Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

5 січня 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Боровець М.С. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначає, що [INFO] в с.Немилів Червоноградського району Львівської області померла мати позивача - [PERSON] . Після смерті Спадкодавця - [PERSON] , окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області. З Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030110, видно, що спадкодавцю було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0421 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із Витягу з Книги реєстрації державних актів громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Немилівської сільської ради, видно, що за [PERSON] (с.Немилів) зареєстровано Державний акт, серії [NUMBER] , на загальну площу 2,042 га. [PERSON] проживала до дня смерті з [PERSON] , доглядала за перестарілою матір`ю, вела з нею спільне господарство, після смерті матері здійснила її поховання та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не встигла оформити своїх спадкових прав так як [INFO] [PERSON] померла. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] може підтвердити свідок [PERSON] . В свою чергу, позивач прийняла спадщину після смерті сестри - [PERSON] , однак в частині оформлення спадкових прав на земельні ділянки, які згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ № 030110, належали її матері - [PERSON] не змогла оформити спадкових справ через те, що Державний акт видано після смерті Спадкодавця. Позивач прийняла спадщину від своєї сестри, шляхом подання заяви приватному нотаріусу, однак, в частині оформлення своїх спадкових прав на земельні ділянки, які згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030110 від 11.08.2000, належали [PERSON] , не змогла оформити свої спадкові права в т.ч. через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому вона вимушена звернутися з позовом до суду. Просить, встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON] , що померла [INFO] , яка прийняла спадщину, але не встигла оформити своїх спадкових прав після смерті матері - [PERSON] , що померла [INFO] , і, які належали [PERSON] на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030110, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10688 від 11.08.2000 року, а саме: земельну ділянку загальною площею 1,4206 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,2622 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,1879 гектарів (кормових угідь); земельну ділянку загальною площею 0,1713 гектарів (кормових угідь); судові витрати віднести на сторону позивача (а.с.4-10). 5 січня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.40). Ухвалою судді від 9 січня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2). Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року постановлено витребувати від приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Юрченко О.В. належним чином засвідчені копії спадкових справ, відкритих після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.47-48). 22 лютого 2023 року до суду надійшла фотокопія спадкової справи №151/2018, заведена після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.54-146). Ухвалою суду від 1 березня 2023 року постановлено витребувати від Радехівської державної нотаріальної контори (80200, просп. Відродження 7, м. Радехів, Червоноградський район Львівська область) копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.157-158). 28 березня 2023 року від Радехівської державної нотаріальної контори надійшла Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №71662763 від 02.03.2023, з якої видно, що вказана вище спадкова справа перебуває у Приватного нотаріуса Луців І.П. (а.с.171). Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року постановлено витребувати від Приватного нотаріуса Луців І.П. (80200, вул. Тарнавського, 1в, м. Радехів, Червоноградський район Львівська область) копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.174-175). 28 квітня 2023 року до суду надійшла фотокопія спадкової справи №3/2021, заведена після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.179-186). У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача скерував суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивича. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовільнити (а.с.187-189). Представник відповідача скерував суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без представника Лопатинської селищної ради та вирішити справу відповідно до Закону (а.с.162). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони. Із врахуванням наведеного, на підставі ч. 4 ст.223 та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд установив, що [INFO] у селі Немилів Радехівського району Львівської області померла [PERSON] у віці 75 років, про що 6 лютого 1996 року зроблено відповідний актовий запис №2. Вказане підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим повторно 2 червня 2016 року Радехівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області (а.с.15). Після смерті [PERSON] окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030110, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 11 серпня 2000 року №10668. Як видно з Державного акта на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030110, [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,0421 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з Планом зовнішніх меж земельної ділянки Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030110, спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 1,4206 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,2622 гектарів (ріллі); земельну ділянку загальною площею 0,1879 гектарів (кормових угідь); земельну ділянку загальною площею 0,1713 гектарів (кормових угідь) (а.с.16). Із Рішення Радехівської районної ради Львівської області XII сесії III демократичного скликання від 23.06.2000 року «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам села Немилів Немилівської сільської ради» та з Додатку до Рішення «Список громадян, яким видається державний акт на право приватної власності на землю за рахунок земельних паїв по Немилівській сільській раді Радехівського району Львівської області», видно, що [PERSON] видається Державний акт на земельну ділянку загальною площею 2,0421 га (а.с.18,19). Відповідно до Витягів з ДЗК про земельну ділянку №НВ-1800431392022 від 27.06.2022 №НВ-1200507192022 від 28.06.2022 №НВ-6800642422022 від 05.07.2022 та №НВ-2600292772022 від 05.07.2022 р., вказаним вище земельним ділянкам призначено кадастрові номери (а.с.20-27). Відповідно до Витягів із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 05.10.2022 вартість зазначених вище земельних ділянок складає: 16941,29+2343,55+544,69+496,57=20326,10 грн (а.с.28-31). З Довідки №106 від 10.02.2021, виданої Старостою сіл Немилів, Пиратин, Синьків Радехівської міської ради Львівської області видно, що: «громадянка [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті проживала і була зареєстрована: [ADDRESS] . Разом з нею проживала і була зареєстрована її дочка [PERSON] , 1960 р.н.» (а.с.32). З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00037704659 від 02.12.2022, видно, що [PERSON] народилася [INFO] в м.Радехів Львівської області. Батько - відомості відсутні, мати - [PERSON] (а.с.33). Згідно з Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] від 19 липня 2018 року, [PERSON] народилася [INFO] в с.Немилів Радехівського району Львівської області. Батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.35). Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] від 21.07.1979, громадяни [PERSON] та [PERSON] 21.07.1979 року уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.36). 10.07.2018 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Нотаріусом було відкрито спадкову справу № 62685160 та видані Свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] була її дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав (копія Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 56674669, копія матеріалів Спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , а.с.37, 54-146). Також, із вищевказаних матеріалів Спадкової справи видно, що в своїй заяві [PERSON] (син [PERSON] ) не заперечив проти прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем першої черги - [PERSON] (а.с.126). [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років у селі Немилів Радехівського району Львівської області, про що 5 січня 2021 року зроблено відповідний актовий запис №4. Вказане підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим 5 січня 2021 року Радехівським районним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (а.с.154). 28 квітня 2023 року до суду надійшла фотокопія спадкової справи №3/2021, заведена після смерті [INFO] [PERSON] , з якої видно, що від імені померлого 11.05.2018 посвідчувався заповіт 11.05.2018 №30 на користь [PERSON] . Остання звернулася до Приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, а саме на таке спадкове майно: земельну ділянку площею 2,65 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Немилівської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлому на підставі Сертифіката на право приватної власності на землю (а.с.179-186). Відтак, суд достеменно переконався, що інших спадкоємців на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] , окрім [PERSON] , яка померла [INFO] , не було. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.12, 229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. За змістом ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Таким чином, донька спадкодавця [PERSON] , яка проживала спільно з померлою матір`ю, доглядала за нею, вела спільне господарство, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проте за життя не встигла оформити свої спадкові права. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходять усі права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, позивач прийняла спадщину від своєї сестри, шляхом подання заяви приватному нотаріусу, проте, в частині оформлення своїх спадкових прав на земельні ділянки, які відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ЛВ №030110 від 11.08.2000, зареєстрованого за №10688 належали [PERSON] , не змогла оформити свої спадкові права в тому числі через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. За правилами статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ст.81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичного факту та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved