Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] (далі ФОП [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 липня 2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі відповідач) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/1238821. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу (мотоцикл) марки «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 19 липня 2019 року о 07 годині 20 хвилин в місті Берестечко Горохівського району Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вданої ДТП транспортному засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а його власнику матеріальної шкоди. Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. В подальшому, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/1238821 від 12 липня 2019 року. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/037/000/19/0097 від 08 серпня 2019 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5297 (п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 65 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №1310 від 08 серпня 2019 року. Таким чином, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 5297 (п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 65 копійок. В той же час, як вбачається з постанови Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року відповідач керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » в стані алкогольного сп`яніння, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 08 серпня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №1310 від 08 серпня 2019 року. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій щодо погашення заборгованості в добровільному порядку зі сторони останнього вчинено не було. Також позивач вказує, що 01 жовтня 2020 року, між ПрАТ «УПСК» (Первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] (надалі ФОП [PERSON] , Новий кредитор) укладено Договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги (надалі Договір), відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор (Позивач) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АО/1238821 від 12 липня 2019 року. Таким чином, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України (п. 8 ч. 2 ст. 16), що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО/1238821. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 09 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 15 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак 10 квітня 2023 року представник позивача подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує повністю із викладених у ньому підстав та просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Судом встановлено, що 19 липня 2019 року о 07 годині 20 хвилин в місті Берестечко Горохівського району Волинської області відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок вданої ДТП транспортному засобу «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, а його власнику матеріальної шкоди. Постановою Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АО/1238821) у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія». У відповідності до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля «ВАЗ-21063», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З огляду на вищевказане, власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АО/1238821 від 12 липня 2019 року. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/037/000/19/0097 від 08 серпня 2019 року ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5297 (п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 65 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №1310 від 08 серпня 2019 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» склав 5297 (п`ять тисяч двісті дев`яносто сім) гривень 65 копійок. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Водночас, як вбачається з постанови судді Горохівського районного суду Волинської області від 16 вересня 2019 року по справі №155/831/19, відповідач керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та здійснив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ-968М» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка спричинила цю шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вищезазначене в розумінні ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України, у Відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом №АО/1238821. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 08 серпня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №1310 від 08 серпня 2019 року. Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що в розглядуваному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований компетентними правоохоронними органами, страховик виконав покладений на нього законом та договором обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, у зв`язку з чим страховик ПрАТ «УПСК» на підставі ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Разом із тим, 01 жовтня 2020 року між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] був укладений договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, за умовами якого ПрАТ «УПСК» відступило (передало), а ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «УПСК» по договорам страхування, зокрема, за страховим актом №ОЦ/037/000/19/0097 від 08 серпня 2019 року, боржник [PERSON] . Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитору переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права, враховуючи, що позивач на підставі договору про відступлення права вимоги отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача збитків в порядку регресу. Крім того, згідно з ст. 57 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями ст. 137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень позивач надав копію свідоцтва адвоката Самойленка П.М. про право заняття адвокатською діяльністю та платіжні доручення від 11 листопада 2022 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Разом з тим, на позивачем, ні його представником не долучено до матеріалів позову договору про надання правової допомоги, акта здачі-прийняття робіт, тощо на підтвердження надання професійної правничої допомоги, порядку обчислення гонорару та його сплати. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відсутність вищевказаних документів є підставою для відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 гривень. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише судовий збір в розмірі 1073,60 гривні. На підставі викладеного,

Outcome: approved