Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебувала вказана цивільна справа, розгляд якої був завершений ухваленням 29.03.2023 рішення суду, в якому судом не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат. Учасники справи у судове засідання не викликалися з урахуванням положень ч. 4 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки суд не вбачав у цьому необхідності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно з п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом встановлено, що 29.03.2023 судом було ухвалене рішення суду у цивільній справі № 679/1008/22 (провадження № 2/679/57/2023) за позовною заявою [PERSON] ,\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про\~стягнення незаконно\~привласнених коштів\~та зустрічним\~позовом [PERSON] \~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення матеріальної\~та моральної\~шкоди,\~за яким\~первісний позов\~був задоволений\~повністю,\~а зустрічний\~-\~частково. Із вказаного рішення вбачається, що питання розподілу судових витрат судом вирішене не було (а.с. 194-198). Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу;\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Із матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] 21.10.2022 уклав із адвокатом Волковим Сергієм Вікторовичем договір про надання правничої допомоги, повноваження якого підтверджуються ордером серії ВК № 1056999 від 23.01.2023. Крім іншого, у п. 4.2 вказаного договору зазначається, що вартість правничої допомоги визначається актом приймання-передачі правничої допомоги, виходячи з наступного тарифу: година роботи адвоката становить 900 грн (а.с. 30, 48-49, 71-72). Із наявного у матеріалах справи акту приймання-передачі правничої допомоги від 09.03.2023 за вказаним договором вбачається, що [PERSON] були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Волковим С.В., що пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 6825 грн, сплата яких підтверджується квитанцією від 09.03.2023 (а.с. 187, 188). При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, в якому наголошується, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об?єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у відзиві на цей позов посилався на ту обставину, що вказана у зустрічному позові орієнтовна вартість правових послуг у розмірі 10000 грн є значно завищеною, однак фактично понесені [PERSON] відповідні витрати в сумі 6825 грн є суттєво меншими і суд вважає їх співмірними з урахуванням положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Також позивачами за первісним та зустрічним позовами були понесені судові витрати зі сплати судового збору, а саме у розмірі 1984,80 грн за кожним із позовом, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 1, 2, 55). У той же час згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 розмір судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, який відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 складає 2481 грн, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, виходячи із ціни як первісного, так і зустрічного позовів, які обидва є позовами майнового характеру, позивачі мали сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн за кожним із позовів, і саме ці суми підлягають розподілу за результатами розгляду справи, у той час як відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» надмірно сплачена сума судового збору може бути повернута за клопотанням особи, яка його сплатила. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахуванням повного задоволення первісного позову з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн у рівних частинах, тобто по 496,20 грн на користь кожного. Також, з урахуванням часткового задоволення зустрічного позову (62150 грн х 100% / 71650 грн), з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 6777,69 грн пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог (7817,40 грн х 86,7% / 100%). Отже, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 496,20 грн, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (з урахуванням взаємозаліку) судові витрати у розмірі 6281,49 грн (6777,69 грн 496,20 грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved