Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом про визнання права власності на частку у спільному сумісному майні подружжя. В позові посилається на те, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1983 року по 10 травня 1999 року. Під час шлюбу 08 жовтня 1988 року сторони на підставі договору купівлі продажу придбали житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який було оформлено на ім`я позивача. Згодом сторони побудували за вказаною адресою ще один житловий будинок. Таким чином у власності подружжя знаходиться житловий будинок літ. «А-1». тераса літ «а», житловий будинок літ. «Д-ІІ», тераса літ «д 1», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», вбиральня літ «Е». За рішенням Сторожинецького районного суду від 21 березня 2017 року за відповідачем було визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку літ. «А -1», тераса літ «а», житловий будинок літ. «Д-ІІ», тераса літ «д 1», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», вбиральня літ «Е». \~ \~ \~ \~Оскільки при винесенні даного рішення судом не вирішувалось питання визнання за позивачем частки у спільному сумісному майні подружжя (зустрічна позовна заява не подавалась) у позивача виникла, необхідність, з метою реєстрації права власності нерухомого майна, яке було спільною сумісною власністю, визнати за ним це право в судовому порядку. Позивач просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку спільного нерухомого майна подружжя, яке складається з житлового будинку літ. «А-1»,тераси літ. «а», житлового будинку літ. «Д-ІІ», тераси літ «д 1», сараю літ. «Б», сараю літ. «В», вбиральні літ. «Г», вбиральні літ «Е», що розташовані в [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому позов визнала повністю та просили розглядати справу без її участі. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин суд вважає необхідним позов [PERSON] задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1983 року по 10 травня 1999 року. Під час шлюбу 08 жовтня 1988 року сторони на підставі договору купівлі продажу придбали житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , який було оформлено на ім`я позивача. Згодом сторони побудували за вказаною адресою ще один житловий будинок. Таким чином у власності подружжя знаходиться житловий будинок літ. «А -1», тераса літ «а», житловий будинок літ. «Д-ІІ», тераса літ «д 1», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», вбиральня літ «Е», що підтверджується копією технічного паспорту. За рішенням\~Сторожинецького районного\~суду від\~21\~березня 2017\~року (справа\~№753/959/16-ц)\~позовні вимоги\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ [PERSON] \~про визнання\~права власності\~на 1/2\~частку спільного\~майна подружжя\~були задоволені\~та за\~відповідачем [PERSON] \~було визнано\~право власності\~на 1/2\~частку житлового\~будинку літ.\~«А-1»,\~терасу літ.\~«а»,\~житловий будинок\~літ.\~«Д-ІІ»,\~терасу літ\~«д 1»,\~сарай літ.\~«Б»,\~сарай «В», вбиральню літ. «Г», вбиральню літ «Е», що розташовані [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються рішенням Сторожинецького районного суду від 21 березня 2017 року (справа № 723/959/16-ц). Рішення вступило в законну силу 01 квітня 2017 року. Факт належності нерухомого майна, яке складається з житлового будинку літ. «А-1»,тераси літ «а», житлового будиноку літ. «Д-ІІ», тераси літ «д 1», сараю літ. «Б», сараю літ «В», вбиральню літ. «Г», вбиральню літ «Е», що розташовані [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності подружжя підтверджується рішенням Сторожинецького районного суду від 21.03.2017 року, копією технічного паспорту на будівлі від 14 лютого 2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.22 КпШС Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших причин не мав самостійного заробітку. Вказане узгоджується і з ст. 60 СК України, згідно якої, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права па володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. При цьому згідно вимог ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до положень ст. ст. 69. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 28 КпШС Української PCP, визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Таким чином у позивача па підставі зазначених вище нормативних актів є право на визнання за ним 1/2 частки у майні подружжя, яке було придбано в період шлюбу. За таких обставин, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved