Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа - Банк» (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) про захист права власності на нерухоме майна. До участі в справі в якості третьої особи позивачем залучено [PERSON] , Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна. Позовні вимоги мотивовані наступним. 25 червня 2007 року між [PERSON] , як Позичальником та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як Кредитором, був укладений кредитний договір №11175347000. Згідно п.1.1. Кредитного договору Банк зобов`язується надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 404000 (чотириста чотири тисячі) гривень, за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору. Свої обов`язки по кредитному договору Акціонерний комерційний банк «УкрСиббанк» виконав у повному обсязі: кредит був наданий Позичальниці в порядку, передбаченому умовами договору. Натомість, через погіршення фінансового стану Позичальниця не могла виконувати взяті на себе зобов`язання належним чином. Як наслідок у неї виникла прострочена заборгованість перед банком. З метою захисту своїх прав Банк звернувся до суду з позовом до Позичальника про стягнення заборгованості. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.04.2011 по справі №2-1191 позов ПАТ « УкрСиббанк» було задоволено: стягнуто з [PERSON] на користь банку 89684,16 доларів США. В подальшому право вимоги по кредитному договору було відступлено на користь ПАТ «Дельта Банк», а згодом - право вимоги по кредитному договору було відступлено на користь «Альфа-Банк». (Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.07.2020 у справі №2-1191/11було змінено сторону виконавчого провадження у цій справі: замість стягувача Пат «Дельта Банк», вказано стягувача: Акціонерне товариство «Альфа Банк»). При цьому слід зазначити, що Позичальниці на праві спільної часткової власності належить частка квартири [ADDRESS] . Іншим співвласником цієї квартири є її син, [PERSON] . Зазначена квартира належить співвласникам на підставі укладеного на «Українській біржі Десятинна» Договору купівлі - продажу від 17.05.1999 між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , з іншої сторони. З початку 2021 року, [PERSON] перебуває у Німеччині, на заробітках. Маючи бажання придбати у цій країні житло він вирішив продати свою частку у квартирі. Але у червні 2021 року, він отримавши через свого адвоката Обухова В.В. Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, дізнався, що квартира [ADDRESS] , - перебуває у заставі Акціонерного товариства «Альфа-Банк». Така інформація здивувала [PERSON] , оскільки він не надавав згоду на передачу його частки в іпотеку. Тоді він не відреагував на цю інформацію належним чином, оскільки вважав її помилковою. Але у серпні 2022 року [PERSON] дізнався, що у вересні 2021 року на адресу Позичальниці надійшов лист від АТ « Альфа-Банк» від 08.09.2021 №71692-34-б/б у якому було зазначено: Акціонерне товариство «Альфа - Банк» має намір скористатися своїм правом Іпотекодержателя відповідно до норм статті 10 Закону України « Про іпотеку». Позичальниця надала відповідь на цей лист, у якому повідомила: « Мною не заперечується факт укладання кредитного договору та наявності простроченого зобов`язання по ньому. Між тим, хочу зазначити, що між мною та ПАТ «УкрСиббанк» іпотечний договір не укладався, оскільки інший співвласник квартири відмовився від його підписання. Відтак мені не зовсім зрозумілою виглядає прохальна частина листа АТ « Альфа - Банк» щодо забезпечення можливості огляду заставного майна. З огляду на викладене, прошу надати мені для ознайомлення підписаний всіма сторонами договір іпотеки, про який йдеться мова у листі АТ «Альфа - Банк» від 08.09.2021 №71692-34-б/б, та який начебто мною підписувався. Відповідь прошу надати у встановлений Законом термін окрім поштової адреси, на електронну пошту: [INFO] ». Але відповідь на цей лист Позичальниця не отримала. Маючи бажання розібратися з цією ситуацією та встановити причини по яким АТ «Альфа - Банк» з інформаційним запитом, у якому просив про таке: «З огляду на викладене, прошу надати мені для ознайомлення електронну скан - копію підписаного всіма сторонами договору іпотеки, про який йдеться мова у листі АТ «Альфа - Банк» від 08.09.2021 №71692-34-б/б, та який начебто мною укладався. (тобто договору, на підставі якого квартира [ADDRESS] , - перебуває у заставі АТ «Альфа Банк»). Оскільки на даний час, він перебуває за кордоном та має можливість листування виключно через електронний зв`язок, Вашу відповідь на цей запит прошу направити у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» термін на електронну пошту: [INFO] . Не надання змістовної відповіді на цей лист буду вважати як факт приховування обставин, наслідком яких стала безпідставна і незаконна передача в іпотеку належної йому на праві спільної часткової власності квартири». Зазначений лист був оформлений в електронному вигляді за правилами, встановленими ЗУ Про електронні документи та електронний документообіг, та відправлений електронним зв`язком на офіційну електронну пошту АТ « Альфа - Банк»: ccc@alfabank.kiev.ua. 06 вересня 2022 року на електронну адресу [PERSON] ( [INFO] ) надійшов лист з офіційної електронної пошти АТ «Альфа - Банк», у якому було зазначено: « Доброго дня! Ваше звернення зафіксоване, З повагою, Альфа - Банк!». Однак станом на дату написання цієї зави від АТ « Альфа - Банк» так і не надійшла витребувана [PERSON] інформація або пояснення щодо неможливості її надання. Як вбачається з тексту Інформаційної довідки відомості про обтяження іпотекою квартири були внесені до реєстру 06.07.2007 18:07:14. На той час реєстрації іпотеки регулювалися Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року №410. Відповідно до якого обов`язковою умовою для внесення до реєстру відомостей є наявність іпотечного договору чи рішення суду. Оскільки право власності на квартиру за своїми ознаками характеризується як спільна часткова власність, вона не могла стати предметом іпотеки без згоди одного з співвласників. Так як [PERSON] не надавав згоди на передачу квартири в іпотеку, вона не могла стати предметом іпотеки у відносинах між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк» та [PERSON] в силу ст..5 ЗУ Про іпотеку. Натомість в інформаційній довідці у розділі Актуальна інформація про держану реєстрацію іпотеки у графі Відомості про суб`єктів обтяження у статусі іпотекодавця зазначена [PERSON] (одноособово). З наведеного можна зробити висновок, що внесення інформації про обтяження квартири