Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. 07.03.2023 року засобом поштового зв`язку [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачкою та відповідачем протягом останніх двох років погіршились відносини в сім`ї, між ними припинено шлюбні відносини, сформувалися протилежні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, строк для примирення не потрібен. Виходячи з викладеного, позивачка [PERSON] просила суд розірвати шлюб, укладений 24.06.2006 року між нею та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №109; залишити малолітнього сина [PERSON] , [INFO] проживати разом з нею; стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Заяви (клопотання) учасників справи. 20.03.2023 року засобом поштового зв`язку позивачкою [PERSON] направлено до суду заяву на виконання ухвали суду від 14.03.2023 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачкою, її представником подано заяви, в яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити; справу просять розглянути у відсутності сторони позивача; проти ухвалення заочного рішення не заперечують. До заяви представника позивача додано оригінал свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.06.2006 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Оскільки відповідач був повідомлений про дату, час і місце судового засідання (статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.03.2023 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Фактичні обставини, встановлені судом. 24.06.2006 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Виноградівського районного управління юстиції в Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №109, що стверджується долученим до справи оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24.06.2006 року. Від даного шлюбу у сторін є спільна дитина, а саме: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.07.2012 року. Оцінка Суду. Щодо вимоги про розірвання шлюбу. Згідно із частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України (далі СК) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. А частиною другою статті 112 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В свою чергу відповідно до статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у них не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу, оскільки його збереження суперечило б інтересам сторін. Щодо вимоги про залишення дитини проживати з матір`ю. Суд наголошує, що згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (наприклад див. пункт 100 рішення у справі «Мамчур проти України»). Вирішуючи питання про місце проживання неповнолітніх дітей суд буде керуватись її «якнайкращими інтересами» Отже, статтями 141, 155 Сімейного кодексу України (далі СК) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким з батьків буде проживати малолітні діти, суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини з залученням органу опіки і піклування / позиція Верховного суду у рішенні від 5.01.2020 у справі № 200/952/18/. У даному випадку спір між сторонами про визначення місця проживання відсутній, а тому малолітнього сина [PERSON] , 2012 р.н., слід залишити проживати разом з матір`ю, що буде відповідати «якнайкращим інтересам дитини». Розподіл судових витрат між сторонами. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно квитанції АТ «КОМІНВЕСТБАНК» №4692020375 від 20.03.2023 року позивачкою було сплачено 1 073 грн. 60 коп. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved