Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач 08.06.2022 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа: Кредитна спілка «Експрес Кредит», про стягнення коштів за кредитним договором у розмірі 2 324 230,51 грн та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що10.12.2020 між КС «ЕКСПРЕС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №КС «ЕК» НП-11026, згідно з яким відповідачу надано кредит для придбання нерухомості в сумі 2 082 100 грн. Кредит був наданий терміном з 10.12.2020 строком до 10.06.2021. [PERSON] поручилася перед КС «Експрес Кредит» за виконання боржником [PERSON] свого обов`язку по повернення кредиту. Позивачка неодноразово отримувала від кредитної спілки листи щодо необхідності погашення боргу, на які [PERSON] не реагував, а [PERSON] сплатила борг у розмірі 2 082 100 грн та відсотки у розмірі 242 130,51 грн. [PERSON] тепер не реагує на прохання позивача повернути їй сплачені кошти за його борговими зобов`язаннями. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.06.2022 справу передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 09.08.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20.10.2022. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати працівникам та відвідувачам суду в укриття розгляд справи у підготовчому засіданні 20.10.2022 було відкладено на 14.12.2022. У підготовчому засіданні 14.12.2022 у зв`язку з неявкою відповідача, враховуючи думку позивача, розгляд справи відкладено на 22.02.2023. У підготовчому засіданні 22.02.2023 представник КС «Експрес Кредит» надала лист щодо факту підтвердження погашення та відсутності претензій до боржника [PERSON] . В результаті проведених підготовчих дій за участі [PERSON] та представника третьої особи [PERSON] було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 02.05.2023. У судове засідання 02.05.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач отримав судову повістку 04.04.2023, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою. [PERSON] 02.05.2023 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник третьої особи Фоменко І.І. 22.02.2023 зверталася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позов [PERSON] просила задовольнити. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 грудня 2020 року між кредитною спілкою «Експрес Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № КС «ЕК`НП-11026 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 082 100 грн зі стром погашення до 10.06.2021 зі сплатою 5% річних (а.с.5-10). В забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № КС «ЕК`НП-11026, між Кредитною спілкою «Експрес Кредит» та [PERSON] було укладено договір поруки №00000104793 (а.с.13). Видача [PERSON] коштів підтверджується видатковим касовим ордером від 10.12.2020 (а.с.19). [PERSON] КС «Експрес Кредит» направляло лист-претензію від 11.01.2022, вимогу про усунення порушення основного зобов`язання від 18.01.2022, за якими вимагалося сплатити борг за кредитним договором (а.с.20, 23). Кредит повернуто повністю 16.05.2021 відповідно до особової картки позичальника (а.с.26). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру [PERSON] сплатила КС «Експрес Кредит» за період січень-травень 2022 року, заборгованість за кредитним договором № КС «ЕК`НП-11026 в загальному розмірі 2 324 230,51 грн (а.с.33-44). Згідно повідомлення КС «Експрес Кредит» від 28.03.2023, кредитна спілка підтвердила факт погашення та відсутність будь-яких претензій до [PERSON] за кредитним договором № КС «ЕК`НП-11026, у зв`язку з виконання [PERSON] фінансових зобов`язань за умовами договору поруки в повному обсязі (а.с.75). За змістом наведеної ч.1 ст. 544 ЦК України, право на зворотну вимогу (регрес) виникає у одного з солідарних боржників до інших лише після виконання ним солідарного обов`язку. Правовий аналіз положень зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені у ній, настають лише в разі повного виконання боржником солідарного обов`язку. З фактичних обставин вбачається, що солідарний обов`язок позивача виник з договору поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 ст. 543 ЦК України визначено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. До кожного з кількох поручителів, які виконали зобов`язання, забезпечене порукою, переходять права кредитора у розмірі частини обов`язку, що виконана ним. (ч. 2 та 3 ст. 556 ЦК України). Отже, відповідно до п. 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 512 та ч. 2 та 3 ст. 556 ЦК України, до позивача як до майнового поручителя, який виконав забезпечене порукою зобов`язання за кредитним договором, перейшли усі права кредитора за цим зобов`язанням в обсязі, який був ним забезпечений та виконаний, тобто в межах суми виконаного ним за боржника зобов`язання. Правовий аналіз норм частин першої та другої статті 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок узгоджується з положенням пункту 3 частини першої статті 512 ІІК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Як вбачається з матеріалів справи, позивач, як поручитель, виконав основне зобов`язання відповідача перед третьою особою, забезпечене порукою в повному обсязі, в результаті чого до нього перейшли всі права кредитора і він набув права на зворотну вимогу (регрес) до відповідача щодо відшкодування сплаченої суми. Одночасно суд вказує, що ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Доказів, які б свідчили про оспорювання будь-ким, або визнання судом недійсними вищезазначених правочинів, матеріали справи не містять. За таких обставин, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих позивачем доказів, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 12 405 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved