Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] . Заяву обґрунтовує тим, що вона пербуває в шлюбі з [PERSON] , а також являються власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] . Тривалий час [PERSON] вчиняє психологічне і фізичне насильство проти заявниці і спільної дитини, а саме: вчиняє погрози фізичної розправи, знищення особистих речей, принижує, ображає у нецензурній формі та заподіює тілесні ушкодження. Все це відбувається в присутності дитини, в зв`язку з чим вона зверталася за допомогою. Через такі дії [PERSON] неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Однак, не зважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення насильства в сім`ї, [PERSON] правильних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і продовжує свою протиправну поведінку та психологічне насильство. 02.02.2023 о 07.30 год. [PERSON] не виконав вимоги термінового припису від 01.02.2023, а саме: заборона в будь - який спосіб контактувати з постраждалою особою, тобто з заявницею [PERSON] . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.04.2023 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП України. Після цього, 07.04.2023 близько 08.30 год. [PERSON] знову обзивав заявницю та дитину образливими та нецензурними словами, кричав на неї, тобто вчинив відносно неї і дитини психологічне насильство, після чого [PERSON] негайно звернулася до Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області. Працівниками Калуського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області 07.04.2023 винесено терміновий заборонений припис стосовно кривдника [PERSON] , з приводу вчинення домашнього насильства відносно заявниці та дитини. Також, на [PERSON] заведена спеціальна картка обліку факту вчинення домашнього насильства, та перебуває на профілактичному обліку в Калуському відділі поліції ГУ НП в Івано-Франківській області, як особа, яка вчинила домашнє насильство. Після цього [PERSON] своєї поведінки не змінив, продовжує вчиняти скандали , вживаючи при цьому нецензурну лексику, погрожує фізичною розправою та заподіює тілесні ушкодження. Отже дії [PERSON] (приниження, переслідування, постійні образи, залякування, побої) викликають побоювання за свою безпеку та безпеку дитини, від чого вона не може особисто себе і дитину захистити, тому [PERSON] вважає, що до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечив дієвий та ефективний спосіб захисту від недопущення повторних випадків. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що [PERSON] є її чоловіком з яким перебуває у шлюбі, від якого народився син- [PERSON] , [INFO] . Являються співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] де зареєстровані і проживають. Зазначила, що він вживає алкогольні напої, в зв`язку з чим приходить додому поводить себе дуже агресивно, вчиняє відносно неї та дитини домашнє насильство фізичного і психологічного характеру. За такі дії він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, однак на шлях виправлення не став і продовжує вчиняти домашнє насильство. Так як постійні образи, приниження та залякування зі сторони [PERSON] викликають побоювання за свою безпеку та безпеку дитини, від чого вона не може себе і дитину особисто захистити, тому вона просить заяву задоволити. Представник заявниці [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задоволити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Калуської міської ради подала заяву про розгляд справи у відсутності представника служби у справах дітей Калуської міської ради, заяву [PERSON] підтримують в повному обсязі, а також просили при винесенні рішення врахувати законні права та інтереси дитини [PERSON] , [INFO] (.С. 31). Представник заінтересованої особи: Калуського міського центру соціальних служб Калуської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши доводи учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки про реєстрацію [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Згідно копій витягу та договору купівлі-продажу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] являються співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] ( а.с. 35, 36-37). 08.03.2023 Калуським місцевим центром з надання безплатної вторинної правової допомоги зроблено запит до Калуського відділу поліції в Івано-Франківській області про надання інформації з приводу вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] (а.с.11). З відповіді Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 16.03.2023, наданої на запит Калуського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, вбачається, що [PERSON] , [INFO] жителька [ADDRESS] , неодноразово зверталась до районного відділу поліції з приводу систематичного вчинення домашнього насильства її чоловіком громадянином [PERSON] , [INFO] жителя [ADDRESS] . Вказані звернення зареєстровані в ІКС ІПНП Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, по факту вчинення домашнього насильства [PERSON] 01.02.2023 і 02.02.2023 (а.с. 13). Також щодо [PERSON] були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Крім того, постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.03.2023 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень (а.с. 34). Також постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.04.2023 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення повторного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень (а.с. 33). 01.02.2023, 07.04.2023 працівниками поліції були винесені термінові заборонні приписи стосовно кривдника [PERSON] (а.с.19, 20, 21). 01.02.2023 на [PERSON] було складено форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства через те, що він вчиняв домашнє насильство відносно своєї дружини і дитини (а.с. 22). Згідно комплексного психологічного дослідження проведеного практичним психологом щодо [PERSON] встановлено, що ситуація яка склалася в сім`ї щодо вчинення домашнього насильства [PERSON] негативно впливає на емоційно-вольову сферу заявниці. Жінка активна, комунікабельна, однак притаманний тривожний тип характеру, неспокій, порушення сну, нестійка увага та наявні депресивні стани, а також рекомендовано психотерапевтичну роботу з психологом для усунення тривожності і агресивності. Нормалізувати середовище для зниження відчуття депресивних станів. Надати психологічний захист для повернення базового відчуття безпеки (а.с.23). Крім того було проведено комплексне психологічне дослідження неповнолітнього [PERSON] , яким встановлено, що неповнолітній [PERSON] сором`язливий, наявний тип характеру, нестійка увага, пасивність, неспокій, порушення сну та наявні депресивні стани, а також рекомендовано психотерапевтичну роботу з психологом для усунення тривожності і агресивності. Нормалізувати середовище для зниження відчуття депресивних станів. Надати психологічний захист для повернення базового відчуття безпеки (а.с.24). Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно ч 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права та парва неповнолітнього [PERSON] мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця та неповнолітня дитина дійсно є постраждалими особами від домашнього насильства, а їх кривдником є заінтересована особа [PERSON] , і на підставі досліджених доказів, а саме звернень [PERSON] щодо вчинення домашнього насильства до правоохоронних органів, результатів вирішення таких звернень, комплексних психологічних досліджень, які підтверджують факт застосування психологічного насильства, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними. Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства (психологічне), ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд приходить до висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу ряду обов`язків, передбачених ч. 2 даного Закону та часткового задоволення заяви. При цьому суд враховує те, що [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. На підставі Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,

Outcome: dismissed