Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Адвокат Бражник Денис Сергійович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся із вищевказаним позовом до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому просив визнати виконавчий напис, таким, що не підлягає виконанню. Мотивуючи свою заяву тим, що [PERSON] дізналася, що відносно неї відкрито виконавче провадження відкритому на підставі виконавчого напису від 05.04.2021 року за № 16772, вчиненому ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Остапенко Євгеном Михайловичем. Зазначив, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, не правомірно відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису. Вказав, що матеріали виконавчого провадження не містять копії договору про відступлення права вимоги № 2241/К від 07.05.2020 року, що дає підстави ставити під сумнів право відповідача на стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором. Акцентував увагу суду, що позивачка не визнає заявлену вимогу кредитором - відповідачем до стягнення суму заборгованості, не зрозуміло яким чином та на яких підставах були нараховані відсотки зазначені у виконавчому написі. Зауважив, що будь-яких повідомлень про порушення кредитних зобов`язань чи вчинення виконавчого напису позивачка не отримувала, а отже у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати заявлену відповідачем до стягнення заборгованість безспірною. Судові витрати зі сплати судового збору просив покласти на відповідача та відшкодувати витрати в сумі 9000 гривень на правову допомогу адвокату. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.03.2023 року справу прийнято до розгляду, та відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк відповідачу на підготування відзиву та витребувано докази у третьої особи. Позивачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, через канцелярію суду подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог. Проти заочного рішення не заперечувала. Відповідача належним чином повідомлено про день час та місце розгляду справи, його представники до суду не з`явилися, скористалися правом подання відзиву в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та розглядати справу без участі їх представників. Зазначили, що ними виконано вимоги, передбачені п. 2 Постанови КМУ від 19.06.1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а сам: 1) оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 16772, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК`ЄАПБ» заборгованості в розмірі 20 130, 52 грн., не підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість, можна вважати безспірною. Акцентували увагу суду, що строк позовної давності для вчинення виконавчого напису нотаріусом не порушено, оскільки загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Як вбачається із змісту виконавчого напису від 05.04.2021 року приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі за № 16772, правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ`ДЕЛЬТА БАНК» є ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору № 2241/К відступлення прав вимоги від 07.05.2020 року, тобто строк для звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису перебуває у межах з 07.05.2020 року по 07.05.2023 року, таким чином право вимоги у відповідача виникло 07.05.2020 року і до моменту звернення відповідача до нотаріуса для вчинення виконавчого напису 05.04.2021 року минуло менше трьох років. Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 9000 гривень зазначили, що ці витрати є не співмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Більш того стороною позивача не надано договір про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції на підтвердження оплати правової допомоги, які були б оформлені у встановленому законом порядку, також відсутній детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу. Третя особа ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Остапенко Євген Михайлович повідомлений належним чином про день, час та місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, будь - які клопотання та документи на адресу суду від нього не надходило. ПРИВАТНИЙ ВИКОНАВЕЦЬ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Селезньов Максим Олександрович вважається належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, будь - яких клопотань на адресу суду не направив. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Приписами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України встановлено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 05.04.2021 року ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Остапенко Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис № 16772, яким запропоновано стягнути з [PERSON] за період з 07.05.2020 року по 31.03.2021 року включно суму в розмірі: 11664, 92 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 8415, 60 гривень - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 50, 00 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума становить 20130, 52 гривень ( а.с. 12). ПРИВАТНИМ ВИКОНАВЦЕМ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Селезньовим Максимом Олександровичем 13.05.2021 року на підставі спірного виконавчого напису було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про примусове виконання виконавчого напису приватним нотаріусом (а.с. 13-15). Постановою ПРИВАТНОГО ВИКОНАВЦЯ ВИКОНАВЧОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Селезньова Максима Олександровича від 19.07.2021 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника - [PERSON] ( а.с. 16-18). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчиняючи 05.04.2021 року виконавчий напис № 16772, ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КИЇВСЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Остапенко Євген Михайлович неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Вказана позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 21745 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в Постанові від 21 вересня 2021 року справа № 910/10374/17. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими , що підлягають задоволенню. За правилами ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням задоволення позову, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1073, 60 гривень. Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно ч.1,2ст. 137 витрати,пов`язані з правничою допомогою адвоката,несуть сторони,крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката,в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою,включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо,а також вартість послуг помічника адвоката визначаються з гідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 09.01.2023 року укладеним між [PERSON] та адвокатом Бражником Денисом Сергійовичем визначено порядок надання правової допомоги та зокрема п.7 визначено гонорар адвоката в розмірі 9000 гривень та детальний опис (акт) виконаних робіт адвокатом (а.с. 6-23; 25). З наданої до суду квитанції № 53 від 08.03.2023 року [PERSON] сплатила відповідно до договору № 211 від 09.01.2023 року 9000 гривень АБ «Бражник і партнери» (а.с.26). Щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 9 000,00 грн. є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих послуг. Суд зменшуючи розмір витрат на правову допомогу враховує ті обставини, що дана справа є справою незначної складності, по даній категорії справ склалася усталена судова практика, неодноразово висловлена позиція Верховного Суду, а тому, на думку суду, підготовка позову та інших процесуальних документів по справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи. Таким чином, з урахуванням критерію співмірності зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом виконання відповідних робіт, а також у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню сума витрат, пов`язаних з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Outcome: approved