Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] (надалі позивач) 18.08.2022 звернулась до суду із позовом до Тернопільського ліцею\~№21\~-\~спеціалізована мистецька\~школа імені\~Ігоря Герети\~Тернопільської міської\~ради Тернопільської\~області,\~Тернопільської обласної\~ради,\~у якому\~просить суд\~визнати незаконним\~та скасувати наказ директора Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети №202-К від 28.08.2018 про звільнення позивача з роботи, поновити позивача на роботі в Тернопільській обласній експериментальній школі мистецтв імені Ігоря Герети та стягнути з відповідачів на\~користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працювала з 02.09.2002 по 30.08.2018 в Тернопільській обласній експериментальній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача по класу гітари. 28.03.2018 Тернопільська обласна рада ухвалила рішення №930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». 28.08.2018 наказом директора Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети №202-К позивача звільнено з роботи на підставі п. 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із реорганізацією. Однак, постановою Верховного Суду від 08.06.2022 скасовано рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018. Так як підстава для видачі наказу про звільнення (рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018) скасована, то й наказ про звільнення з роботи є незаконний. Про рішення Верховного Суду позивач взнала лише 08.08.2022 з сайту Верховного Суду. Тому, вважає що строк на оскарження наказу про звільнення слід рахувати саме з цієї дати. Ухвалою судді від 29.08.2022 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 07.09.2022 відкрите провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10.10.2022 судом отримано відзив представника Тернопільського ліцею\~№21\~-\~спеціалізована мистецька\~школа імені\~Ігоря Герети\~Тернопільської міської\~ради Тернопільської\~області на позов, згідно якого представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити, у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку на оскарження свого звільнення з роботи, передбаченого статтею 233 КЗпП України. Даний строк розпочався з дня ознайомлення позивача із наказом про звільнення, а саме 30.08.2018. А з позовом позивач звернулась через майже чотири роки. Та обставина, що позивач взнала про постанову Верховного Суду, якою скасовану правову підставу наказу про звільнення, лише 08.08.2022 не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, так як у позивача не було жодних об`єктивних перешкод оспорити в судовому порядку своє звільнення у місячний строк з дня ознайомлення із наказом про звільнення. 20.10.2022 представник позивача надав суду відповідь на відзив, згідно якої зазначає, що місячний строк на звернення до суду позивачем пропущений з поважних причин, а саме не знання, що рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018 є незаконним. І лише після скасування цього рішення Верховним Судом, позивач взнала про своє порушене право. Окрім цього, 01.11.2022 представник позивача подав суду письмову заяву про поновлення строку звернення до суду з підстав, які вже вище наведені у стислому змісті позовної заяви та відповіді на відзив. 16.11.2022 до суду надійшов відзив Тернопільської обласної ради, згідно якого відповідач заперечує, що є належним відповідачем, так як оспорюваного наказу про звільнення не видавав. Також, не зважаючи на те, що Верховним Судом скасовано рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018, рішення державного реєстратора від 06.09.2018 про реєстрацію припинення Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети є чинним. І за таких обставин поновлення позивача на роботі є неможливим. Окрім того, позивачем пропущено місячний строк звернення до суду без поважних причин, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та заяві про поновлення строку звернення до суду. Представник відповідача Тернопільського ліцею\~№21\~-\~спеціалізована мистецька\~школа імені\~Ігоря Герети\~Тернопільської міської\~ради Тернопільської\~області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач Тернопільська обласна рада не забезпечив участь представника в судовому засіданні, однак у відзиві просив розглянути дану справу без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач з 02.09.2002 по 30.08.2018 працювала в Тернопільській обласній експериментальній школі мистецтв імені Ігоря Герети на посаді викладача по класу гітари, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Згідно довідки Тернопільського ліцею\~№21\~-\~спеціалізована мистецька\~школа імені\~Ігоря Герети\~Тернопільської міської\~ради Тернопільської\~області №02/12-87 від 03.04.2023, заробітна плата позивача (нарахована) у 2018 році склала, зокрема, за травень 9238,65 грн, за червень 13072,06 грн. (в т.ч. 4264,00 грн. матеріальна допомога і 1417,18 грн. відпускні), за липень 8786,55 грн. відпускних, за серпень 73399,24 грн. (в т.ч. 5668,74 грн. відпускних, 59520,30 грн. компенсації відпускних, 5270,63 грн. вихідна допомога). 28.03.2018 Тернопільська обласна рада ухвалила рішення №930 «Про реорганізацію шляхом злиття Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради Тернопільської області у спеціалізовану комплексну школу мистецтв імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради». Відповідно до наказу директора Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети №202-К від 28.08.2018 позивача з 30.08.2018 звільнено з роботи на підставі п. 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із реорганізацією шляхом злиття вищевказаних двох навчальних закладів. В якості підстави наказу вказано рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018. Із наказом позивач ознайомилась 30.08.2018, що підтверджено особистим підписом позивача на копії наказу, а також не заперечується представником позивача. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Тернопільський ліцей №21 - спеціалізована мистецька школа імені Ігоря Герети Тернопільської міської ради Тернопільської області зареєстрований як юридична особа у даному реєстрі 06.09.2018 та є правонаступником Тернопільської обласної експериментальної школи мистецтв імені Ігоря Герети та Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 Тернопільської міської ради. Постановою Верховного Суду від 08.06.2022 по справі №819/707/18 скасовано вищезгадане рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018. До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позивач звернулась із даним позовом про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі 18.08.2022, що підтверджується вхідним штампом на позовній заяві. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом першим статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~а також\~строковий трудовий\~договір до\~закінчення строку\~його чинності\~можуть бути\~розірвані роботодавцем\~у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Судом встановлено, що наказ про звільнення позивача з роботи виданий відповідно до вищевказаної норми КЗпП України та обґрунтований реорганізацією школи на підставі рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018. Враховуючи те, що підстава для видачі оспорюваного наказу, а саме рішення Тернопільської обласної ради №930 від 28.03.2018 скасоване постановою Верховного Суду від 08.06.2022, відповідно й наказ про звільнення є таким, що винесений без законної підстави. Згідно ч. 1 статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Також, відповідно до ч. 2 цієї ж статті КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Положення статті 235 КЗпП України були б застосовані у даній справі у разі не пропуску позивачем строку звернення до суду за вирішенням трудового спору або пропуску цього строку з поважних причин. Частиною першою статті 233\~КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Встановлені статтею\~233 КЗпП України\~строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк (висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16). Відповідно до\~статті 234 КЗпП України\~у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення минуло не більше одного року. Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення. Звернення позивача з приводу незаконного її звільнення з підстав того, що вона дізналася про незаконність наказу про звільнення лише в серпні 2022 року після ухвалення Верховним Судом 08.06.2022 постанови про скасування рішення обласної ради, а до того часу вважала своє звільнення законним, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, оскільки\~стаття 233 ЦПК України\~пов`язує початок перебігу строку звернення до суду у справах про звільнення з днем вручення копії наказу про звільнення або днем видачі трудової книжки, а не з будь-якими іншими обставинами. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02.12.2020 по справі №203/2276/19. Пункт 1 Прикінцевих положень КЗпП України щодо продовження на строк дії карантину строків, визначених статтею 233 КЗпП України, не може бути застосований, так як строк звернення до суду був пропущений ще задовго до доповнення КЗпП України цим перехідним положенням (Закон України № 540-IX від 30.03.2020). Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку із пропуском позивачем місячного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору про поновлення на роботі, який розпочався 30.08.2018 (день ознайомлення позивача із наказом про звільнення), та відсутністю поважних причин для його поновлення. Оскільки позовна вимога про стягнення середнього заробітку є похідною від вимоги про поновлення на роботі, у її задоволенні також слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: dismissed