у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, є безпідставною та незаконною. З наведеного можна зробити висновок, що обтяження квартири було здійснено незаконно, оскільки, один із співвласників цієї квартири ( [PERSON] ) не надав згоду на її передачу у заставу. Тобто, він не був стороною жодного договору іпотеки, предметом якого була квартира, у якій він має частку власності. Таким чином, кредитор АТ «Альфа - Банк» (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк»), як особа, що заінтересована в обтяженні квартири та відмовляється надати для ознайомлення начебто існуючий договір іпотеки, порушив право спільної часткової власності [PERSON] (в частині розпорядження), яке підлягає судовому захисту. З огляду на викладене [PERSON] просить суд: - Відновити становище, що існувало до порушення шляхом скасування обтяження на нерухоме майно (житлову квартиру [ADDRESS] ), яке обліковується в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за такими номерами запису: (а). Номер запису про іпотеку:34593608 (спеціальній розділ); Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:5198224, 25.06.2007 13:34:52, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ. (б). Номер запису про обтяження: 34593607 (спеціальний розділ); Вид обтяження: заборона на нерухоме майно. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року Відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», 3-тя особа - [PERSON] , Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна про захист права власності на нерухоме майна. Призначено підготовче засідання по названій справі. Визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов у вигляді п`ятнадцяти днів з дня вручення (отримання) ухвали про відкриття провадження. Визнати строк для подання позивачем відповіді на відзив у вигляді п`яти днів з дня отримання позивачем відзиву. В підготовче засідання від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та заміну найменування банку АТ « Альфа - Банк» на АТ « Сенс Банк». Дана заява була задоволена, змінено найменування банку АТ « Альфа - Банк» на АТ « Сенс Банк». Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2023 року Закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», 3-тя особа - [PERSON] , Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур Олена Михайлівна про захист права власності на нерухоме майна. Призначити справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Судом встановлено, відповідно до договору купівлі - продажу укладеного на «Українській біржі Десятинна» від 17.05.1999 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали а [PERSON] , [PERSON] купили в рівних долях квартиру [ADDRESS] . Відповідно до довідки форми №3 від 20.05.2013 року №716 виданої начальником ЖЕК №310 Рудич О.Л. у квартиру [ADDRESS] проживають та зареєстровані з 01.07.1999року [PERSON] , [INFO] (власник особового рахунку) та [PERSON] (син) [INFO] . Маючи намір продати частину нерухомого майна [PERSON] стало відомо, що на його частину нерухоме майно накладено арешт. Так згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №265615066 від 13.07.2021 року отриманим [PERSON] об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , перебуває у заставі Акціонерного товариства «Альфа-Банк», номер обтяження 34593607 від 25.06.2007 року на підставі договору іпотеки, серія та номер 2471у, виданий 25.06.2007., заборона відчуження: заборона на нерухоме майно; номер запису про іпотеку:34593608 (спеціальній розділ); Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року; Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження:5198224, 25.06.2007 13:34:52, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ. Судом також встановлено, що Листом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» вих. №71692-34-б/б від 08.09.2021 року [PERSON] була проінформована, що Акціонерне товариство «Альфа - Банк» має намір скористатися своїм правом Іпотекодержателя відповідно до норм статті 10 Закону України « Про іпотеку». Однак, [PERSON] направила на адресу Акціонерного товариства «Альфа Банк» відповідь на їх лист від 08.09.2021 року №71692-34-б/б відповідно до якого зазначила, що «Нею не заперечується факт укладання кредитного договору та наявності простроченого зобов`язання по ньому. Між тим, хоче зазначити, що між нею та ПАТ «УкрСиббанк» іпотечний договір не укладався, оскільки інший співвласник квартири відмовився від його підписання. Відтак їй не зовсім зрозумілою виглядає прохальна частина листа АТ «Альфа - Банк» щодо забезпечення можливості огляду заставного майна. З огляду на викладене, просила надати їй для ознайомлення підписаний всіма сторонами договір іпотеки, про який йдеться мова у листі АТ «Альфа - Банк» від 08.09.2021 №71692-34-б/б, та який начебто нею підписувався. Відповідь у встановлений Законом термін отримано не було. Відповідно до п.1 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень здійснюється державним реєстратором, яким у відповідності до п.3 ч.1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є також і державний виконавець. Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру (при цьому, суд звертає увагу на те, що за змістом положень Постанови Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 №15 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру», чинного станом на кінець 2008 року, Державний земельний кадастр включає дані реєстрації права власності, права користування земельною ділянкою) та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 4) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 5) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 6) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Отже, державний реєстратор при внесенні записів до державного реєстру, здійснює перевірку наданих документів та використовує відомості інших державних реєстрів. При цьому, згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Отже, для вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо майна, необхідною умовою є першочергове звернення з відповідною заявою до державного реєстратора. Відповідно ч.2 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно п.5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, у зв`язку з відсутністю документів невідомими на даний час залишаються причини та обставини накладення даної заборони та правомірність накладення такої заборони. В свою чергу, Банк не давав та не спростував доводи позивача. Поряд з цим існуюча заборона відчуження об`єкта нерухомого майна порушує право власності позивача, зокрема, щодо розпорядження належним йому майном.

Outcome: approved