Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

У січні 2023 року представник заявника адвокат Яременко Михайло Михайлович, представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією заявою. Вимоги заяви представник заявник мотивував тим, що [INFO] у віці 72 роки помер батько заявника [PERSON] , який на день смерті проживав із заявником та її сім`єю за адресою: [ADDRESS] , але був зареєстрований в [ADDRESS] . Батько заявника потребував постійного стороннього догляду, оскільки хворів, а тому з кінця 1997 року до дня смерті [INFO] проживав із заявником та її сім`єю в с. Рівчак-Степанівка. Після смерті [PERSON] відповідно до сертифіката серії [NUMBER], виданого на його ім`я на підставі рішення Носівської районної держадміністрації від 1 липня 1996 року № 155, зареєстрованого 20 серпня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 265, відкрилася спадщина на належне йому право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього КСП «Мічурінець» с. Адамівка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області розміром 4,07 га, та інше майно. Указаний сертифікат з часу смерті батька зберігається у заявника та належить їй. Саме тому представник заявника звернулася до суду та просила винести рішення, яким установити факт, що [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою судді від 20 січня 2023 року в цивільній справі відкрито окреме провадження, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 22 березня 2023 року. Ухвалою суду від 22 березня 2023 року в судовому засіданні оголошено перерву до 09 травня 2023 року. У судовому засіданні 22 березня 2023 року заявник та представник заявника підтримали заяву та просили її задовольнити з підстав, викладених у змісті заяви. У судовому засіданні 22 березня 2023 року заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти задоволення вимог заяви, пояснив, щодо його рідна сестра [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті їх батька [PERSON] , оскільки з 1997 року і до дня своєї смерті батько [PERSON] проживав разом із нею та її родиною у [ADDRESS] . Їх батько був зареєстрований у с. Адамівка, однак хворів, тому у 1997 році [PERSON] забрала його на постійне місце проживання до свого будинку, забезпечувала йому належний догляд та лікування. [PERSON] бажає, щоб спадкове майно, яке залишилося після смерті батька, успадкувала [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання, що він добре знає заявника, заінтересовану особу та знав їх батька [PERSON] . Свідку достовірно відомо, що з 1997 року і до дня своєї смерті [PERSON] проживав разом із [PERSON] у [ADDRESS] . [PERSON] мав слабкий стан здоров`я, тому [PERSON] у 1997 році забрала його на постійне місце проживання до свого будинку, забезпечувала батьку належний догляд, лікування, здійснювала його поховання. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що вона є рідною сестрою [PERSON] та [PERSON] . Свідку достовірно відомо, що [PERSON] з 1997 року і до дня смерті проживав разом із [PERSON] в с. Рівчак-Степанівка, оскільки хворів, а у с. Адамівка не було амбулаторії. Саме тому [PERSON] забрала його на постійне місце проживання до свого будинку у [ADDRESS] . [PERSON] забезпечувала батьку належний догляд, лікування. На спадкове майно після смерті батька свідок не претендує. У судове засідання 09 травня 2023 року заявник, представник заявка [PERSON] та заінтересована особа не з`явилися, але подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом установлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 4,07 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Мічурінець» місцезнаходження с. Адамівка Носівського району Чернігівської області. На його ім`я видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 265 від 20 серпня 1996 року, що підтверджується вказаним сертифікатом (а. с. 12). [INFO] у віці 72 роки помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із вищевказаного права на земельну частку (пай). Згідно з копією свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] , її батьком є [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу гр. [PERSON] 08 вересня 1990 року уклала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) ( а. с. 29) та повідомленням державного нотаріального архіву Чернігівської області від 01 лютого 2023 року підтверджується, що до майна померлого [PERSON] спадкова справа не заводилася (а. с. 30). Заповіту за життя [PERSON] не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 27). Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після смерті батька зберігала та зберігає свідоцтво про смерть батька, оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджується поясненнями заявника, її представника, заінтересованої особи. Із показань свідків, підстав не довіряти яким суд не має, убачається, що на день своєї смерті [PERSON] із 1997 року і до дня смерті фактично постійно проживав із заявником [PERSON] у її будинку у [ADDRESS] , хворів, а заявник забезпечувала йому належний догляд та лікування. Отже, [PERSON] після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Докази по справі суд визнає належними, допустимими, достатніми, а також такими, що підтверджують факт, який просить встановити заявник. Інших доказів, які б спростовували доводи заявника [PERSON] щодо фактичного прийняття спадщини після смерті батька, учасниками справи не надано. Отже, суд робить висновок про доведеність того, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] , адже вступила в управління та володіння майном померлого. Суд також зауважує, що встановлення цього факту необхідно заявнику для оформлення її спадкових прав після смерті батька. З урахуванням викладених заявником обставин та досліджених доказів, суд вважає за можливе задовольнити вимоги заяви, встановивши факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved