Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Вак О. В звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Яготинської міської ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно, відповідно до вимог якого просив визнати за собою право власності на земельні ділянки, які розташовані по [ADDRESS] : площею 0,2390 га, кадастровий номер 3225585201:04:023:0058, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,2803 га, кадастровий номер 3225585201:04:023:0059, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач по справі є єдиним спадкоємцем майна померлого за законом. В передбачений законодавством термін позивач звернувся до приватного нотаріуса Черних О. В. із заявою про прийняття спадщини за законом. Так, як з`ясувалося на даний час, за час життя [PERSON] було оформлено державні акти на зазначені земельні ділянки. В той же час, вказані державні акти на право власності на земельні ділянки зберігаються в місцевому фонді документації сектору №1 Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області, оскільки не були отримані власником за життя. Відтак, позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О. В. Ухвалою від 27.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження, витребувано у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О. В. копію спадкової справи № 130/2018, відкриту після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яка надійшла до суду. Ухвалою від 13.04.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача подала заяву, в якій зазначила, що проти позовних вимог не заперечує, та просить розглядати справи без участі представника. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданим 19.07.2018 року. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на земельні ділянки, які розташовані по [ADDRESS] : площею 0,2390 га, кадастровий номер 3225585201:04:023:0058, яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,2803 га, кадастровий номер 3225585201:04:023:0059, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином померлого, що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.1981 року, та паспорту серії [NUMBER] , виданого 11.07.2015 року. Спадкоємцем після смерті [PERSON] став його син [PERSON] , який у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 130/2018 від 27.08.2018 року. Як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області № 3200025992023; 3200025882023 від 11.01.2023, на підставі технічної документації із землеустрою, розробленої на ім`я [PERSON] , виготовлені державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,2390 га (кадастровий номер 3225585201:04:023:0058) - серії ЯМ № 437418 від 29.12.2012 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] ; площею 0,2803 га (кадастровий номер 3225585201:04:023:0059) - серії ЯМ № 437419 від 29.12.2012 року для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] . На даний час вказані державні акти на право власності на земельні ділянки зберігаються в місцевому фонді документації Сектору №1 Відділу № 2 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області, так як не були отримані власником за життя. Крім цього, зазначено, що інформація про земельні ділянки з кадастровими номерами 3225585201:04:023:0058 та 3225585201:04:023:0059 внесена до Національної кадастрової системи, що підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки НВ-3200025882023 та НВ-3200025992023 від 11.01.2023 року. Також, як вбачається з листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області № 29-10-0.333-2036/2-23 від 13 березня 2023 року, в архіві сектору обліковуються два примірники заповнених та не виданих бланків державних актів на право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 3225585201:04:023:0058, площею 0,2390 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , Серії ЯМ № 437418 на ім`я [PERSON] (копія додається); 3225585201:04:023:0059, площею 0,2803 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , Серії ЯМ № 437419 на ім`я [PERSON] (копія додається). Листом приватного нотаріуса № 70/01-16 від 16.03.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкодавець за життя не отримав державних актів на земельні ділянки, а видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів щодо належності майна спадкодавцеві. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3200025882023 від 11.01.2023 року обліковується земельна ділянка 3225585201:04:023:0058, площею 0,2390 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] (дата державної реєстрації земельної ділянки: 29.12.2012; вид права: право власності; інформація про власників: [PERSON] ; документ, що посвідчує право: державний акт від 29.12.2012 ЯМ 437418; підстава виникнення права: свідоцтво про право на спадщину 31.10.2009 № 1-3580). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-3200025992023 від 11.01.2023 року обліковується земельна ділянка 3225585201:04:023:0059, площею 0,2803 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] (дата державної реєстрації земельної ділянки: 29.12.2012; вид права: право власності; інформація про власників: [PERSON] ; документ, що посвідчує право: державний акт від 29.12.2012 ЯМ 437419; підстава виникнення права: свідоцтво про право на спадщину 31.10.2009 № 1-3580). Матеріали справи містять копії державних актів серії ЯМ № 437418 від 29.12.2012 та серії ЯМ № 437419 від 29.12.2012 на право власності на: земельну ділянку 3225585201:04:023:0058, площею 0,2390 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] ; 3225585201:04:023:0059, площею 0,2803 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . З довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 16.03.2023 за № 201-20230316-0005638910, вбачається, що оціночна вартість земельної ділянки 3225585201:04:023:0058 площею 0,2390 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по [ADDRESS] становить 87 024,39 грн. З довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 16.03.2023 за № 201-20230316-0005638935, вбачається, що оціночна вартість земельної ділянки 3225585201:04:023:0059 площею 0,2803 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована по [ADDRESS] , становить 30982,88 грн. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Згідно ч. ч. 1, 3 та 4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Матеріали справи свідчать про те, що вказані земельні ділянки передано у власність спадкодавцю, який вчинив всі дії, спрямовані для оформлення державних актів про право власності на земельні ділянки. Відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки зберігаються в органі Головного управління Держгеокадастру в м. Києві та Київській області, оскільки не були власноруч отримані власником за життя. У той же час спірні земельні ділянки за життя спадкодавця сформовані як об`єкти цивільних прав в розумінні вимог ст. 79-1 ЗК України, право власності на які може бути успадковане позивачем. Оскільки померлий [PERSON] не встиг власноруч отримати державні акти на набуте ним майно, через обставини, які від нього не залежали, зазначене перешкоджає позивачу здійснити право спадкування на нього і отримати свідоцтво про право на спадщину. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що документи на спадкове майно виготовлені, однак за життя спадкодавцем власноруч не отримані, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Неодержання фактично оформлених державних актів на майно власноруч спадкодавцем й неможливість успадкування майна внаслідок цього може розцінюватися як невиправдане втручання в приватну сферу особи, є порушенням її прав, які потребують захисту в судовому порядку, а тому за наявності документів на земельні ділянки спадкодавця, ефективним способом захисту, який є адекватним змісту порушеного права і не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України), є саме визнання права власності на земельні ділянки за позивачем в порядку спадкування за законом. Відтак, за позивачем після смерті його батька необхідно визнати право власності на земельні ділянки за законом. Вказане є достатнім для захисту порушеного права позивача.

Outcome: approved