Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 22749 грн 01 коп за договором позики та про відшкодування судових витрат. З позовної заяви вбачається, що 26 листопада 2021 року відповідачка позичила у [PERSON] 14800 гривень на власні потреби і зобов"язалась повернути позику до 26.11.2022 року та сплатити 3% за кожен місяць користування позикою, а у разі невиконання зобов`язання - сплатити пеню в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення до повного розрахунку, про що склала власноручно розписку. Проте, у визначений строк відповідачка свого зобов`язання за договором позики не виконала, борг не повернула і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю і стягнути з відповідачки борг за договором позики 22749 грн 01 коп, зокрема: 14800,00 грн - неповернута сума позики, 5328,00 грн - 3% за кожен місяць користування позикою, 1480,00 - пеня в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення сплати до повного розрахунку, 548,61 грн - інфляційні витрати, 592,40 грн - 3% річних і відшкодувати йому судовий збір. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження без участі сторін, відзив на позов не подала . Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 26.11.2021 року відповідачка [PERSON] склала розписку про позику у [PERSON] 14800 гривень та зобов"язалась повернути суму позики до 26.11.2022 р і сплатити 3% за кожен місяць користування позикою, а у разі невиконання зобов`язання - сплатити пеню в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення оплати до повного розрахунку (а.с.3). Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] 14800 гривень, на що вказує [PERSON] у своїй розписці (а.с.3). Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] зобов"язалась повернути позивачу [PERSON] позику в сумі 14800 гривень та 3% за кожен місяць користування позикою до 26.11.2022 року, про що зазначила в розписці - п. 1 (а.с.3). Проте, [PERSON] борг в сумі 14800 грн та відсотки за користування позикою у визначені договором строки - до 26.11.2022 р і на час звернення позивача з позовом до суду не повернула . З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить: 14800,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 5328,00 грн - 3% за кожен місяць користування позикою з 26.11.2021 р по 26.11.2022, 1480,00 грн пені в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення оплати до повного розрахунку з 26.11.2022 р по 26.02.2023, 548,61 грн інфляційних витрат за період з моменту укладення договору 26.11.2021 по день проведення розрахунку 19.02.2023, 592,40 грн - 3% річних за період з дня укладення договору 26.11.2021 р по день пред`явлення позову 27.03.2023 р, а всього 22749 грн 01 коп (а.с.2 зворот, 4, 5). Наданий позивачем розрахунок відповідачкою не оспорюється. судом встановлено, що, позивач просить стягути з відповідачки суму переданої відповідачці позики у розмірі 14800 грн, що відповідає змісту розписки, складеної відповідачкою, та 5328,00 грн - 3% за кожен місяць користування позикою з 26.11.2021 р по 26.11.2022 відповідно до п. 1 Розписки. Вказані вимоги відповідають вимогам ст. ст. 1048, 1049 ЦК України та підлягають задоволенню. Разом з тим позовні вимоги про стягнення з відповідачки в користь позивача пені у розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення оплати за період з дня закінчення строку виконання зобов`язання 26.11.2022 р по день нарахування пені - 26.02.2023 в сумі 1480,00 грн, а також 3% річних за період з дня укладення договору 26.11.2021 р по день пред`явлення позову 27.03.2023 р в сумі 592,40 грн і 548,61 грн інфляційних витрат за період з моменту укладення договору 26.11.2021 по день проведення розрахунку 19.02.2023, нараховані відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України, в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім цього, 3% річних та інфляційні витрати відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання та застосовуються у разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом або після закінчення строку погашення боргу за договором позики, у спірних правовідносинах - з 26.11.2022 р. На підставі викладеного, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 18 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України, в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково. Провівши обрахунки, судом встановлено, що з відповідачки підлягає стягненню в користь позивача прострочена заборгованість за основною сумою боргу - 14800,00 грн та 5328,00 грн - 3% на місяць , як плата за користування кредитом, а всього 20128 грн 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати (а.с.1) пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 944 грн 77 коп.

Outcome: partial