Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. до досягнення сином повноліття. Зазначає, що в даний час відповідач має сплачувати більший розмір аліментів, оскільки дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні та розвитку. На підставі наведеного, просить суд змінити розмір аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2017 року та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 15 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що ніколи не ухиляється від утримання сина. Зазначив,\~що має\~на утриманні\~вагітну дружину\~та маму.\~Крім того,\~вказав,\~що його\~дохід не\~є не\~регулярним,\~оскільки,\~в нього\~немає постійної\~роботи. Просив суд, позов задовольнити частково, а саме: стягувати з нього на користь сина [PERSON] аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у сторін по справі народилася дитина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.09.2017 року, визначено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Як вбачається з матеріалів справи на підставі вище вказаного рішення було видано виконавчий лист (а.с.6). Згідно ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України передбачено, \~що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Суд вважає доведеним, що у зв`язку з збільшенням потреб та розвитку дитини, підвищенням рівня прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача, не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років, а тому позовні вимоги позивача [PERSON] щодо зміни способу та\~розміру стягнення\~аліментівє обґрунтованими. Доводи відповідача,\~які містяться\~у відзиві\~про те,\~що на\~його утриманні\~перебуває вагітна\~дружина та\~матір,\~суд враховує\~частково,\~оскільки остання\~отримує пенсію\~за віком\~та має\~постійний самостійний\~дохід,\~однак,\~потребує додаткової\~допомоги у\~зв`язку із\~похилим віком.\~Разом з\~тим, дані обставини не можуть погіршувати становище дитини, яка проживає окремо від батька та дані обставини не звільняють його від обов`язку утримувати сина, батьком якого він є. Крім того, доводи відповідача щодо того, що він не має постійного доходу у зв`язку з тим, що він немає постійної роботи, суд оцінює критично та не бере до уваги, оскільки, ним не подано до суду жодних доказів його непрацездатності у зв`язку з станом здоров`я чи будь яких інших підстав, які б забороняли йому працювати. Інших доказів погіршення матеріального стану відповідача, суду не надано та в судовому засіданні не здобуто. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини, а також визначений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved