Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, мотивуючи позовні вимоги тим, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 у кримінальному провадженні №707/270/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та встановлено, що внаслідок його неправомірних дій потерпіла [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих ушкоджень [PERSON] перебувала настаціонарному лікуваннів 13 ліжко-днів. На її лікування заклад охорони здоров`я затратив кошти в сумі 14578,98 грн. Згідно зі ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Вказана шкода закладові охорони здоров`я до цього часу не відшкодована, в зв`язку з чим просить стягнути із відповідача на користь Черкаської міської ради, в управлінні якого перебуває заклад охорони здоров`я (КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" 14578,98 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник Черкаської міської ради позовні вимоги підтримала. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що Черкаського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 у кримінальному провадженні №707/270/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та встановлено, що внаслідок його неправомірних дій потерпіла [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих ушкоджень [PERSON] перебувала настаціонарному лікуваннів 13 ліжко-днів. На її лікування заклад охорони здоров`я затратив кошти в сумі 14578,98 грн., що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" (а.с.19). Відповідно докопії статуту КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги", дане підприємство створене за рішенням Черкаської міської ради відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Дане підприємство є об`єктом власності територіальної громади міста Черкаси в особі Черкаської міської ради, управління яким здійснює Черкаська міська рада. Підприємство підпорядковане та підконтрольне Черкаській міській раді. 07.02.2023 за № 54-166-717 вих23 заступником керівника Черкаської окружної прокуратури надіслано запит до Черкаської міської ради щодо надання інформації про вжиття заходів позовного характеру про відшкодування шкоди на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] . Також повідомлено, що у разі невжиття таких заходів окружною прокуратурою буде подано заяву самостійно (а.с.13-14). 22.02.2023 на адресу Черкаської окружної прокуратури направлено повідомлення Черкаської міської ради (а.с.15) про те, що Черкаська міська рада не буде вживати самостійні заходи представницького характеру. 07.02.2023 за № 54-166-715 вих23 заступником керівника Черкаської окружної прокуратури надіслано запит до КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" щодо надання інформації про вжиття лікарнею заходів позовного характеру про відшкодування шкоди на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] . Також повідомлено, що у разі невжиття таких заходів окружною прокуратурою буде подано заяву самостійно (а.с.16-17). 28.02.2023 на адресу Черкаської окружної прокуратури надійшло повідомлення КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" про те, що заходи позовного характеру про відшкодування шкоди на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] не вживались. Окрім того, директор КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" вказав, що просить заявити в інтересах лікарні цивільний позов з даного приводу (а.с. 18). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. В свою чергу Черкаський районний суд Черкаської області при розгляді кримінального провадження №707/270/21 не вирішував питання в рамках кримінального провадження про відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦПК України, шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно доч.1, 3 ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3, п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Також судом встановлено, що зазначені вище витрати закладу охорони здоров`я відповідачем до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Оскільки КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" є об`єктом власності територіальні громади міста Черкаси в особі Черкаської міської ради та фінансується за рахунок міського бюджету, тому кримінальним правопорушенням, вчиненим [PERSON] , заподіяно збитки обласному бюджету Черкаської міської ради у вигляді витрат понесених КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" на лікування потерпілої [PERSON] . Однак, КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" з моменту встановлення факту завдання шкоди не вживала заходів представницького характеру, що свідчить про те, що орган, до компетенції якого віднесенні представницькі повноваження у даній сфері їх не здійснює, що в свою чергу порушує економічні інтереси держави. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом. Згідно ст. 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. Відповідно до. ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Таким чином, вбачаються правові підстави для звернення прокурора до суду про відшкодування шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням у межах компетенції, передбаченої ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача КНП "Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги" понесло витрати на лікування потерпілої від кримінального правопорушення [PERSON] , між діями [PERSON] та цими витратамиє прямий причинний зв`язок, що встановлено вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 28.03.2022 року, який набрав законної сили, а тому обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в заявлених межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. Таким чином із відповідача, у такому випадку, стягується лише 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання позовної заяви. При цьому, у державному бюджеті залишається інші 50 відсотків судового збору, які були сплачені позивачем під час подання позову (та які відшкодовуються позивачу відповідачем). Проаналізувавши вищезазначені норми законодавства, зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому, відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, із відповідача слід стягнути судовий збір у доход держави. При цьому, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду по суті, то з нього слід стягнути судовий збір у доход держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, який підлягав би з нього стягненню у випадку невизнання ним позову, відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved