Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , оскільки відповідач не проживає у ній починаючи з 2020 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 лютого 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, вказавши, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті сповіщався у встановленому законом порядку. На електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] про розгляд справи без його участі та визнання позову. Також, у вказаній заяві зазначено, що відповідач дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації: [ADDRESS] з 2020 року, оскільки постійно проживає в Республіці Польша і найближчим часом повертатися до України не збирається. Крім того, у заяві зазначено, що [PERSON] комунальні платежі за вказаною адресою не сплачує, його особистих речей у квартирі немає, кореспонденцію за даною адресою він не отримує. Комунальне підприємство «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради надіслало до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є наймачем квартири [ADDRESS] . Як вбачається з довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 315 від 18.01.2023, у даній квартирі, крім позивача, зареєстрований - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно акту від 30 січня 2023 року, складеного та підписаного майстром Комунального підприємства «ЖЕК-10» Чернігівської міської ради Волковим А.Р. та мешканцями будинку [PERSON] , [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 13.04.2023, наданої на запит суду, [PERSON] останній раз перетнув державний кордон України 19 серпня 2020 року на виїзд, після чого інформація про перетин ним державного кордону відсутня. У позовній заяві вказано, що починаючи з 2020 року відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає, не сплачує комунальні послуги, не отримує кореспонденцію за даною адресою, наміру користуватися квартирою не виявляє, його особистих речей у квартирі немає. Крім того, комунальні платежі нараховуються відповідно до чисельності зареєстрованих у квартирі осіб і позивач змушена сплачувати їх сама. Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності без поважних причин наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, вимоги позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: approved