Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» (далі - відповідач) про захист прав споживача, в якому просив: - визнати дії відповідача протиправними щодо зупинення фінансових операцій за рахунком № [NUMBER] , відкритим [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк; - зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні належними позивачу грошовими коштами, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «Приватбанк». В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що у 2015 році між ним та відповідачем було укладено договір банківського обслуговування в електронному вигляді, при цьому, паперовий екземпляр такого договору у позивача відсутній. Однак, банківською установою було обмежено банківське обслуговування позивача на підставі пункту 15 Постанови від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами та доповненнями, викладеними у Постанові Правління Національного Банку України від 08.03.2022 року № 44, відповідно до яких банки зобов`язані зупинити здійснення видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації, яким є позивач. Позивач зазначає, що такі дії відповідача є протиправними та перешкоджають позивачу вільно, безперешкодно, та відповідно до вимог законодавства володіти, користуватись і розпоряджатись власними грошовими коштами, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 15.07.2022 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання на 12.09.2022 року (а.с. 19). 19.07.2022 року позивач подав до суду клопотання про витребування доказів, а саме, просив витребувати у АТ КБ «Приватбанк» копію договору банківського обслуговування укладеного між сторонами. 11.11.2022 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 75-76), відповідно до яких обмеження банківського обслуговування позивача встановлене відповідачем на підставі пункту 15 Постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова) зі змінами та доповненнями, викладеними у Постанові Правління Національного Банку України від 08.03.2022 року № 44, у зв`язку із громадянською приналежністю [PERSON] до Російської Федерації, не відповідає вимогам законодавства, оскільки, на думку сторони позивача, вказана Постанова суперечить нормам ст. 24 Конституції України та ст. 1 Протоколу №12 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. 24.11.2022 року представником відповідача Стадніковим Д.В. направлено до суду відзив на позовну заяву (а.с. 86-90), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що дії Банку повністю відповідають вимогам чинного законодавства. Оскільки позивач є резидентом Російської Федерації, з метою недопущення посилення загроз національним інтересам України, Банком було прийнято рішення про зупинення здійснення видаткових операцій за рахунками [PERSON] (крім операцій зазначених у п.п. 1, 2 п. 15 Постанови) відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ від 06.12.2019 року, Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 року № 65, Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», внутрішнім документам з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій. Крім того, вказав, що вимоги позивача щодо надання йому копії договору, укладеного між сторонами є також необґрунтованими, оскільки Банком було надано один примірник договору позивача, а законодавством не передбачено обов`язку Банком надавати копії договорів клієнтам. При цьому, співробітниками Банку в телефонному режимі було повідомлено [PERSON] про можливість отримання запитуваних документів у відповідному відділенні Банку, разом з тим, позивач відмовився відвідувати відділення. Отже, вважає, що клопотання позивача щодо витребування доказів задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не було вчинено всіх необхідних дій задля самостійного отримання таких доказів. Ухвалою суду від 29.11.2022 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» договір банківського обслуговування, укладений з [PERSON] , закрито підготовче провадження та призначено справо до судового розгляду по суті на 23.02.2023 року (а.с. 102). На виконання вимог ухвали суду від 29.11.2022 року представником відповідача до суду надано: копію Анкети-Заяви від 09.09.2015 року; копію Анкети-Заяви від 25.08.2016 року; копію Анкети-Заяви від 13.12.2016 року; копію Анкети-Заяви від 14.04.2017 року; копію Анкети-Заяви від 08.07.2017 року; копію Анкети-Заяви 1 від 08.12.2020 року; копію Анкети-Заяви 2 від 08.12.2020 року; копію Анкети-Заяви 3 від 08.12.2020 року; копію Анкети-Заяви 1 від 11.02.2021 року; копію Анкети-Заяви 2 від 11.02.2021 року; копію Анкети-Заяви 3 від 11.02.2021 року; копію Заяви про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Картка для виплат» від 11.02.2021 року; копію Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11.02.2021 року (а.с. 123-147). 22.02.2023 року від позивача надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких, вказує на те, що дії відповідача щодо призупинення банківського обслуговування та блокування доступу до інформації про рух коштів за розрахунковим рахунком, перешкоджають позивачу, який є податковим резидентом України, виконувати податкові зобов`язання, що може призвести до негативних наслідків у вигляді притягнення його до адміністративної відповідальності (а.с. 177). Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Стадніков Д.В. в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується копією Анкети-Заяви від 09.09.2015 року; копією Анкети-Заяви від 25.08.2016 року; копією Анкети-Заяви від 13.12.2016 року; копією Анкети-Заяви від 14.04.2017 року; копією Анкети-Заяви від 08.07.2017 року; копією Анкети-Заяви 1 від 08.12.2020 року; копією Анкети-Заяви 2 від 08.12.2020 року; копією Анкети-Заяви 3 від 08.12.2020 року; копією Анкети-Заяви 1 від 11.02.2021 року; копією Анкети-Заяви 2 від 11.02.2021 року; копією Анкети-Заяви 3 від 11.02.2021 року; копією Заяви про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Картка для виплат» від 11.02.2021 року; копією Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 11.02.2021 року (а.с. 123-147). 21.03.2022 року керівником ГО «Правозахисне об`єднання «Праве діло» [PERSON] в інтересах позивача на підставі договору про здійснення волонтерської допомоги від 20.12.2021 року, направлено лист до АТ КБ «Приватбанк» із вимогою відновити обслуговування за договором укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , зупинене Банком на підставі вимог п. 15 Постанови № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 року (а.с. 7-8). 24.06.2022 року позивач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з листом, в якому просив Банк розблокувати його доступ до Інтернет-банкінгу «Приват-24» для проведення незаборонених операцій за обов`язковими платежами, посилаючись на те, що відповідно до наданих роз`яснень Національного банку України у листі від 27.05.2022 року № 25-0005/37070, заборони, визначені пунктом 17 Постанови № 18, поширюються на валютні операції зі здійснення банками переказів в гривнях/іноземній валюті, ініційованих юридичними або фізичними особами, які мають місцезнаходження (зареєстровані/постійно проживають) в російській федерації або в республіці білорусь. Разом з тим, зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів російської федерації/республіки білорусь за винятком здійснення на території України окремих операцій, визначених у підпунктах 1-11 пункту 15 Постанови № 18. (а.с. 13) У відповідь на вказані звернення, АТ КБ «Приватбанк» надано відповідь, що на підставі наявних у Банку документів та інформації, банком було встановлено, що позивач є резидентом російської федерації, а отже, Банком було прийнято рішення про зупинення здійснення видаткових операцій за рахунками [PERSON] (крім операцій зазначених у п. 1, 2 п. 15 Постанови) у відповідності до вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ від 06.12.2019 року, Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 19.05.2020 року № 65, Постановою Правління Національного банку України від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», внутрішнім документам з питань фінансового моніторингу, з урахуванням результатів здійснених заходів належної перевірки, моніторингу ділових відносин та фінансових операцій. Крім того, Банком було надано інформацію стосовно видачі [PERSON] копії договору (а.с. 29-30). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 Закону України «Про Національний банк України» банківський нагляд - система контролю та активних впорядкованих дій Національного банку України, спрямованих на забезпечення дотримання банками та іншими особами, стосовно яких Національний банк України здійснює наглядову діяльність законодавства України і встановлених нормативів, з метою забезпечення стабільності банківської системи та захисту інтересів вкладників та кредиторів банку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Статтею 6 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що відповідно до Конституції України основною функцією Національного банку є забезпечення стабільності грошової одиниці України. При виконанні своєї основної функції Національний банк має виходити із пріоритетності досягнення та підтримки цінової стабільності в державі. Національний банк у межах своїх повноважень сприяє фінансовій стабільності, в тому числі стабільності банківської системи за умови, що це не перешкоджає досягненню цілі, визначеної у частині другій цієї статті. Національний банк також сприяє додержанню стійких темпів економічного зростання та підтримує економічну політику Кабінету Міністрів України за умови, що це не перешкоджає досягненню цілей, визначених у частинах другій та третій цієї статті. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 66 Закону України «Про банки і банківську діяльність» закріплено, що державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України у формах передбачених даною статтею. Постановою Національного Банку України № 18 від 24.02.2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», зі змінами, внесеними Постановою НБУ № 21 від 24.02.2022 року (далі - «Постанова» в редакції, що діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), а саме п. 15 Постанови зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за винятком здійснення на території України: 1) переказу коштів з таких рахунків на спеціальний рахунок Національного банку України для збору коштів на підтримку Збройних Сил України та/або на рахунки Кабінету Міністрів України, міністерств та інших державних органів України; 2) соціальних виплат, виплат заробітної плати, оплати комунальних послуг, сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Судом розглядом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є громадянином російської федерації та має статус закордонного українця, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 11) Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі статті 1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями. Окрім цього, Суд зазначає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-IX від 24.02.2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який діяв на день виникнення спірних правовідносин, так само продовжує діяти на час розгляду справи. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням 24.02.2022 року воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України та до прийняття і набрання чинності Законом України, яким врегулюються відносини за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, були введені певні тимчасові законодавчі обмеження та мораторії (заборони) щодо взаємодії з такими пов`язаними з державою-агресором особами. Так, вказаною вище Постановою встановлено окремі обмеження, в тому числі, на здійснення видаткових операцій, передбачених п. 15 даної Постанови. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі та в межах тимчасових нормативних обмежень в роботі банківської системи в період запровадження воєнного стану, введених у зв`язку із потребами загального інтересу суспільства, а саме - у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, запровадженням воєнного стану на всій території України, для забезпечення захисту національних інтересів України. Суд зазначає, що вищевказані нормативні обмеження були оприлюднені у встановленому законом порядку та їх чіткий зміст надавав можливість позивачу спрогнозувати наслідки їх застосування у спірних правовідносинах. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за недоведеністю порушення відповідачем прав позивача як споживача фінансової послуги. При цьому, доводи позивача щодо того, що відповідач обмежив його права як податкового резидента є необґрунтованими, оскільки обмеження встановлені відповідачем не поширюються на такі видаткові операції, як оплата комунальних послуг, сплата податків, зборів та інших обов`язкових платежів, що передбачено вимогами п. 15 Постанови та не заперечується самим відповідачем.

Outcome: dismissed