Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району, орган опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Комунарському району про поновлення його у батьківських правах щодо його доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що заочним Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2018 року по справі №336/662/18 його було позбавлено батьківських прав відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Підставою для даного рішення був той факт, що [PERSON] протягом тривалого часу не займався вихованням своєї неповнолітньої дитини, ухилявся від виконання батьківських обов`язків, не проявляв до дитини батьківської уваги та турботи. Позивач зазначив, що він став на шлях виправлення та радикально змінив своє життя, вже досить довгий час приймає активну участь в житті своєї доньки та сплачує аліменти на її утримання, забезпечує її всім необхідним для нормального розвитку, бажає і має можливість приймати участь в житті доньки, піклуватися про її фізичний та духовний розвиток, а також сприяти її розвитку та гарному вихованню. Поновлення його в батьківських правах відносно доньки не буде суперечити її інтересам. Ухвалою суду від 04.01.2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 13.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті, залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування. В судове засідання учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач направила до суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Також органом опіки і піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району наданий до суду висновок про доцільність поновлення Позивача в батьківських правах. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. 04.08.2007 р. між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 244. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 15.06.2010 р. Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. 24.06.2017 року Відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Заочним Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2018 року по справі №336/662/18 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . З 05.03.2022 року Позивач перебуває на службі у Збройних силах України, що підтверджується Довідкою №151 від 27.03.2022 року, виданою Командиром ВЧ А7277. Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів в рамках ВП №19842994, Позивач станом на жовтень 2022 року не має заборгованості за сплати аліментів на утримання доньки. На даний час Позивач усвідомив свою негативну поведінку по відношенню до доньки [PERSON] , щиро розкаявся, став на шлях виправлення, постійно спілкується з донькою, як по телефону, так і особисто. Позивач має стабільний дохід, регулярно сплачує аліменти, заборгованості не має. Бажає виховувати свою доньку та утримувати її. Нормами Сімейного Кодексу України визначено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Частина 4 статті 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Участь органів опіки та піклування обумовлена в першу чергу інтересами дитини, та необхідністю проведення актів обстеження умов проживання як батька, так і матері, та дачі свого висновку щодо рекомендацій та доцільності визначення місця проживання дитини з одним з батьків. Висновок органів опіки долучається до матеріалів справи та не має для суду наперед встановленого значення. Стаття 19 СК України визначає, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, при винесенні рішення, в більшості випадків керується висновком органу опіки та піклування, проте може відступити від нього, адже суд оцінює усю сукупність доказів, та звертає увагу про прихильність дитини. Орган опіки вважає доцільним поновити [PERSON] у батьківських правах, відповідно до висновку органу опіки та піклування №19.02/01-32-142 від 20.03.2023 про розв`язання спору за позовом [PERSON] до [PERSON] про поновлення батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , так як це відповідає інтересам дитини. Згідно із ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 169 СК України суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява №10383/09). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законодавство України, яке регулює сімейні відносини визначає, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. При поновленні батьківських прав перш за все суд дотримується принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в інтересах дитини, які заслуговують на увагу. Сам факт звернення [PERSON] до суду з позовом про поновлення батьківських прав суд розцінює, як критичне ставлення позивача до своєї поведінки в минулому стосовно доньки, наявні зміни обставин та ставлення до неї, фактичне поновлення сім`ї та досягнення порозуміння з донькою. При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина. Рішення суду про поновлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. У разі відмови в позові про поновлення батьківських прав повторне звернення із позовом про поновлення батьківських прав можливе лише після спливу одного року з часу набрання чинності рішенням суду про таку відмову. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, достатнім чином обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог перш за все, повністю відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved