Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Новопречистенська-40» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Новопречистенська-40» заборгованість з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, що утворилась за період з 01.02.2020 року до 31.01.2023 року, в розмірі 7514,51 грн., три відсотки річних 314,18 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1879,14 грн. Також в позові заявлено вимогу про стягнення з відповідача судових витрат, які складаються з судового збору в сумі 2684грн та витрат на правову допомогу в розмірі 2\~500 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач в період з лютого 2020 року до січня 2023 року не здійснював оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на 01.04.2023 року розмір заборгованості складає 7514,51 грн., яку відповідач має сплатити позивачу разом з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення. Письмовий відзив проти позову від відповідача на адресу суду не надходив. 07.04.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Гребченко Р.О., який діє на підставі ордеру серії СА №1049293 від 27.03.2023р., надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без участі представника позивача. Також у заяві вказується, що представник позивача не заперечує проти розгляду справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресату за зазначеною адресою, що в контексті положень п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Таким чином, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не з`явився у судове засідання з розгляду справи. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою №298473540 від 08.02.2022р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 7-8/. Балансоутримувачем будинку є ОСББ «Новопречистенська-40» (код ЄДРПОУ 43203726). Рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] - протокол № 1 від 03.07.2019р. - було прийнято рішення про затвердження розміру внесків на утримання будинку та прибудинкової території з 01.02.2020р. у розмірі 5,69 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири, а згідно протоколу №1 від 06.05.2021р. розмір внеску з 01.07.2021р. визначений за ставкою 8,50 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири. /а.с. 11-13/ За період з 01.02.2020р. по 30.06.2022р. позивач здійснював нарахування розміру щомісячних платежів по квартирі відповідача в розмірі 165,58 грн. на місяць, а з 01.07.2021р. в розмірі 247,35 грн. на місяць, але відповідач не здійснював регулярної щомісячної оплати послуг позивача, внаслідок чого за ним обчислюється заборгованість з оплати послуг ОСББ «Новопречистенська-40» в розмірі 7514,51 грн. за період надання послуг з 01.02.2020р. до 31.01.2023р. 19.09.2022р. та 16.12.2022р. позивач надсилав відповідачеві досудову вимогу про погашення наявної заборгованості, які залишились без реагування /а.с. 14-23/. Оскільки відповідач в добровільному порядку не здійснює погашення заборгованості з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, то позивач звернувся до суду з даним позовом та вимагає стягнути суму заборгованості, збільшену на індекс інфляції та три проценти річних за весь час прострочення. Тож між сторонами існує спір щодо обов`язку відповідача по здійсненню оплати житлово-комунальних послуг, який виник з правовідносин, що регулюються нормами Житлового кодексу України (далі ЖК), Цивільного кодексу України (далі ЦК), Закону України від 09.11.2017р. №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон №2189), Закону України від 14.05.2015р. №417-VIII «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417) тощо. Надаючи оцінку обставинам спірних правовідносин суд виходить з наступного. Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК, яка передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону №417 передбачено, що співвласники квартир у багатоквартирному будинку зобов`язані, зокрема: - забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; - забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; - виконувати рішення зборів співвласників; - забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; - забезпечувати поточний огляд і періодичне обстеження прийнятого в експлуатацію в установленому законодавством порядку багатоквартирного будинку протягом усього життєвого циклу будинку та нести відповідальність за неналежну експлуатацію згідно із законом; - своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону №417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 Закону №417 витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що управління багатоквартирним будинком, в якому відповідач має власну квартиру площею 29,1 кв.м., здійснюється об`єднанням співвласників такого будинку. Рішенням загальних зборів співвласників був затверджений тариф на утримання будинку та прибудинкової території: з 01.02.2020 5,69 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири; з 01.07.2021р. 8,50 грн. з 1 кв.м. загальної площі квартири. За таких обставин позивач правомірно та обґрунтовано здійснював нарахування щомісячних платежів по квартирі відповідача в розмірі 165,58 грн. на місяць (5,69 грн. * 29,1 кв.м.) в період часу з 01.02.2020р. до 30.06.2021р. та в розмірі 247,35 грн. на місяць в період часу з 01.07.2021р. до 31.01.2023р., а відповідач зобов`язаний був здійснювати оплату таких внесків. Згідно наданих позивачем актів звіряння розрахунків за період часу з 01.02.2020р. до 31.01.2023р. відповідачем не було здійснено жодного платежу на користь позивача в якості оплати внесків членів ОСББ з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, внаслідок чого загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 7514,51 грн. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189). Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 1 цього Закону №2189 споживачем житлово-комунальних послуг є індивідуальний чи колективний споживач. Крім того, згідно ч.1 ст.9 Закону №2189 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст. ст. 67-68, 162 ЖК наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України). Відповідачем до суду не надано доказів та будь-яких претензій щодо неналежної якості наданих послуг, як і не надано доказів на спростування обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Відповідно до ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідач має перед позивачем невиконане грошове зобов`язання з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком, що виникла за період з лютого 2020 року по січень 2023 року включно в загальному розмірі 7514,51 грн., а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, за загальним правилом, передбаченим ст. 599 ЦК, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві інфляційні нарахування та три відсотки річних нараховані на суму заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку інфляційних витрат та трьох відсотків річних за період з лютого 2020 року по січень 2023 року їх розмір складає 1879,14 грн. та 314,18 грн. відповідно. Аналіз змісту наданого розрахунку свідчить, що він здійснений у відповідності до порядку, встановленого законом, і арифметично обчислений правильно, а відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на загальну суму 9707,83 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість з оплати послуг по утриманню будинку та прибудинкової території 7514,51 грн., інфляційні нарахування 1879,14 грн., три відсотки річних 314,18 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Відповідні судові витрати по справі складаються із витрат, понесених позивачем. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2\~684 грн /а.с. 1/. Крім того, у зв`язку із зверненням до суду позивачем було понесені витрати з оплати правової допомоги в розмірі 2\~500 грн. /а.с. 43-48/. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, то понесені позивачем судові витрати підлягають компенсації за рахунок відповідача на підставі ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved