Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

05.04.2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської областііз позовною заявою до Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області (далі по тексту - відповідач) за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі по тексту - третя особа) про визнання батьківства (а.с.1-8). Так, позивач просить суд: -визнати [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; -внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] № 297 від 06.07.2007 року, внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, а саме у відомості про батьківство вказати батьком дитини - [PERSON] , [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), громадянина України, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; -змінити прізвище [PERSON] , [INFO] з « [PERSON] » на « [PERSON] », ім`я та по-батькові, дату народження та місце народження - залишити без змін. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2006 року деякий час перебував у близьких стосунках з [PERSON] , яка народила від незареєстрованого шлюбу їх спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка була записана в актовому записі про її народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З моменту народження доньки - [PERSON] , позивач постійно фінансово утримував доньку та приймав активну участь у її вихованні, на що не заперечувала мати доньки - [PERSON] , яка [INFO] померла. Після чого, позивач, як біологічний батько вирішив офіційно оформити документи щодо його батьківства, оскільки донька залишилася самотня, а він офіційно не може скористатися своїми правами щодо участі у вихованні своєї дитини. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.04.2023 року відкрито загальне позовне провадження по справі № 495/3365/23 за позовом [PERSON] до Органу опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР Одеської області за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу державної РАЦСУ у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства. По справі призначено підготовче судове засідання(а.с.27-28). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.05.2023 року закрито підготовче провадження по справі № 495/3365/23 за позовом [PERSON] до Органу опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР Одеської області за участю третьої особи Білгород-Дністровського відділу державної РАЦСУ у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства. Справу призначено до судового розгляду по суті(а.с.46-47). Позивач - [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зазначив, що він є біологічним батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] від незареєстрованного шлюбу з [PERSON] , з якою він перебував у близьких стосунках та яка померла. Пояснив, що з моменту народження доньки він весь час приймав участь у її вихованні і на даний час має намір здійснювати піклування про свою доньку, але не має на це офіційних прав, оскільки не записаний в актовому записі про народження доньки її батьком. Зауважив, що на даний час проживає зі своєю родиною у смт. Затока, де йому на праві власності належить житловий будинок, по [ADDRESS] , працює, матеріально забезпечений. Просив суд визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , яка є його біологічною донькою та яку він бажає і спроможній утримувати. Представник відповідача органу опіки та піклування ВК Білгород-Дністровської МР Одеської області - Сунцова І.М., у судовому засіданні визнала позовні вимоги [PERSON] щодо визнання його батьком [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що були проведені усі необхідні заходи щодо обґрунтованості позовних вимог, з яких вбачається, що позивач дійсно є біологічним батьком [PERSON] , про яку піклувався з народження і по теперішній час, має належні умови проживання. Мати [PERSON] - [PERSON] , 1976 року народження померла [INFO] та донька залишилася самотня, але бажає проживати зі своїм біологічним батьком, який має намір офіційно оформити свої права, як батька та виховувати доньку. На підставі наведеного та наявних матеріалів у справі, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи Білгород-Дністровського відділу державної РАЦСУ у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, згідно із якою повідомив, що проти позовних вимог про визнання батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] не заперечує та просить розглянути справу без участі представника відділу (а.с.37). В судовому засіданні вислухана думка і самої неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що позивач дійсно є її батьком, виховував її з народження та вони по теперішній час перебувають у добрих стосунках. Відповідно до ч.3 ст.211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вислухавши позивача, представника відповідача та думку неповнолітньої дитини ( [PERSON] ),суд дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] з 2006 року деякий час перебував у близьких стосунках у не зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , 1976 року народження, які згодом були припинені. За твердженням позивача, в літку 2007 року, [PERSON] повідомила йому, що [INFO] вона народила від нього доньку - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (а.с.11). Актовий запис № 297 про народження [INFO] [PERSON] , був проведений відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.38). Позивач зазначив, що з моменту народження доньки - [PERSON] він постійно фінансово утримував доньку та приймав активну участь у її вихованні, з якою і по теперішній час гарні стосунки. Мати доньки - [PERSON] будь-яких перешкод у вихованні доньки не чинила. [INFO] померла [PERSON] мати - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після чого, позивач, як біологічний батько вирішив офіційно оформити документи щодо його батьківства, оскільки донька залишилася самотня, а він офіційно не може скористатися своїми правами щодо участі у вихованні своєї дитини. Дані обставини і стали підставою для звернення до суду [PERSON] із відповідною позовною заявою. Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ч.1 ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Власне на реалізацію положення Конституції і передбачено визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, оскільки гарантується дитині батьківство, незалежно від того, в шлюбі перебувають її батьки чи ні. Правовий аналіз ст.125 Сімейного кодексу України дає змогу дійти висновку про існування двох способів визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою: добровільний та судовий. Добровільний спосіб полягає у двосторонньому волевиявленні матері та батька, яке полягає у зверненні до державного органу реєстрації актів цивільного стану із відповідною заявою, або ж у зверненні особи, яка вважає себе батьком дитини. Іншими словами добровільний спосіб можливо назвати реєстраційним або позасудовим. Суть судового способу визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою полягає у зверненні одного з подружжя до суду, який в результаті розгляду цивільної справи по суті встановлює батьківство судовим рішенням, яке є обов`язковим для виконання. Відповідно до ч.1 ст.126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Дана стаття регламентує судовий спосіб захисту сімейних прав та інтересів у сфері батьківства. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Причому таке право може бути реалізоване як в порядку позовного провадження за наявності спору про право (визнання батьківства за рішенням суду), так і в окремому провадженні (встановлення факту батьківства). Дана стаття регулює відносини щодо реалізації права на батьківство в порядку позовного провадження. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст.129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст.134 Сімейного кодексу України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved