Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що вона є власником земельної ділянки площею 1,5548 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, кадастровий номер 1825085200:04:000:0312 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 140711, яку на підставі договору оренди №83 від 04.09.2014, укладеного терміном на 5 років, з правом пролонгації, вона передала відповідачеві на умовах, визначених в договорі. Всупереч умовам договору оренди відповідач виплатив орендну плату позивачеві лише в 4 кварталі 2016 року. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди землі щодо виплати орендної плати порушує права позивача щодо вільного володіння, використання та розпорядження належною земельною ділянкою. Ухвалою суду від 02.03.2023 відкрито спрощене провадження у даній справі без виклику сторін, копію позовної заяви разом із додатками та копією ухвали направлено відповідачеві, однак поштова кореспонденція не була вручена адресату і повернулася з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 16, 17). Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, клопотань про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,5548 га цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, кадастровий номер 1825085200:04:000:0312 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 140711 (а.с. 5-6). 04.09.2014 сторони уклали договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 5 років, з правом пролонгації, і орендодавець [PERSON] передала, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано 26.12.2014 (а.с. 7-9, 10). Пунктом 2.4 договору передбачено, що строк виплати орендної плати оплачується щорічно не пізніше 31 грудня поточного року, за поточний рік. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (п. 9.1 договір). Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків, [PERSON] лише в 4 кварталі 2015 року та в 4 кварталі 2016 року отримала від ТОВ «ШЕРЕМЕТЬЄВ-АГРО» кошти у сумі 1786,89 грн. та 2144,27 грн. за надання майна у лізинг (а.с. 11-12). Доказів на спростування зазначених відомостей відповідачем суду не надано. Відповідно до статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. За правилами частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Тобто, зазначені положення закону вимагають саме систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Суд установив, що відповідач систематично не сплачує позивачеві орендну плату за договором, та дійшов висновку про порушення відповідачем визначених Законом України «Про оренду землі» та договором оренди землі прав орендодавця. Згідно зі статтею 141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, систематична несплата орендної плати. Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України визначено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішення суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Аналогічна норма закріплена і в статті 31 Закону України «Про оренду землі». Зазначені вище положення закону повністю відповідають захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини та основних свобод, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства. Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.11.1991 року «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії», в якому розкрито зміст захисту права власності та зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на «законне сподівання» можливістю користуватися своєю власністю. Зазначені сподівання, тобто те, на що розраховувала позивач, відповідачем було порушено. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЕРЕМЕТЬЄВ-АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки підлягають задоволенню.

Outcome: approved