Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивач мотивувала\~\~\~ тим,\~\~\~ що житловий\~\~\~ будинок\~\~ з\~\~\~ господарськими\~\~ будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, а саме: [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з належної йому 1/2 частини житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла як спадкоємець першої черги за законом мати [PERSON] в силу ст. 1261 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належала їй як члену колишнього колгоспного двору, та 1/2 частини цього ж будинку, яку вона фактично прийняла після смерті свого сина [PERSON] . На час смерті [PERSON] була зареєстрована одна. За життя вона склала заповіт, яким усе своє майно, що буде їй належати на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла [PERSON] . Позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Спадщина вона прийняла, спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. Позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Саме тому позивач просила судовим рішенням визнати за нею: - право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ; - право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала [PERSON] , сину спадкодавця, який помер [INFO] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 13 березня 2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 05 травня 2023 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 32). Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 59). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] відносилося до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою Носівської міської ради Чернігівської області № 6/2-31/91 від 27 лютого 2023 року (а. с. 8). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспного двору, є рівними. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого\~\~\~ колгоспного\~\~\~\~ двору\~\~\~\~ належало\~\~\~ по\~\~\~\~ 1/2\~\~\~\~ частини\~ житлового будинку по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору. Згідно з довідкою № 6/2-31/93, виданою Носівською міською радою Чернігівської області від 27 лютого 2023 року, станом на 17 червня 2018 року, тобто на день смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним була зареєстрована та проживала [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 63-64) Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] була матір`ю померлого [PERSON] , що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а. с. 48). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняла на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України його мати [PERSON] , оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже,\~\~\~ після\~\~\~\~ смерті\~\~\~\~ [PERSON] .\~ [PERSON] фактично стала належати 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , яка належала її померлому сину, однак вона не оформила свої спадкові права у встановленому законом порядку.\~ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] (1/2 частини як члена ліквідованого колгоспного двору + 1/2 частини фактично прийнята після смерті сина [PERSON] ). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 10 липня 2018 року [PERSON] , старостою Козарського старостинського округу (с. Козари, с. Андріївка, с. Іржавець) Носівської міської ради Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 42, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , [INFO] . Це підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36-39), копією заповіту (а. с. 45). Отже, позивач є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Судом установлено, що до майна померлої [PERSON] приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. заведено спадкову справу за № 7/2023, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 34-35). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] убачається, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши в установлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, пенсію. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає (а. с. 40-58). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивач успадкувала належний [PERSON] спірний житловий будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок після померлої [PERSON] . Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 41/02-31 від 27 лютого 2023 року (а. с. 21). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 90,1 кв. м, житлова площа 38,4 кв. м (а. с. 15-17). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 5). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved