Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог [PERSON] (далі Позивач 1), [PERSON] (далі Позивач 2), [PERSON] (далі Позивач 3), [PERSON] (далі\~Позивач 4) в особі свого представника [PERSON] (далі Представник позивачів) звернулись в суд з позовом до Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (далі Відповідач), у якому просили: -Витребувати у Державного підприємства «Центр організаційнотехнічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (07270, Київська обл., Іванківський район, м. Чорнобиль, вул. Карла Лібкнехта, буд. 10; код ЄДРПОУ 38770852) наступні докази: довідку з інформацією про середньоденну (годинну) заробітну плату [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вересні та жовтні 2022 року; деталізовану довідку про розмір нарахованої заробітної плати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 01 липня 2022 року по 07 листопада 2022 року, в якій будуть зазначені назва та суми всіх нарахованих виплат (посадовий оклад, надбавки, премії, одноразові виплати, допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, оплати за час відпусток тощо); витяг з Табелю обліку робочого часу щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за період з 01 липня 2022 року по 07 листопада 2022 року, а щодо [PERSON] - за період з 01 липня 2022 року до 08 листопада 2022 року; копію документу, що засвідчує про дату вручення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] наказів про звільнення з ДП «ЦОТІЗ»; - довідку з інформацією про дати виплати заробітної плати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в період з 01 липня 2022 року та суму нарахованих у вказаний період, але ще не виплачених виплат на їхню користь; -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму матеріальної допомоги у зв`язку зі звільненням внаслідок ліквідації вказаного підприємства у розмірі 56 271,20 грн. (п`ятдесят шість тисяч двісті сімдесят одна гривня 20 копійок); -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) середній заробіток за час затримки в розрахунку у розмірі, що буде визначений на дату винесення рішення по справі виходячи з дати завершення розрахунків та документів, витребуваних у Відповідача (орієнтовний розмір на дату подання позову - 84 406,50 грн.) -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму матеріальної допомоги у зв`язку зі звільненням внаслідок ліквідації вказаного підприємства у розмірі 40 192,54 грн. (сорок тисяч сто дев`яносто дві гривні 54 копійки); -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) середній заробіток за час затримки в розрахунку у розмірі, що буде визначений на дату винесення рішення по справі виходячи з дати завершення розрахунків та документів, витребуваних у Відповідача (орієнтовний розмір на дату подання позову - 70 980,25 грн.); -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму матеріальної допомоги у зв`язку зі звільненням внаслідок ліквідації вказаного підприємства у розмірі 42 169,24 грн. (сорок дві тисячі сто шістдесят дев`ять гривень 24 копійки); -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) середній заробіток за час затримки в розрахунку у розмірі, що буде визначений на дату винесення рішення по справі, виходячи з дати завершення розрахунків та документів, витребуваних у Відповідача (орієнтовний розмір на дату подання позову - 74 498,92 грн.); -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) суму матеріальної допомоги у зв`язку зі звільненням внаслідок ліквідації вказаного підприємства у розмірі 55 182,00 грн. (п`ятдесят п`ять тисяч сто вісімдесят дві гривні); -Стягнути з Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (код ЄДРПОУ 38770852) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) середній заробіток за час затримки в розрахунку у розмірі, що буде визначений на дату винесення рішення по справі виходячи з дати завершення розрахунків та документів, витребуваних у Відповідача (орієнтовний розмір на дату подання позову - 97 488,20 грн.). Позовні вимоги мотивовані наступним. [PERSON] (далі\~також [PERSON] \~або Позивач-1), [PERSON] (далі\~також [PERSON] \~або Позивач-2), [PERSON] (далі\~також [PERSON] \~або Позивач-3) та [PERSON] (далі\~також [PERSON] \~або Позивач-4), далі разом - Позивачі, працювали у Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (далі\~-\~Відповідач,\~ДП «ЦОТІЗ»\~або Підприємство) на посадах начальника служби інформаційних технологій ДП «ЦОТІЗ», начальника відділу забезпечення відвідування зони відчуження ДП «ЦОТІЗ», начальника відділу зв`язків з громадськістю та пресою ДП «ЦОТІЗ» та начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ДП «ЦОТІЗ» відповідно. 