Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

1. Описова частина 27.01.2022 [PERSON] , через свого представника - адвоката Паламарчука Сергія Володимировича звернувся із позовом до суду до [PERSON] та [PERSON] , у якому просив: - стягнути із [PERSON] на його користь майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 954 гривні; - стягнути із [PERSON] на його користь у відшкодування моральної шкоди завданої злочином 80 000 гривень, - стягнути із [PERSON] на його користь у відшкодування моральної шкоди завданої злочином 20 000 гривень, -стягнути із відповідачів судові витрати. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані тим, що 14.05.2016 [PERSON] та [PERSON] , будучи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік будинку [ADDRESS] вчинили щодо нього хуліганські дії, безпричинно, умисно нанесли позивачу тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих травм [PERSON] тривалий час перебував на лікуванні та витрачав кошти на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення. Відносно відповідачів було порушено кримінальне провадження. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, дії [PERSON] за ч. 2 ст. 296 та ч. 1 ст. 122 КК України. Позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні. Внаслідок протиправних дій відповідачів позивачеві завдано матеріальної та моральної шкоди. Так, одразу після заподіяння відповідачами тілесних ушкоджень, позивач звернувся до лікарні для проведення невідкладних медичних заходів по рятуванню його здоров`я та життя. Тривалий період позивач перебував на лікуванні в стаціонарному відділенні лікарні з діагнозом (згідно висновку судово-медичної експертизи №317 від 24.05.2016)- відкритий перелом нижньої щелепи в ділянці 8-го зуба, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, такі які визвали тривалий розлад здоров`я і не являються небезпечними для життя. Період лікування позивача включав комплекс медичних заходів та процедур для повної реабілітації та видужання. Для проведення лікування необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливо і які, були придбані за рахунок коштів потерпілого, розмір яких загалом становить 954 грн. Коштів на лікування було потрачено значно більше, але документального підтвердження не зберіглося. Вищевказане кримінальне провадження довгий час перебувало на досудовому слідстві та у 2017 році обвинувальний акт був направлений до Любарського районного суду. Розгляд справи постійно затягувався обвинуваченими і аж до того часу, коли у судді, що розглядав справу, закінчились повноваження. Після цього, матеріали для розгляду направились до Бердичівського міськрайонного суду, де обвинуваченими та їх захисниками здійснювались дії щодо затягування розгляду справи через неприбуття до суду, заяв про відкладення, клопотань про неможливість присутності, зайнятість, хвороби, тощо. Декілька років таких дій призвели до того, що 9 грудня 2021 року ухвалою судді Яковлєва О.С. Бердичівського міськрайонного суду у справі №294/611/17 було звільнено відповідачів від кримінальної відповідальності та закрито вищевказане кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності, а цивільний позов у кримінальному провадженні залишено без розгляду. Позивач, проти якого вчинено злочин, вимушений був всі ці роки очікувати справедливого покарання винуватицям, відвідувати суди, постійно підлаштовуватись під розгляд справи і зміни графіку з вини обвинувачених, відчувати переживання та дискомфорт, та ще й жодним чином не отримав будь-якої компенсації за спричинену йому матеріальну і моральну шкоду. Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого також завдано потерпілому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. В момент отримання тілесних ушкоджень, потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. В подальшому, потерпілий був вимушений проходити стаціонарне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). В період стаціонарного лікування потребував зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався, як джерело клопоту та обмежень для родичів. Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього. Впродовж певного періоду лікування [PERSON] був непрацездатним, дотепер залишається обмеження трудової продуктивності, що тягне за собою погіршені можливості отримання прибутків, та призводить до зниження добробуту особи. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень потерпілий досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров`ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної активності на найближчий рік. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Моральну шкоду, завдану відповідачем [PERSON] , позивач оцінює в 20 000 гривень. Крім того, позивач зазначає, що він поніс витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000, 00 грн, яку просить стягнути із відповідачів. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 31.01.2022 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою судді від 04.03.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 23.03.2023 провадження у справі, в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , зупинено до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України. Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явились. Від представника позивача - адвоката Паламарчука С.В. на адресу суду надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, через публікацію оголошення про виклик на веб-порталі судової влади України. У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Судом, відповідно до статті 280 ЦПК України ухвалено проводити заочний розгляд справи. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.12.2021 у справі № 294/611/17 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо [PERSON] та [PERSON] закрито. Відповідно до цієї ухвали суду органом обвинувачення [PERSON] та [PERSON] обвинувачуються в тому, що солдат [PERSON] , який відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] №18-РС від 11 листопада 2015 року зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та призначений на посаду такелажника такелажного взводу такелажної роти центру зберігання, передпродажної підготовки, реалізації та утилізації озброєння і військової техніки, з раніше знайомим йому неповнолітнім [PERSON] , 14 травня 2016 року близько 22 годин 00 хвилин знаходились поблизу приміщення кафе « [INFO] », розташованого за адресою: [ADDRESS] , та, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, побачили, як повз них пройшов житель смт. Вакуленчук [PERSON] , який направлявся в напрямку місця свого проживання до будинку [ADDRESS] . В цей час та місці у [PERSON] та [PERSON] раптово виник спільний злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку та заподіяння [PERSON] тілесних ушкоджень. Так, 14 травня 2016 року близько 22 години 10 хвилин [PERSON] та [PERSON] , будучи у стані алкогольного сп`яніння, наздогнали [PERSON] , який знаходився неподалік будинку [ADDRESS] , нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, що супроводжується особливою зухвалістю, використовуючи при цьому ненормативну лексику, діючи спільно, групою осіб, із хуліганських мотивів, умисно, безпричинно почали наносити численні удари останньому. Зокрема, [PERSON] кулаком правої руки умисно наніс три удари в різні ділянки обличчя [PERSON] , внаслідок яких останній відчув фізичний біль та моральні страждання. Після цього [PERSON] приєднався до злочинних дій [PERSON] і, діючи в рамках єдиного умислу, умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань наніс не менше 3-х ударів правою рукою в обличчя [PERSON] , у тому числі [PERSON] кулаком правої руки наніс потерпілому один удар у ліву частину нижньої щелепи. Внаслідок даного удару [PERSON] відчув сильний фізичний біль і, не втримавши рівноваги, впав на землю. Однак [PERSON] , продовжуючи порушувати громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань, висловлюючись нецензурними словами, після того, як [PERSON] піднявся, наздогнав його і кулаком правої руки наніс не менше 3-х ударів по обличчю та шиї [PERSON] . Після цього останній втік до свого будинку [ADDRESS] . В результаті спільних хуліганських дій та нанесення ударів [PERSON] згідно з висновком судово-медичної експертизи № 317 від 24.05.2016 заподіяв потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці 8-го зуба, що відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, так як визвав тривалий розлад здоров`я і не являється небезпечним для життя. Дії [PERSON] та [PERSON] органом обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, а дії [PERSON] ще і за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження. 18.10.17 та 16.10.17 [PERSON] та [PERSON] повідомлено про підозру Оскільки з дня вчинення правопорушення минуло понад п`ять років, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.12.2021 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 296 КК України, [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 296 КК України звільнено у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження щодо [PERSON] та [PERSON] - закрито. Цивільний позов [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без розгляду (а.с. 10-13). З копій фіскальних чеків №№ 0102, 000032294 від 17.05.2016, № 0086 від 31.05.2016, №0054 від (дата не читається) 05.2016, № 428 ВІД 06.06.2016 вбачається, що на загальну суму 954, 99 грн придбавалися ліки та медичні засоби (а.с. 80). Норми права, які застосував суд Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга\~статті 23 ЦК України). За положеннями ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18). Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов. Висновки суду Дослідивши докази, з`ясувати обставини справи, суд доходить висновку про задоволення позову із таких підстав. Оскільки кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 2 ст. 296 КК України закрито за сплавом строку давності, тобто за нереабілітуючої підстави, у [PERSON] виникає є обов`язок відшкодування [PERSON] шкоди, завданої злочином. Внаслідок вчинення відповідачем [PERSON] неправомірних суспільно-небезпечних дій, які призвели до фізичного болю, образи, приниження, страху за своє здоров`я та життя, лікування, необхідності докладання сил для відновлення порушених прав, відсутність протягом тривалого часу будь-якого відшкодування шкоди, очевидно, що відповідачем було завдано позивачеві моральної шкоди. Завдану [PERSON] моральну шкоду позивач оцінив у 20\~000 грн. Суд зазначає, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. За встановлених обставин справи, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування позивачеві моральної шкоди, яка полягає у його фізичному болю, душевних стражданнях і хвилюваннях, тривалій емоційній напруженості, втраті душевного спокою, зміні звичного укладу життя. Тому, виходячи із принципів верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, суд доходить висновку про стягнення на користь позивача із відповідача [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень. Такий розмір грошовий коштів у відкодування моральної шкоди, завданої відповідачем є справедливіою сатисфакцією, зважаючи на обставини за яких було вчинено кримінальне правопорушення, з огляду тривалість провадження, глибину душевних страждань позивача. Тобто, позовні вимоги до [PERSON] належить задовольнити повністю. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем було пред`явлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди із двох відповідачів на загальну суму 100\~000 грн, із якою з [PERSON] позивач просив стягнути 20\~000 грн, то позивачеві за рахунок відповідача належить компенсувати 200 грн судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Крім того, позивач просив стягнути витрати за надання правничої допомоги із обох відповідачів на загальну суму 20000 грн. На підтвердження розміру витрат на надання правничої допомоги позивач до позову долучив договір про надання правничої допомоги від 30.11.2016, укладений між [PERSON] та адвокатом Паламаруком С.В., ордер про надання правничої допомоги від 05.01.2022 на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.01.2022 та три квитанції: 1) до прибуткового касового ордеру № 14 від 18.12.2018 на суму 7500 грн від [PERSON] за оплату витрат на правову допомогу у провадженні № 1201606032000238; 2) до прибуткового касового ордеру № 1 від 10.01.2019 на суму 7500 грн від [PERSON] за оплату витрат правничої допомоги за участь у засіданнях у справі № 1201606032000238 та 3) до прибуткового касового ордеру № 2 від 04.01.2022 на суму 5000 грн від [PERSON] за консультацію та підготовку цивільного позову. За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що заявлені позивачем витрати на надання правничої допомоги в сумі 20\~000 гривень доказами не підтверджено. Договору про надання правничої допомоги позивачеві у цій справі адвокатом Паламарчуком С.В. від 04.01.2022, на який наявне посилання у ордері, як і детального опису виконаних робіт, до позову не долучено. За такого, суд позбавлений можливості перевірити розмір погодженого між сторонами гонорару. До позовної заяви позивач фактично долучив лише договір про надання йому адвокатом Паламарчуком С.В. правничої допомоги у іншій справі від 30.11.2016 та квитанції № 14 від 18.12.2018 на суму 7500 грн та № 1 від 10.01.2019 на суму 7500 грн, які не доводять понесення судових витрат у даній цивільній справі. З урахуванням наведеного, суд відмовляє у стягненні із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] витрат на надання правничої допомоги.

Outcome: approved