бідони алюмінієві 12 шт, електрошліфмашина Bosch (2шт.), циркулярна дискова пилка Зеніт (2шт.), піч металева саморобна, станок (циркулярка, фуганок). Позов обґрунтовує тим, що з 19.08.2005 року перебував з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда 26.05.2020 року. В 2006 році сторонами була придбана 3-х кімнатна квартира, загальною площею 54 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що до майна, що є спільною сумісною власністю подружжя відноситься, зокрема, придбане ними за час шлюбу майно, а саме: 3-х кімнатна квартира, загальною площею 54 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; відеокамера Рапазопіс НС-У380, 2018 року, електроциркулярка з фуганком, шафа для інструменту, диван і крісло (комплект), професійна швейна машинка Janome, меблева стінка у вітальній, кришталеві келихи, котел газовий, меблі на кухні, ноутбук, холодильник, меблі в дитячій кімнаті, а саме: 2 кроваті, стіл письмовий, шведська стінка, шафа, світильники - 4 шт., люстри - 2 шт., пральна машина Ardo, меблі в кімнаті, а саме: кована спальня- стіл, кровать, телевізор. Зазначає, що після розірвання шлюбу добровільно вирішити питання щодо поділу спільного майна подружжя не можливо. Вищезазначені обставини змусили його звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 01.02.2022 року, через канцелярію суду, представником третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] подано позовну заяву про визнання за нею права власності на частини квартири під [ADDRESS] . Згідно ухвал Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.06.2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на квартиру повернуто третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та зупинено провадження у справі призначено судово будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 15.11.2022 року завідувач Кропивницького відділення Київського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України К. Лагода повернув матеріали цивільної справи № 404/3031/21 до Кіровського районного суду м. Кіровограда та залишив ухвалу суду без виконання експертизи. Ухвалою суду від 08.02.2023 року поновлено провадження в справі та призначено до розгляду в судовому засіданні. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 25.04.2023 року витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Водяницької Антоніни Василівни належним чином засвідчену копію договору від 26.10.2006 року купівлі-продажу квартири загальною площею 54,00 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстрованим номером 4782 для долучення до матеріалів справи, витребувано від [PERSON] : належним чином засвідчену копію договору від 26.10.2006 року купівлі-продажу трикімнатної квартири загальною площею 54,00 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , технічний паспорт на вказану квартиру, для долучення до матеріалів справи. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.05.2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в частині вимог в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділення [PERSON] : відеокамери Рапазопіс НС-У380, 2018 року, електроциркулярки з фуганком, шафи для інструменту, диван і крісло (комплект), професійної швейної машинки Janome, меблевої стінки у вітальній, кришталевих келихів, котла газового, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділення [PERSON] : меблів на кухні, ноутбуку, холодильника, меблів в дитячій кімнаті, а саме: 2 кроваті, стола письмового, шведської стінки, шафи, світильників - 4 шт., люстри - 2 шт., пральної машини Ardo, меблів в кімнаті, а саме: кованої спальні - стола, кроваті, телевізора, визнання особистою приватною власністю [PERSON] наступного майна: медогонки алюмінієвої на 4 рамки, вуликів 15 одиниць, рамки до вуликів 150 шт, рамки з сушью,150 шт, бідонів алюмінієвих 12 шт, електрошліфмашини Bosch (2шт.), циркулярни дискової пилки Зеніт (2шт.), печі металевої саморобної, станка (циркулярка, фуганок) - залишено без розгляду. В судове засідання позивач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача в судове засідання також через канцелярію суду подала заяву щодо розгляду справи у їх відсутності, вимоги не визнала, у їх задоволенні просила відмовити. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. У п.п. 1, 3 ст.\~129\~Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява N 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ч.1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК України унормовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони з 19.08.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.05.2020 року. Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В., [PERSON] купила квартиру під номером [ADDRESS] . Пунктом 4.8 Договору передбачено, що письмова згода чоловіка покупця гр. [PERSON] на купівлю квартири, яка є предметом цього договору отримана нотаріусом у встановленому законом порядку, підпис на заяві якого нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. 26.10.2006 року по реєстру №4781. Відповідно до п. 2 ст. 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 21 СК України, шлюб - сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У відповідності до ч. 1ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція ст.\~60\~СК України свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу і критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття) 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанова ВСУ від 25.11.2015 року № 6-2333цс15). Зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує проти її застосування щодо певного спірного майна. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі № 372/504/17 та постановах Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05.04. 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Відповідно до ч. 3 ст.\~61\~СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст.\~61\~СК України кореспондує частині ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тобто за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя. Частиною 1 ст.\~69\~СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При розірванні шлюбу право спільної сумісної власності на житло, набуте під час шлюбу, не припиняється. Розпорядження цим майном здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ст. 369 ЦК України. Таким чином, суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. З наявних у матеріалах справи належних та допустимих доказів судом встановлено, що в період шлюбу з позивачем, відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу від 26.10.2006 року про придбання у власність квартири під номером [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи під час розгляду справи в суді стороною відповідача не заявлено обставин, що спростовують презумпцію спільності майна подружжя. Враховуючи викладене, суд вважає, що частина квартири під номером [ADDRESS] є об`єктом права спільної сумісної власності, оскільки набута [PERSON] у власність в період шлюбу з [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За принципом рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, судом визнається, що вказане майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності - належить [PERSON] та [PERSON] нарівні, і у разі поділу такого майна частки кожного з подружжя у ньому є рівними, тобто по частці кожному. Враховуючи, що спірна квартира є сумісно нажитим майном подружжя, частки чоловіка та дружини в якому є рівними, суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] та визнання ідеальних часток подружжя в цьому майні без його реального поділу із залишенням майна квартири у їх спільній частковій власності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача 3 914,50 грн. судового збору на користь позивача.

Outcome: approved