Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 26 липня 2012 року у Старобогородчанській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №18. За час перебування у шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на життя у них часто виникали непорозуміння та суперечки, між ними зникло почуття любові. Фактично тривалий час кожен з них живе окремим життя та власними інтересами, шлюб існує формально, подружніх відносин не підтримують. Зазначає, що примирення з відповідачем неможливе, подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини. Вважає, що шлюб носить формальний характер, що дає підстави для його розірвання. Неповнолітній син проживає з нею, спору щодо його місця проживання немає. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала у повному обсязі, примирення вважає неможливим. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності, вимоги позову визнав, просив шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 липня 2012 року у Старобогородчанській сільській раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №18. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім. Відповідно до ст. ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, а підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, а тому шлюб слід розірвати. За загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. З огляду на те, що позивачка просить залишити неповнолітнього сина після розірвання шлюбу проживати з нею, а відповідач в судове засідання не з`явився і не надав заперечень з цього приводу, тобто між сторонами відсутній спір щодо того, з ким із батьків буде проживати дитина, суд вважає, що неповнолітнього сина після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір`ю. На підставі наведеного, ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved