Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів 3% річних у сумі 150997,95 грн., а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн. Позов обґрунтовують тим, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.09.2011 року позов ПАТ «Універсалбанк» до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 471747,42 грн. задоволено. Однак, відповідачі не виконала вказане рішення суду вчасно, а отже допустили прострочення грошового зобов`язання. Зазначили, що невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Позивачем здійснено нарахування 3% річних, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування утримуваних ним грошових коштів, належними до сплати. Розмір заборгованості за період з 01.09.2018 року по 31.08.2021 року складає розрахована сума за ставкою 3% річних - 42496,04 грн., 108501,91 грн. - інфляційні витрати. У зв`язку з цим, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ст. ст. 223 ч.4, 280-281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.09.2011 року позов ПАТ «Універсалбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивач суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 471747,42 грн. та судові витрати по оплаті судового збору у розмір 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. Рішення набрало законної сили. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином-ст.599 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. Відповідачі належним чином не виконали своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до якого їм було надано кредит. Таким чином, після ухвалення судом рішення від 06.09.2011 року про стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ними грошового зобов`язання не відбулось. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідачів сум, передбачених статтею 625 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір нарахованих банком 3% річних за період з 01.09.2018 року по 31.08.2021 року складає: розрахована сума за ставкою 3% річних - 42496,04 грн., інфляційні втрати - 108501,91 грн., а всього 150997,95 грн. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсалбанк» про стягнення заборгованості з відповідачів підлягають задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved