Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що він є співвласником житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 18.01.2000 року. З метою відчуження своєї частки у праві власності на вказаний будинок, позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка Ольги Сергіївни, однак, при оформленні документів останньою було повідомлено, що приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу Київської області Мельничук І.М. накладено заборону на відчуження майна, а саме на нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] . Особа, на ім`я якої накладено обтяження: «Білоцерківська швейно-галантерейна фірма» АТЗТ. Однак, позивач зазначає, вказаний будинок останньому ніколи не належав, окрім того, згідно інформації з архівної складової Державного реєстру речових прав Єдиного реєстру заборон наявна заборона саме на не жиле приміщення, а не житловий будинок. У зв`язку з тим, що арешт накладений помилково та перешкоджає позивачу здійснювати право власності на своє майно, він просить суд зняти зазначений вище арешт. Ухвалою суду від 22 березня 2023року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року залучено до участі в якості співвідповідача у справі арбітражного керуючого Патерилова Віталія Вікторовича. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач Білоцерківська міська рада Київської області в судове засідання свого представника не направили, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, направили до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, при вирішенні справи покладались на розсуд суду. Відповідач арбітражний керуючий Патерилов В.В. в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду письмові пояснення по справі. Третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.\~\~ Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 18.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Панкратьєвою Є.В., зареєстрованого в реєстрі за №262, є власником 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала дарителю ( [PERSON] ) на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Білоцерківською державною нотаріальною конторою 14 жовтня 1997 року за реєстровим №1-2150 /а.с. 8./ Відповідно до листа КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №152 від 03.02.2023 року станом на 01.01.2013 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за: [PERSON] 5/12 частин на підставі договору купівлі-продажу №11644 від 07.06.1979 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №46, реєстровий №4696); [PERSON] 1/8 частина на підставі договору дарування частини житлового будинку №1-1615 від 22.05.2000 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №46, реєстровий №4696); [PERSON] 1/6 частина на підставі договору дарування частини житлового будинку №567 від 23.03.2001 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №46, реєстровий №4696); [PERSON] 1/6 частина на підставі договору дарування №2-1380 від 07.05.2003 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №46, реєстровий №4696); [PERSON] 1/8 частина на підставі договору дарування частини житлового будинку №262 від 18.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Панкратьєвою Є.В. (реєстрова книга №46, реєстровий №4696) /а.с. 9/ Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №325802811 від 15 березня 2023 року реєстратором Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора 22.07.2004 року 09:30:19 за №74957 зареєстровано обтяження у вигляді заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі повідомлення №б/н приватного нотаріуса Мельничук. Об`єкт обтяження нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] : «Білоцерківська швейно-галантерейна фірма» АТЗТ. Листом приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С. №42/01-16 від 24.02.2023 року про надання роз`яснення,\~ повідомлено, що згідно інформації з архівної складової Державного реєстру речових прав\~ - Єдиного реєстру заборон виявлено наявність заборони відчуження нерухомого майна на нежиле приміщення , а не житловий будинок, по [ADDRESS] на ім`я «Білоцерківська швейно-галантерейна фірма» АТЗТ, а тому рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. /а.с. 6/ З наданої інформації Київським обласним державним нотаріальним архівом , в якому зберігаються справи приватного нотаріуса Мельничук І.М., не вбачається на підставі якого документа накладена заборона /а.с. 7/ Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 31.05.2017 року у справі Б8/116-12 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Акціонерного товариства відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» (09100, Київська область, м. Біла Церква, пров. Ковальський, 5; код ЄДРПО України 02970464), ліквідовано юридичну особу Акціонерне товариство відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» (09100, Київська область, м. Біла Церква, пров. Ковальський, 5; код ЄДРПО України 02970464) та зобов`язано реєстратора Білоцерківської РДА внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Акціонерного товариства відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» (09100, Київська область, м. Біла Церква, пров. Ковальський, 5; код ЄДРПО України 02970464) /а.с. 50-54/. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.03.2023 року державним реєстратором Білоцерківської районної державної адміністрації Пільганчук В.М. 16.06.2017 року здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом. /а.с. 14-17/ Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами). Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. З 01 січня 2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного рреєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868, для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.\~ Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон -це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном. Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Арешти (заборони), які були накладені на підставі заяв, повідомлень, листів будь-яких підприємств, установ, організацій, банків, ухвал, рішень суду, слідчих органів, рішень виконкомів, тощо у період до 1998 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесені з паперових носіїв (алфавітних книг). Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, внесена помилково, оскільки Акціонерне товариство відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» ніколи не був власником спірного будинку, що порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, що позивач є власником 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , враховуючи наявність накладеної заборони доцільність існування якого на час розгляду даної справи не встановлено, неможливість скасування заборони в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття заборони захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такої заборони, саме з належного йому на праві власності нерухомого майна щодо якого заявлено позов, а відтак і про часткове задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial