Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] , звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову, позивач посилається на те, що 19 січня 2004 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №14. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачкою та перебуває на її вихованні. [PERSON] зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що шлюб з відповідачкою склався невдало. За період їхнього подружнього життя між ними часто виникали сварки та непорозуміння, вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, кожний із них має протилежний погляд на шлюб та сім?ю, в зв?язку з цим вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Спілним подружнім життям разом не проживають та не підтримують шлюбних відносин майже рік. У зв`язку з наведеним просить суд, шлюб розірвати. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 8 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення у додаток «Viber» в судове засідання не з`явився. 02 лютого 2023 року [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, примирення не бажає та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] будучи неодноразово належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрих кодовими ідентифікаторами за № 9050001568477 та 9050001586637 у судове засідання не з`явилася та про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву, не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 19 січня 2004 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області за актовим записом №14, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 31.01.2023 року Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого повторно 31 січня 2023 року Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.9). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що нормальних сімейних стосунків вони не підтримують біля одного року. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, яка будучи належним чином повідомленою про дату час та місце проведення судового засідання, не виявила бажання взяти участь у розгляді справи, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Позовних вимог щодо утримання та порядку виховання дитини, поділу спільного майна сторін, не заявлено. Судові витрати в частині сплаченого позивачем при поданні позовної заяви судового збору у розмірі 1073,60 (однієї тисячі сімдесят три гривні, шістдесят копійок), відповідності до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved