Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

21 грудня 2022 року [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася\~до суду з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 18 червня 2021 року близько 8 год 00 хв. на а/д Н-11 сполученням «Дніпро-Миколаїв», в напрямку с. Михайлівка до смт. Казанка, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпечуваного автомобіля марки «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева. Внаслідок чого, пасажир автомобіля «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] [PERSON] , тобто батько позивача [PERSON] , а також водій автомобіля [PERSON] , отримали тілесні ушкодження від яких померли на місці пригоди. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2021 року за №12021152270000156, за обвинуваченням [PERSON] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.\~286\~КК\~України\~- закрито на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України. Цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», поліс №204373374. Позивач - [PERSON] , [INFO] , була дочкою покійного і на момент дорожньо-транспортної пригоди (18 червня 2021 року) була студентом та навчалась у студії по підготовці акторських кадрів при національному заслуженому академічному ансамблі танцю України ім. П.Вірського, а також була на утриманні свого батька і має право на страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника. З цього приводу позивач [PERSON] безпосередньо зверталася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування, але відповідачем було відмовлено у виплаті зазначеного страхового відшкодування та роз`яснено, що оскільки остання на дату настання страхового випадку була вже повнолітньою працездатною особою та оскільки Товариству не надано інформації щодо доходів потерпілого за попередній календарний рік, а також документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, у Товариства немає правових підстав для сплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника. Вказане рішення відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо відмови у виплаті позивачу [PERSON] страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника на думку представника позивача суперечить закону, оскільки позивач [PERSON] є єдиною непрацездатною особою, яка підпадає під дію п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.1200 ЦК України. Посилаючись на викладене, представник позивача просила стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] 216000 грн страхового відшкодування пов`язаного із смертю потерпілого. Ухвалою Казанківського\~районного суду\~Миколаївської області\~від 13 січня 2023\~року у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи з повідомлення (викликом) сторін. 14 лютого 2023 року представник відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант», у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що на підставі розгляду документів щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталось 18 червня 2021 року, з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом 204373374, Товариством було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку зі смертю потерпілого [PERSON] . Так, 02 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» було сплачено: [PERSON] моральну шкоду в розмірі 24000 грн; [PERSON] моральну шкоду в розмірі 24000 грн; [PERSON] моральну шкоду та витрати на поховання в розмірі 44000 грн, всього Товариством було сплачено 92000 грн. Оскільки позивач [PERSON] на дату настання страхового випадку була вже повнолітньою працездатною особою та оскільки Товариству не було надано інформацію щодо доходів потерпілого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, а також документ, що підтверджує перебування на утриманні потерпілого, у Товариства не було правових підстав для сплати страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, а тому останній було відмовлено у сплаті зазначеного вище страхового відшкодування. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з Товариства на її користь страхового відшкодування пов`язаного із смертю потерпілого в розмірі 216000 грн у вигляді одноразової виплати є незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами, що відповідає вимогам п.27.2. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ч.1 ст.1200 та ч.1 ст.1202 ЦК України. Для відступу від загального порядку, за яким передбачено відшкодування шкоди щомісячними платежами, заявник повинен вказати на наявність підстав, з якими Закон пов`язує можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, але позивачем [PERSON] в позовній заяві не вказано на наявність підстав, які б давали можливість виплати відшкодування одноразовим платежем, тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 06 квітня 2023 року представником позивача [PERSON] , в порядку ст.179 ЦПК України, подано до суду відповідь на відзив, в якій представник позивача просила суд відхили доводи відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» Білинової А.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суд за допомогою власних технічних засобів та постановлено проводити судове засідання у справі, яке відбудеться\~о 10\~год 00\~хв 25 квітня 2023 року\~ за участю представника відповідача у режимі відеоконференції\~за допомогою програмного забезпечення «EasyCon». У судовому засіданні представник позивача Ієговська А.О. позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. \~Відповідач ТДВ\~СК «Альфа-Гарант»\~явку свого\~представника у\~судове засідання\~не забезпечило,\~про час,\~дату і\~місце його\~проведення було\~повідомлене належним\~чином,\~про причини\~неявки суду\~не повідомило.\~Представник відповідача\~ТДВ СК\~«Альфа-Гарант» Білинова А.В., яка подала клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у судове засідання призначене в режимі відеоконференції не з`явилася, про технічну неможливість участі у відеоконференції поза приміщення суду не повідомила. Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 18 червня 2021 року близько 08 год 00 хв., водій [PERSON] , [INFO] , у порушення Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, із відповідними змінами та доповненнями (далі - ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Тоуоtа» моделі «Саmгу» номерний знак [NUMBER] , 1997 року випуску, в якому також рухався пасажир [PERSON] , [INFO] , в світлу пору доби, рухався по чистій, без вибоїн та пошкоджень проїжджій частині авто дороги Н-11, «Дніпро-Миколаїв», в напрямку від с. Михайлівка до смт. Казанка, в межах Баштанського (колишнього Казанківського) району, Миколаївської області. Авто дорога Н-11 «Дніпро-Миколаїв», в місці пригоди призначена для руху в двох напрямках, має по одній смузі в кожному напрямку руху, зустрічні потоки розділені дорожньою розміткою 1.1 Розділу 34 ПДР України. Рухаючись в обраному напрямку, в районі 135 км авто дороги Н-11, водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 12.1 ПДР України, а саме: був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не контролював рух керованого ним транспортного засобу, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїжджої частини в попутному напрямку руху із подальшим наїздом на нерухому перешкоду у виді дерева. Внаслідок зіткнення транспортного засобу з нерухомою перешкодою у виді дерева пасажир автомобіля [PERSON] , [INFO] , отримав тілесні ушкодження у виді: дрібних саден в області правої половини обличчя, синця в області правого ока, забою м`яких тканин в лобно-тім`яній області, поперечного перелому кісток основи черепу, рани на зовнішньо-бічній поверхні н/3 правого плеча, перелому грудини в н/3, перелому хребта в грудному відділі у вигляді розриву між хребцевого диску між 7 та 8 грудними хребцями з пошкодженням спинного мозку, перелому 1-8 ребер з права і переломів 2-9 ребер з ліва по лопаточним лініям, перелому правої ключиці в с/з, 1500 мл. рідкої крові в правій плевральній порожнині, вогнищеві крововиливи в області коренів легень та утримуючих зв`язок печінки. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] помер на місці події. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм [PERSON] вимог п.п.2.3 «б», 12.1 ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в селищі міського типу Казанка Казанківського району Миколаївської області, про що 23 червня 2021 року складено відповідний актовий запис №170, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Казанківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23 червня 2021 року (копія) (а.с.41). Відповідно до висновку експерта за №75 від 19 липня 2021 року, смерть потерпілого [PERSON] , [INFO] , настала від переломів численних ділянок тіла. Всі наявні ушкодження утворились, найбільш вірогідне одномоментно, від травматичної дії (удару і струсу) якихось тупих твердих предметів, можливо 18 червня 2021 року внаслідок ДТП (травма в салоні автомобіля при зіткненні з перешкодою) (копія) (а.с.38-40). Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 25 листопада 2021 року кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 червня 2021 року за №12021152270000156, за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2\~ст.286\~КК\~України,\~- закрито, на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України. Ухвала набрала законної сили 03 грудня 2021 року (копія) (а.с.37-38). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Camry» номерний знак [NUMBER] [PERSON] застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу страхування №204373374, діючий станом на 18 червня 2021 року (а.с.40 зворот). Позивач [PERSON] , [INFO] , доводиться померлому [PERSON] дочкою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Казанківського районного управління юстиції в Миколаївській області від 05 червня 2001 року (копія) (а.с.43). На час загибелі [PERSON] його дочка позивач [PERSON] досягла віку 20 років та навчалася у Студії по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Петра Вірського за спеціальністю артистка балету з 01 вересня 2020 року (наказ №34 від 31 серпня 2020 року). Термін навчання 2 роки, що підтверджується довідками виданими Студією по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Петра Вірського за вих.№22/СВ від 21 лютого 2022 року (копія) (а.с.46) та за вих.№24/СВ від 29 березня 2023 року (копія) (а.с.102). Позивач [PERSON] є єдиною особою, яка має право на страхове відшкодування шкоди, завданою смертю потерпілого у розумінні положень ст.1200 ЦК України, оскільки перебувала на утриманні померлого [PERSON] та отримувала пенсію пов`язану з втратою годувальника, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, з якої вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області і отримує пенсію в разі втрати годувальника. Сума пенсії за період з 01 червня 2021 року по 30 червня 2022 року складає 46346 грн (а.с.46 зворот). 03 серпня 2022 року позивач [PERSON] повідомила ТДВ СК «Альфа-Гарант» про настання страхового випадку та звернулась із заявами на виплату страхового відшкодування пов`язаного із моральною шкодою, у розмірі 24000 грн та на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, у розмірі 216000 грн (копії) (а.с.48, 48 зворот). 02 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» виплатило [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрат на поховання на загальну суму 92000 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №31517, 31512, 31516 від 02 листопада 2022 року (копії) (а.с.78-80). Виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок втрати годувальника, страховик ТДВ СК «Альфа-Гарант» - [PERSON] не здійснив у зв`язку з відсутністю довідки про доходи потерпілого за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, а також у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого (копія) (а.с.50-51). Згідно довідки форми ОК-5 [PERSON] , [INFO] , сформованої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області із Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що за період з 01 червня 2020 року по 30 червня 2021 року [PERSON] , [INFO] , отримав дохід у вигляді заробітної плати, у розмірі 144025 грн 22 коп. (а.с.63-64). Відносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані\~Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У\~статті 3 Закону №1961-IV\~визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 23.1\~статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. В постанові від 05 грудня 2022 року у справі №304/936/19 (провадження №61-12719сво20) Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду сформулювала такі правові висновки. Згідно з пунктом 22.1\~статті 22 Закону №1961-IV\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.2\~статті 27 Закону №1961-IV\~передбачено, що страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених\~законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме на\~статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Згідно з частиною першою\~статті 1200 ЦК України\~у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Частиною першою\~статті 1202 ЦК України\~передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Положення статей 1200 та 1202\~ЦК України\~закріплено у параграфі 2 «Відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю» глави 82 «Відшкодування шкоди» Книги п`ятої «Зобов`язальне право». Тлумачення положень статей 1200 та 1202\~ЦК України\~дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого. Положеннями пункту 36.2\~статті 36 Закону № 1961-IV\~передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. У системному зв`язку зі статтями\~1200,\~1202 ЦК України\~положення пункту 27.2 статті\~27\~та пункту 36.2 статті\~36 Закону № 1961-IVщодо строків відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, необхідно розуміти таким чином: страховик (у випадках, передбачених\~Законом, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами шляхом виплати страхових сум щомісячними платежами; перший платіж здійснюється не пізніше, ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Крім цього, пунктом 27.5\~статті 27 Закону № 1961-IV\~передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Отже, вказаною нормою передбачено право страховика (у випадках, передбачених\~Законом, - МТСБУ), а не обов`язок відшкодувати шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, шляхом здійснення одноразової виплати. Разом із тим, відповідно до абзацу другого частини першої\~статті 1202 ЦК України\~за наявності обставин, які мають істотне значення, та із урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоду, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що основу цивільного законодавства України становить\~Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є\~ЦК України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та цього\~Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до\~Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до\~ЦК України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до\~ЦК України\~(частини перша та друга\~статті 4 ЦК України). 01 січня 2004 року набрав чинності\~ЦК України, прийнятий 16 січня 2003 року, тоді як\~Закон № 1961-IV\~був прийнятий 01 липня 2004 року та набрав чинності 01 січня 2005 року. Положення частини першої\~статті 1198 ЦК України\~діє у незмінній редакції з часу набрання чинності цим Кодексом. Так само незмінними залишаються положення\~статті 25 Закон № 1961-IV. Оскільки парламент прийняв окремий\~Закон № 1961-IV\~після\~ЦК України, то його положення не мали би суперечити приписам зазначеного\~Кодексу. Пунктом 27.2\~статті 27 Закону № 1961-IV\~передбачено, що страховик (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом\~на день настання страхового випадку. Прийняття законів, які регулюють одно предметні цивільні відносини інакше, ніж\~ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього\~Кодексу\~(аналогічний підхід зайняв Конституційний Суд України у Рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 у справі № 1-7/2012 за конституційним зверненням громадянки [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення частини четвертої\~статті 3 Закону України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва»\~(справа про заборону розірвання договорів інвестування житлового будівництва) (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини). Отже, якщо\~ЦК України\~та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу\~закону України, містять одно предметні положення різного змісту, то пріоритетними є положення\~ЦК України. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах: від 22 червня 2021 року у справі\~№334/3161/17, провадження №14-188цс20 (пункт 17), від 18 січня\~2022 року у справі №910/17048/17, провадження №12-85гс20 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21. Як вже встановлено матеріалами справи, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (страхового випадку), яка сталася [INFO] , настала смерть потерпілого [PERSON] . На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була студенткою та навчалася у Студії по підготовці акторських кадрів при Національному заслуженому академічному ансамблі танцю України імені Петра Вірського, не досягла 23 років, та фактично перебувала на утриманні [PERSON] , у зв`язку з навчанням, у розумінні положень частин 1, 2 статті 1200 ЦК України мала право на одержання утримання на день смерті батька та у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, заподіяну смертю потерпілого. На день настання страхового випадку розмір мінімальної заробітної плати складав 6000 грн (ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»). За таких\~обставин,\~суд приходе\~висновку про\~те,\~що з\~відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» слід стягнути на користь [PERSON] страхове відшкодування, у зв`язку з втратою годувальника, у розмірі 216000 грн (36 мінімальних розмірів заробітної плати х 6000 грн). \~ Щодо розподілу судових витрат. Частиною 1\~ст.141\~ЦПК України визначено, що\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з другої сторони на користь осіб, які його понесли. Враховуючи те, що позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору в силу п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відтак судовий збір підлягає стягненню з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» в дохід держави. Оскільки ціна позову становила 216000 грн., то станом на час подання позову до сплати підлягав судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, що становить 2160 грн. Відповідно\~до вимог\~ст.141\~ЦПК України\~з відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» належить стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 2160 грн.

Outcome: approved