Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в обґрунтування заяви вказує, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.06.2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23604729 від 09.07.2008 року. В даному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON] .. Після розірвання шлюбу в жовтні 2019 році відповідач залишив її житловий будинок та проживає в іншому житловому будинку. Однак на даний час він залишається бути зареєстрованим в належному йому житловому будинку. Через його реєстрацію вона змушена оплачувати комунальні послуги в більшому розмірі. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона Відповідачу не чинила. Він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується більше року без поважних причин. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 23 лютого 2023 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрите загальне позовне провадження у справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів у справі, учасниками справи не заявлялися. У судове засідання позивач не з"явилася - подала до суду, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримала, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується повідомленням про вручення повістки рекомендованим листом, причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.06.2008 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23604729 від 09.07.2008 року. В даному житловому будинку зареєстрований мій колишній чоловік [PERSON] .. Після розірвання шлюбу в жовтні 2019 році відповідач залишив житловий будинок та проживає в іншому житловому будинку. Однак на даний час він залишається бути зареєстрованим в належному житловому будинку заявника . Через його реєстрацію [PERSON] змушена оплачувати комунальні послуги в більшому розмірі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 386 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Факт не проживання відповідачів по справі за спірною адресою понад шести місяців без поважних причин підтверджується документами, доданими до позовної заяви. Згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає захист права власності від порушень, не пов"язаних із позбавленням володіння, тобто право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Своїми діями Відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні будинком, порушує право на свій розсуд користуватися та розпоряджатися належним їй на праві приватної власності майном, а тому позовну заяву про визнання особи такою, що втратила право користуватися житлом слід задовольнити .

Outcome: approved