25 липня 2022 року Наказом № 73-22 Державного агентства України з управління зоною відчуження (далі\~-\~ДАЗВ) «Про ліквідацію Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» наказано припинити ДП «ЦОТІЗ» шляхом ліквідації. Згідно з п. 2 цього наказу встановлений строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до ДП «ЦОТІЗ» протягом двох місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. Додатком до наказу затверджено склад ліквідаційної комісії ДП «ЦОТІЗ» головою, якої обрано В.о. директора ДСП «ЦСП» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (далі - Ліквідатор). У зв`язку з цим у їм всім 06.09.2023 вручені/направлені на Viber повідомлення (попередження) від про наступне звільнення (вивільнення). Після цього у вересні 2022 року [PERSON] та [PERSON] подавали заяви на звільнення, однак ті не були задоволені. Тому Позивача-1 та Позивача-2 фактично змусили й надалі працювати в ДП «ЦОТІЗ». Зрештою, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 07.11.2022 року, а [PERSON] - 08.11.2022 були звільнені із займаних ними посад у ДП «ЦОТІЗ» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Копії відповідних наказів та трудових книжок із записом про звільнення Позивачі отримали: - [PERSON] - 10.11.2022; - [PERSON] - 07.11.2022; - [PERSON] - 07.11.2022; - [PERSON] - 11.11.2022. Однак повний розрахунок із Позивачами при звільненні проведено так і не було. Більше того, розрахункові листи їм були видані лише у грудні 2022 року. Ті суми, що були нараховані їм ДП «ЦОТІЗ» при звільненні (заробітні плати, добові, лікарняні, компенсації за відпустки та при звільненні внаслідок скорочення тощо), були отримані ними лише у грудні 2022 року: [PERSON] - 28.12.2022; [PERSON] - 30.12.2022; [PERSON] - 05.12.2022; [PERSON] - 30.12.2022. При цьому при звільненні Позивачам не було нараховано та виплачено матеріальну допомогу при звільненні у зв`язку з ліквідацією ДП «ЦОТІЗ». Жодної компенсації за час затримки у здійсненні повного розрахунку з Позивачами їм також виплачено не було. Заяви про пред`явлення кредиторських вимоги були відправлені Позивачами електронною поштою та цінними листами з описом вкладення: [PERSON] направив таку заяву електронною поштою 03.01.2023 та цінним листом з описом вкладення 04.11.2023; [PERSON] направила заяву і електронною поштою, і цінним листом з описом вкладення 03.01.2023; [PERSON] , направив заяву електронною поштою 03.01.2023 та цінним листом з описом вкладення 04.11.2023; [PERSON] направив заяву електронною поштою 03.01.2023 і цінним листом з описом вкладення 04.01.2023. Вказані заяви, направлені в електронній формі, були отримані ДП «ЦОТІЗ» того ж дня ( [PERSON] навіть отримала підтвердження цьому), а в письмовому вигляді заяви про пред`явлення кредиторських вимог були отримані: - від [PERSON] - 09.01.2023 (відправлення № 0315079103617); від [PERSON] - 17.01.2023 (відправлення № 0311010731530); - від [PERSON] - 09.01.2023 (відправлення № 1360102228880); від [PERSON] - 09.01.2023 (відправлення № 0315079103625). Однак у 30-денний термін, встановлений ч. 6 ст. 105 ЦК України, вказані заяви про пред`явлення кредиторських вимог розглянуті не були. [PERSON] \~листом від\~26.01.2023\~було повідомлено,\~що на\~теперішній час\~інвентаризація ДП\~«ЦОТІЗ» триває,\~створено нову\~інвентаризаційну комісію,\~оскільки акт\~комісії під\~головуванням [PERSON] \~оформлено не\~належним чином,\~за відсутністю\~всіх підписів\~інвентаризаційної комісії\~та процедура\~інвентаризації була\~проведена з\~порушенням норм\~чинного законодавства,\~наказу МФУ\~№ 879\~від 02.09.2014\~«Про затвердження\~Положення про\~інвентаризацію активів\~та зобов`язань»\~та наказу\~від 23.08.2022\~№ 53-22\~«Про проведення\~інвентаризації».\~Тому кредиторські\~вимоги з\~виплати матеріальної\~допомоги,\~відповідно до\~Колективного договору\~можуть бути\~розглянуті лише\~після проведення\~суцільної інвентаризації\~ДП «ЦОТІЗ»\~за наявності\~всіх підтверджуючих\~документів,\~що подані\~у встановлені\~законодавством і\~наказом терміни.\~Інші Позивачі\~відповіді на\~подані ними\~кредиторські вимоги\~взагалі не\~отримали. На підставі вищевказано, Позивачі змушені звернутись за захистом своїх прав до суду з вимогою про стягнення коштів, що підлягали виплаті їм при звільненні, та середнього заробітку за час вимушеного прогулу Рух справи 20 лютого 2023 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою суду від 24.02.2023 року відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження. Перше судове засідання призначене на 03.04.2023 року, відкладене на 01.05.2023. 18 квітня 2023 року представник відповідача в особі голови ліквідаційної комісії ДП «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» Котляренко О. надіслав до суду Відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в поному обсязі. 26 квітня 2023 року представник позивачів звернувся до суду із заявою про розгляд справи без участі позивачів та їх представника. У своїй заяві представник позивачів просить врахувати те, що відповідно до наданих ДП «ЦОТІЗ» довідок та виданих ним же розрахунків заробітної плати Позивачів: середньомісячна заробітна плата (розрахована для цілей виплати вихідної допомоги): [PERSON] становить 28 135,60 грн., [PERSON] - 20 096,27 грн., [PERSON] - 21 084,62 грн., [PERSON] - 27 591 грн. Тому, як і було вказано у позовній заяві, сума матеріальної допомоги у зв`язку зі звільненням внаслідок ліквідації ДП «ЦОТІЗ» становить: для [PERSON] -56 271,20 грн. (28 135,60 грн х 2 міс.), для [PERSON] -40 192,54 грн. (20 096,27 грн. х 2 міс.)., для [PERSON] -42 169,24 грн. (21 084,62 грн. х 2 міс.)., для [PERSON] - 55 182,00 грн. (27 591 грн. х 2 міс.). середньогодинна заробітна плата [PERSON] становить 151,62 грн., [PERSON] -123,29 грн., [PERSON] -136, 47 грн., [PERSON] -183,94 грн.; середньомісячна кількість робочих годин (днів) згідно з даними, що містяться в наданому Відповідачем розрахунку вихідної допомоги, для [PERSON] становить 155 годин (17 днів), [PERSON] -163 години (19 днів), [PERSON] -154,5 годин (18 днів) [PERSON] - 150 годин (16 днів); період з 07 (08) листопада 2022 по 01.05.2023 (дата заплановано судового засідання) включає в себе 5 повних місяців та один (листопад) неповний; розмір компенсації середнього заробітку за період затримки у повному розрахунку в листопаді 2022 року (кількість годин розрахована як різниця між середньою кількістю робочих годин та робочих годин, що були відпрацьовані в листопадіі) становить: для [PERSON] -23 436 грн. (155 год. х 151,20 грн.), [PERSON] -17 014,02 грн. (138 год. х 123,29 грн.), [PERSON] - 15 625,82 грн. (114,5 год х 136,47 грн.), [PERSON] - 22 992,5 грн. (125 год. х 183,94 грн.); розмір компенсації середнього заробітку за період затримки у повному розрахунку з 01.12.2022 по 30.04.2023 становить: для [PERSON] - 140 678 (28 135,60 грн х 5 міс.), [PERSON] - 100 481,35 грн. (20 096,27 грн. х 5 міс.)., [PERSON] - 105 423,10 грн. (21 084,62 грн. х 5 міс.)., [PERSON] - 137 955,00 грн. (27 591 грн. х 5 міс.). Тому, на думку позивачі та їх представника, загальна сума компенсації середнього заробітку за період затримки у повному розрахунку при звільненні станом на 01.05.2023 має становити: - для [PERSON] - 164 114,00 грн. (23 436 +140 678); - для [PERSON] - 117 495,37 грн. (17 014,02 +100 481,35); - для [PERSON] - 121 048,82 грн. (15 625,82 + 105 423,10); - для [PERSON] - 160 947 грн. (22 992,5 +137 955,00). Позиції сторін Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явились. Подали до суду заяву, у якій просили провести розгляд справи без участі позивачів та їх представника. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник Відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог Позивачів. Відзив мотивував щодо кожної позовної вимоги наступним. Щодо невиплати матеріальної допомоги при звільненні згідно Колективного договору, представник Відповідача зазначив, що Державне підприємство «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» знаходиться на стадії ліквідації, та ще триває його інвентаризація. Підприємство не може здійснити виплати коштів Позивачам, оскільки не має власних коштів. Крім цього, Позивачам виплачена вихідна допомога у розмірі 1 середньомісячної зарплати. Щодо стягнення\~середнього заробітку\~за час\~затримки,\~представник Відповідача\~зазначає, що в підприємства відсутні кошти для здійснення такої виплати, оскільки 24.02.2022 року територія, де знаходиться підприємство була окупована, відповідно дохід підприємство не отримувало. Відповідач зазначає про те, що він звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпПУ, посилаючись на положення ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права. Частиною 1\~статті 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Стаття 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] у період з 03.09.2018 року по 08.11.2022 рік працював у Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на посаді начальника служби інформаційний технологій; [PERSON] у період з 02.04.2018 року по 07.11.2022 року працювала у Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на посаді начальника відділу забезпечення відвідування зони відчуження; [PERSON] у період з 03.09.2018 року по 07.11.2022 року працював у Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на посаді начальника відділу зв`язків з громадськістю та пресою; [PERSON] у період з 02.05.2018 року по 07.11.2022 року працював у Державному підприємстві «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» на посаді начальника відділу матеріально-технічного забезпечення, що підтверджується копіями їх трудових книжок /а.с. 49-62/. 25 липня 2022 року Наказом № 73-22 Державного агентства України з управління зоною відчуження «Про ліквідацію Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» наказано припинити ДП «ЦОТІЗ» шляхом ліквідації /а.с 31-32/. Позивачі пропрацювали на підприємствах зони відчуження (Державних підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження), а саме, в ДП «ЦОТІЗ», понад 3 роки: [PERSON] - з 03.09.2018 по 08.11.2022 (4 роки, 2 місяці та 5 днів); [PERSON] - з 02.03.2018 по 07.11.2022 (4 роки, 8 місяців, 5 днів); [PERSON] - з 03.09.2018 по 07.11.2022 року (4 роки, 2 місяці та 4 Дні); [PERSON] - 02.05.2018 рік по 07.11.2022 року (4 роки, б місяців, 5 днів) / а.с. 49-62/. За наданих розрахункових листків за 2022 рік сума вихідної допомоги (а отже, й середньої місячної заробітної плати) склала: [PERSON] - 28 135,60 грн.; [PERSON] - 20 096,27 грн.; [PERSON] - 21 084,62 грн.; [PERSON] - 27 591,00 грн. /а.с. 63-66/. Розмір середньоденної заробітної плати становить: - у [PERSON] - 1 875,70 грн. (28 135,60 грн. середньомісячної зарплати/15 днів); - у [PERSON] - 1339,75 грн. (20 096.27 грн. середньомісячної зарплати /15 днів); - у [PERSON] - 1 405,64 грн. (21 084,62 грн. середньомісячної зарплати /15 днів); - у [PERSON] - 1 839,40 грн. (27 591,00 грн. середньомісячної зарплати /15 днів). Позивачі звільнені з роботи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства, зокрема, 07.11.2022 року наказом Відповідача № 162-ОС [PERSON] ; Наказом Відповідача № 158-ОС від 07.11.2022 року [PERSON] ; Наказом Відповідача № 170-ОС [PERSON] ; Наказом Відповідача № 184-ОС [PERSON] /а.с. 45-48/. Позивачі звернулися до голови ліквідаційної комісії підприємства із заявами про проведення остаточного розрахунку /а.с. 90-114/. Щодо стягнення матеріальної допомоги при звільненні згідно Колективного договору. Відповідно до\~ст.\~10\~КЗпПУ колективний\~договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Колективний договір укладається на підприємстві, в установі, організації, а також з фізичною особою, яка використовує найману працю (стаття 11 КЗпПУ). За ч. 1 ст. 12 КЗпПУ Сторонами колективного договору є: сторона роботодавця,\~суб`єктами якої\~є власник\~або уповноважений\~ним орган\~(особа)\~чи фізична\~особа,\~яка використовує\~найману працю,\~та/або\~її уповноважені\~представники,\~зокрема представники\~відокремлених підрозділів\~юридичної особи; або сторона працівників, суб`єктами якої є первинні профспілкові організації, які діють на підприємстві, в установі, організації, відокремлених підрозділах юридичної особи, об`єднують працівників фізичної особи, яка використовує найману працю, та представляють інтереси працівників, які працюють на підставі трудових договорів на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, а в разі їх відсутності - вільно обрані працівниками для ведення колективних переговорів представники (представник). Судом встановлено, що Державне підприємство «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (далі ДП «ЦОТІЗ») належить до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження, що підтверджується п. 1.1 Статуту ДП «ЦОТІЗ» (у новій редакції), затвердженого наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 07.07.2020 року № 145-20 та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 12.08.2022 року. Із зазначеного вбачається, що ДП «ЦОТІЗ» знаходиться в стані припинення. Протоколом від 10.10.2018 року № 2 на зборах трудового колективу схвалено колективний договір ДП «ЦОТІЗ» на 2018-2020 роки (далі Колективний Договір), який зареєстрований Іванківською районною державною адміністрацією Київської області за реєстраційним № 12 від 18.10.2022 року. Додатком 7 до Колективного договору є затверджене директором ДП «ЦОТІЗ» Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження». Протоколом загальних зборів трудового колективу ДП «ЦОТІЗ» від 01.12.2020 року № 1 до Колективного договору внесено зміни та доповнення, які зареєстровані за № 12 в Іванківській районній державній адміністрації Київської області. Згідно п. 5 Положення про виплату матеріальної допомоги працівникам Державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (Додаток 7 до Колективного договору з урахуванням змін та доповнень), при звільненні у зв`язку з ліквідацією Підприємства, його реорганізацією або скороченням чисельності працівників Підприємства, працівникам виплачується матеріальна допомога у розмірі: 5.1. Працівникам, які попрацювали на підприємствах зони відчуження (Державних підприємств, які належать до сфери управління Державного агентства України з управління зоною відчуження) з особливо шкідливими умовами праці (ОШУП): від 3 (трьох) до 5 (п`яти ) років 2 (двох) середньомісячних зарплат відповідного працівника ( а.с.22-24). Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 25.07.2022 року № 73-22 «Про ліквідацію державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» (далі Наказ) припинено ДП «ЦОТІЗ», шляхом ліквідації. Наказом Державного агентства України з управління зоною відчуження від 10.08.2022 року № 79-22 «Про внесення змін до наказу ДАЗВ від 25.07.2022 року № 73-22 «Про ліквідацію державного підприємства «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження»» внесено зміни до Наказу. П. 2 Наказу Утворено Ліквідаційну комісію ДП «ЦОТІЗ». Головою цієї комісії визначено в.о. директора ДСП «ЦСП» Котляренка О.О. (додаток до Наказу). Згідно п. 3 Наказу, встановлено строк для пред`явлення кредиторами своїх вимог до ДП «ЦОТІЗ» протягом двох місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи. П. 5 Наказу затверджено План заходів з ліквідації ДП «ЦОТІЗ», згідно з яким, крім іншого, у п. 12 (зі змінами) визначено, що проведення погашення вимог кредиторів проводиться у термін протягом 2-х місяців з моменту закінчення строку виявлення вимог кредиторів. У позовній заяві Позивачі зазначають, що 07.11.2022 та 08.11.2022 року були звільнені з роботи. В день їх звільнення вони були відсутні на робочому місці. Позивачі пред`явили вимоги Відповідачу про розрахунок належних їм сум, що підтверджується їхніми заявами про здійснення належних виплат та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу від 09.01.2023 року та 17.01.2023 року, адресованих Відповідачу з відміткою про отримання. Таким чином, Позивачі звернулися з кредиторською вимогою до відповідача у визначений наказом про ліквідацію ДП «ЦОТІЗ» строк. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпПУ роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. При звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (стаття 116 КЗпПУ). Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~112\~ЦК України\~у разі\~відмови ліквідаційної\~комісії у\~задоволенні вимог\~кредитора або\~ухилення від\~їх розгляду\~кредитор має\~право протягом\~місяця з\~дати,\~коли він\~дізнався або\~мав дізнатися\~про таку\~відмову звернутися\~до суду\~із позовом\~до ліквідаційної\~комісії.\~За рішенням\~суду вимоги\~кредитора можуть\~бути задоволені\~за рахунок\~майна,\~що залишилося\~після ліквідації\~юридичної особи. У відзиві на позовну заяву Відповідач посилається на те, що Державне підприємство «Центр організаційно-технічного і інформаційного забезпечення управління зоною відчуження» знаходиться на стадії ліквідації та ще триває його інвентаризація. Підприємство не може здійснити виплати коштів Позивачам, оскільки не має власних коштів. Крім цього, Позивачам виплачена вихідна допомога у розмірі 1 середньомісячної зарплати. Суд не приймає це твердження до уваги, з огляду на таке. Відповідач зазначає, що здійснив виплату Позивачам матеріальної допомоги у розмірі 1 середньомісячної заробітної плати, на підтвердження чого долучив до відзиву на позовну заяву довідку від 11.04.2023 року. Посилання Відповідача на відсутність у підприємства власних грошових коштів, як на підставу не заслуговує на увагу, виходячи з наступного. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Верховний Суд України неодноразово звертав увагу на тому, що відсутність асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі №21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі №21-44а10). Така правова позиція підтримана Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20-рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані\~законом\~виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Отже, відсутність коштів у підприємства не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. У цьому випадку, з Відповідача на користь Позивачів підлягає стягненню матеріальна допомога при звільненні згідно умов Колективного договору у розмірі 2 (двох) середньомісячних зарплат Позивача. Відповідно до наданих ДП «ЦОТІЗ» довідок та виданих ним же розрахунків заробітної плати Позивачів: середньомісячна заробітна плата (розрахована для цілей виплати вихідної допомоги) [PERSON] становить 28 135,60 грн., [PERSON] - 20 096,27 грн., [PERSON] - 21 084,62 грн., [PERSON] - 27 591 грн. Тому, сума матеріальної допомоги у зв`язку зі звільненням внаслідок ліквідації ДП «ЦОТІЗ», яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивачів становить: для [PERSON] -56 271,20 грн. (28 135,60 грн х 2 міс.), для [PERSON] -40 192,54 грн. (20 096,27 грн. х 2 міс.)., для [PERSON] -42 169,24 грн. (21 084,62 грн. х 2 міс.)., для [PERSON] - 55 182,00 грн. (27 591 грн. х 2 міс.) Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні Відповідно до частини першої\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тягар доказування відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 січня 2020 року у справі №682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 20\~постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у\~статті 116 КЗпП України, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховують у розмірі середнього заробітку і який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом термін винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Однак, встановлений\~статтею 117 КЗпП України\~механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Відповідно до наданих ДП «ЦОТІЗ» довідок та виданих ним же розрахунків заробітної плати Позивачів: середньогодинна заробітна плата [PERSON] становить 151,62 грн., [PERSON] - 123,29 грн., [PERSON] -136, 47 грн., [PERSON] -183,94 грн.; середньомісячна кількість робочих годин (днів) згідно з даними, що містяться в наданому Відповідачем розрахунку вихідної допомоги, для [PERSON] становить 155 годин (17 днів), [PERSON] -163 години (19 днів), [PERSON] -154,5 годин (18 днів) [PERSON] - 150 годин (16 днів); період з 07 (08) листопада 2022 по 01.05.2023 (дата заплановано судового засідання) включає в себе 5 повних місяців та один (листопад) неповний; розмір компенсації середнього заробітку за період затримки у повному розрахунку в листопаді 2022 року (кількість годин розрахована як різниця між середньою кількістю робочих годин та робочих годин, що були відпрацьовані в листопадіі) становить: для [PERSON] -23 436 грн. (155 год. х 151,20 грн.), [PERSON] -17 014,02 грн. (138 год. х 123,29 грн.), [PERSON] - 15 625,82 грн. (114,5 год х 136,47 грн.), [PERSON] - 22 992,5 грн. (125 год. х 183,94 грн.); розмір компенсації середнього заробітку за період затримки у повному розрахунку з 01.12.2022 по 30.04.2023 становить: для [PERSON] - 140 678 (28 135,60 грн х 5 міс.), [PERSON] - 100 481,35 грн. (20 096,27 грн. х 5 міс.)., [PERSON] - 105 423,10 грн. (21 084,62 грн. х 5 міс.)., [PERSON] - 137 955,00 грн. (27 591 грн. х 5 міс.). З наведеного слідує, що загальна сума компенсації середнього заробітку за період затримки у повному розрахунку при звільненні станом на 01.05.2023 має становити: - для [PERSON] \~-\~164\~114,00 грн. (23 436 +140 678); - для [PERSON] - 117 495,37 грн. (17 014,02 +100 481,35); - для [PERSON] \~-\~121\~048,82\~грн. (15 625,82 + 105 423,10); - для [PERSON] - 160 947 грн.\~(22\~992,5\~+137\~955,00). Відповідно до частини першої\~статті 9 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) положення\~ЦК України\~застосовуються до врегулювання, зокрема трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення\~ЦК України\~мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин. Такої ж за суттю позиції дотримувався і Верховний Суд України, зокрема у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 234/7936/14-ц (провадження № 6-2159цс15) та у постанові від 31 травня 2017 року у справі №759/7662/15-ц (провадження № 6-1185цс16). Пунктом 6 частини першої\~статті 3 ЦК України\~передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що вимагає, зокрема частина третя\~статті 13 ЦК України, не допускаючи дії, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідач у відзиві зазначає, що в підприємства відсутні кошти для здійснення виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку\~при звільненні працівника, оскільки 24.02.2022 року територія, де знаходиться підприємство була окупована, відповідно дохід підприємство не отримувало. Крім цього, Відповідач посилається на те, що він звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпПУ на підставі ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Згідно цієї норми Закону, роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Суд не приймає такі доводи Відповідача, оскільки підприємство знаходиться на території, яка силами ЗСУ звільнена від військовослужбовців зс рф ще в квітні 2022 року, тоді як Позивачі звільнені з роботи у листопаді 2022 року. Крім цього, Відповідач лише формально посилається на норму Закону та не доводить жодним доказом обставини (бойові дії, непереборна сила), за яких він незалежно від своєї волі допустив порушення вимог законодавства про працю відносно Позивача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21), яка прийнята після подання касаційної скарги та у порядку частини третьої статті 400 ЦПК України підлягає врахуванню при вирішенні цієї справи, виклала висновок, що нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку наявності обставин непереборної сили. При цьому відступила від висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 243/2071/18 (провадження № 61-48088сво18) про те, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні статті 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили. Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань - є сертифікат, виданий у ТПП України. Оскільки обставини непереборної сили не підтверджено сертифікатом ТПП України, суд допускає, що у відповідача, як і у більшості господарюючих суб`єктів на території України внаслідок військової агресії рф погіршився фінансовий стан порівняно з іншими звітними періодами, але це не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань, в т.ч. за чинним Колективним договором. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Непоодинокими є випадки, коли працівник за наявності спору з роботодавцем щодо розміру належних при звільненні незначних сум тривалий час не звертається до суду, а в позовній заяві зазначає мінімальну суму простроченої роботодавцем заборгованості, яку, на думку позивача, суд точно стягне у повному обсязі. Проте метою таких дій працівника є не стягнення заборгованості з роботодавця, а стягнення з нього у повному обсязі відшкодування в розмірі середнього заробітку, тобто без будь-якого зменшення розміру останнього. Вказане є наслідком застосування підходу щодо неможливості суду зменшити розмір відшкодування, визначений, виходячи із середнього заробітку. Відшкодування, передбачене\~статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1\~статті 9 ЦК України\~така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому\~статтею 117 КЗпП України. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків у момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Зокрема, такими правилами є правила про неустойку (статті 549 - 552 ЦК України). Аби неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3\~статті 551 ЦК України\~про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина 1\~статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а носить саме компенсаційний характер. По-перше, вона стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. По-друге, для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Аналогічно, звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи із середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого\~статтею 117 КЗпП України. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до\~статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). З урахуванням встановлених обставин справи суд дійшов висновку про наявність правових підстав, передбачених статтями\~116,\~117 КЗпП України, для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 07.11.2022 та 08.11.2022 по день ухвалення рішення судом (01.05.2023). Разом з тим, суд приходить до висновку про зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку до 10% від встановленого судом середнього заробітку, що становить для [PERSON] \~ 16\~4\~11,\~40 грн. (23 436 +140 678); - для [PERSON] 11 749, 54 грн. (17 014,02 +100 481,35); - для [PERSON] \~ 12\~104,88\~грн. (15 625,82 + 105 423,10); - для [PERSON] - 16\~094,70 грн., застосувавши принцип співмірності та враховуючи справедливий та розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Судові витрати Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частини шостої\~статті 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивачі звільнені від сплати судового збору, з ДП «ЦОТІЗ» на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. За вимогою про стягнення матеріальної допомоги при звільненні з відповідача слід стягнути на користь держави 1073,60 грн х 4 = 4294,40грн., за вимогою про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку, яка фактично задоволена на 10% з відповідача на користь держави слід стягнути 107,60 грн., а всього 4402 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial