Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є сином [PERSON] . 27.07.2006 [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла своєму синові [PERSON] . Після смерті матері [INFO], [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса ЛМНО Львівської області Давидчак С.В. щодо відкриття спадкової справи. Листом-відмовою від 07.02.2023 №06/01-16 йому було відмовлено у відкритті спадкової справи у зв`язку із пропущенням строку для подачі документів на відкриття спадкової справи. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для належного оформлення спадщини. Встановлення факту постійного проживання породить для нього певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту постійного проживання не існує. Зазначає, що факт постійного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується довідкою ОСББ «Кульчицької-9» від 13.02.2023 та поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Просить суд заяву задоволити. Заявник та його представник в судовому засіданні заяву підтримали, дали пояснення аналогічно наведеними в заяві та просили таку задоволити. Представник ЛМР зазначив, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Заінтересована особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Львівської області Давидчак С.В. в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення заявника та його представника, представника ЛМР, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що 27.07.2006 [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, згідно якого на випадок її смерті все її майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає своєму синові [PERSON] , 1956 року народження /а.с. 4/. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] /а.с. 6/. Судом також встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином померлої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.8/. Після смерті матері заявник звернувся до приватного нотаріуса ЛМНО Львівської області Давидчак С.В. із заявою про відкриття спадкової справи та прийняття спадщини, однак листом-відмовою від 07.02.2023 останньому було повідомлено, що у зв`язку із пропущенням строку для подачі документів на відкриття спадкової справи та оформлення своїх спадкових прав, йому необхідно звернутися до суду за захистом його прав та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини /а.с. 7/. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. З роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, вбачається, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З пояснень заявника встановлено, що [PERSON] постійно проживав з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , доглядав її, вів з нею спільне господарство, а коли мати померла, займався її похованням. На підтвердження факту спільного проживання заявником подана довідка ОСББ «Кульчицької-9» від 13.02.2023, згідно якої [PERSON] , [INFO] , постійно проживав і надалі проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] та доглядав за своєю матір`ю [PERSON] до моменту смерті [INFO] /а.с. 14/. Дану обставину в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Виходячи із наведеного, суд вважає, що заявник [PERSON] та його матір [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті останньої, спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , а тому заяву [PERSON] слід задовольнити, бо встановлення даного факту породжує для нього певні правові наслідки.

Outcome: approved