Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд скасувати рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Молчанова С.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36449744 від 03.08.2017 12:15:47; скасувати рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова Сергія Олександровича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36449016 від 03.08.2017 11:56:04; визнати за позивачем право іпотекодержателя за Договором іпотеки № 11143771000/1, посвідченим 18.04.2007 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дербіною Р.С., за реєстровим № 747, зокрема, на внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про обтяження іпотекою та забороною нерухомого майна, а саме: квартири, загальною площею 70,4 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11143771000. В забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 11143771000/1 від 18.04.2007 року, за яким предметом іпотеки була квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на яку було накладено заборону відчуження. 08.12.2011 року між AT «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до умов якого AT «Дельт Банк» набуло статусу кредитора за Кредитним договором та статусу іпотекодержателя за Іпотечним договором. 10.07.2020 року відбувся аукціон з продажу активів AT «Дельта Банк», до складу якого увійшли, зокрема, права вимоги за зазначеними Кредитним та Іпотечним договорами. Таким чином, ТОВ «ФК «Інвент» набуло право вимоги до Позичальника за Кредитним договором та до Іпотекодавця за Іпотечним договором, на підставі Договору про відступлення прав вимоги № 2300/К від 06.08.2020 року. ТОВ «ФК «Інвент» нотаріусом було відмовлено у внесені відповідного запису до Державного реєстру про зміну іпотекодержателя на ТОВ «ФК «Інвент», у зв`язку з припиненням іпотеки 03.08.2017 року на підставі рішення суду (номер документа: справа № 2-2087/13; дата документа: 17.04.2013; видавник: Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська). З метою ознайомлення з даним рішенням суду, ТОВ «ФК «Інвент» звернулось до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, однак отримало інформацію, що в провадженні суду справа 2-2087/13 не перебувала та не перебуває. Але 03.08.2017 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Молчановим С.О., на підставі неіснуючого рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 17.04.2013 року по справі № 2-2087/13, було прийнято рішення, яким внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими припинено записи про обтяження іпотекою та забороною вказаного в Іпотечному договорі майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . З інформації, яка міститься в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що 07.11.2017 року право власності на предмет іпотеки перейшло до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири. Так, запис про припинення обтяження іпотекою внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36449744 від 03.08.2017 12:15:47, а запис про припинення обтяження забороною на нерухоме майно внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36449016 від 03.08.2017 11:56:04. Правонаступником припиненої Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» є Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради. Таким чином, вищенаведені рішення державного реєстратора безпосередньо стосуються прав та інтересів ТОВ «ФК «Інвент», адже виключає можливість задоволення його кредиторських вимог за рахунок Предмету іпотеки. Враховуючи, що зобов`язання за Кредитним договором не припинилися в наслідок їх не виконання, позивач правомірно набув прав вимоги за кредитним договором, тому звернувся до суду за захистом своїх прав. 01.02.2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 30.08.2022 року було постановлено перейти від розгляду справи у спрощеному провадженні до розгляду справи за правилами загального провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 06.12.2022 року цивільна справа була прийнята до розгляду суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Шендриком К.Л., у зв`язку з перебуванням судді Замкової Я.В. на лікарняному. Ухвалою від 06.04.2023 року підготовче судове засідання по справі було закрито. Сторони у судове засідання не з`явились. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення розгляду справи сповіщений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання сповіщений належним чином. У відзивах на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третіх осіб [PERSON] та [PERSON] адвокат Юрочкін Ю.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. 11.05.2022 року та 12.09.2022 року представник відповідача - Департаменту адміністративних\~послуг та\~дозвільних процедур\~Дніпровської міської\~ради - подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог внаслідок спливу строку позовної давності та проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні. На обґрунтування відзиву зазначено, що державним реєстратором, відповідно до вимог закону, було прийнято рішення про державну реєстрацію на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.04.2023 року по справі 2-2087/13, що мала відбиток печатки суду. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за адресою: [ADDRESS] містяться відомості про право власності за [PERSON] , згідно з договором купівлі-продажу. Отже, позовні вимоги стосуються прав та інтересів [PERSON] як теперішнього власника за відплатним договором. Посилаючись на ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Тому зазначають, що наявний спір про право з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Проте позивач обрав не вірний спосіб захисту свого права, оскільки позов не містить вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, за наявності спору про право вважають, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мають виступати по справі у якості відповідачів. Щодо пропуску строку давності вказують, що для ПАТ «Дельта банк» перебіг позовної давності розпочинається від 17.04.2013 року (рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 17.04.2013 по справі 2-2087/13, або від 17.04.2017 року (строк виконання основного зобов`язання за договором). Згідно ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Інвент» є правонаступником ПАТ «Дельта банк», то застосовується загальний строк позовної давності у три роки. Отже строк позовної давності закінчився 18.04.2020 року, тому вважають що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~24.01.2023 року представник третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] адвокат Юрочкін Ю.В. подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що він повністю підтримує зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву заперечення. Також зазначив, що [PERSON] на законних підставах, згідно ст. 328 ЦК України, на підставі нотаріально посвідченого 07.11.2017 року договору купівлі-продажу, набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Її право власності на об`єкт нерухомості було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11143771000 від 18.04.2007 року (а.с.7-10), відповідно до якого банк надав останньому 17970 доларів США кредитних коштів з терміном повернення не пізніше 17.04.2017 року. 18.04.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , який діяв на підставі довіреності від [PERSON] уклали Договір іпотеки № 1114377100/1 (а.с. 11-13), відповідно до якого кредитний договір № 11143771000 від 18.04.2007 року був забезпечений предметом іпотеки квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги (а.с. 112-131), відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 11143771000 від 18.04.2007 року та Договором іпотеки № 1114377100/1, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Відповідно до Договору № 2300/К про відступлення прав вимоги від 06.08.2020 року (а.с.16-25), ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ФК «Інвент», а ТОВ «ФК «Інвент» набуло права вимоги до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 11143771000 від 18.04.2007 року та Договором іпотеки № 1114377100/1, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 07.11.2017 року (а.с. 45-46), [PERSON] , діючи в інтересах [PERSON] , продав [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 33-44), квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2017 року належить [PERSON] . Частиною 4 ст. 84 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які, у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову, ефективності обраного способу захисту обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Зазначене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) та у справі № 823/2042/16 від 04.09.2018 року. Зазначений ТОВ «ФК «Інвент» відповідач Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради є неналежними відповідачем, з огляду на положення\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Частиною 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та\~порядок державної реєстрації прав\~визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У пункті 31 постанови Великої Палати Верховного Суду\~від 23 січня 2019 року у справі № 911/1681/18 зазначено, що: «спір про скасування рішення, запису щодо скасування права власності на об`єкт нерухомого майна має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав на спірний об`єкт нерухомості. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора як співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушенні прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру». У пунктах 36-38 постанови Великої Палати Верховного Суду\~від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц вказано, що: «державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі № 570/3439/16-ц стосовно внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності на житловий будинок і земельну ділянку за третьою особою. Належним відповідачем у такій справі має бути третя особа, з якою позивач, на її думку, має право спільної сумісної власності на вказані об`єкти. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Отже, помилковими є висновки судів першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позов до державного реєстратора про відновлення шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію права власності третьої особи на житловий будинок і земельну ділянку». Аналогічні висновки містяться у постановах\~Великої Палати Верховного Суду\~від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц; від 17 квітня 2018 року у справі №\~523/9076/16-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень та які були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки ТОВ «ФК «Інвент», звертаючись до суду з позовом, зазначив неналежного відповідача, при цьому [PERSON] , як позичальник за кредитним договором та сторона в іпотечному договорі, який діяв від імені [PERSON] , та [PERSON] , як власник спірної квартири, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки та яка набула статус іпотекодавця, не були залучені в якості відповідачів (співвідповідачів). На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: dismissed