Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивачки грошові кошти у розмірі 55623,21 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 01.04.2019 між нею та відповідачкою укладено договір оренди нежитлового приміщення. На виконання вказаного договору позивачкою передано відповідачці в довготривалу оренду нежитлове приміщення розташоване в будинку [ADDRESS] . У відповідності до договору орендар сплачує орендодавцю за користування орендованим майном щомісячну орендну плату у розмірі 1500 грн. Відповідачка після підписання договору оренди виконувала свої зобов`язання фактично до квітня 2020 року. В подальшому [PERSON] не виконувала договору в частині здійснення орендної плати мотивуючи це тяжким матеріальним становищем, невисокою рентабельністю її господарської діяльності. Так тривало до 01.07.2022, з того часу відповідачка з`їхала з орендованого нежитлового приміщення. Заборгованість по орендній платі становить 40500 грн. З метою врегулювання спору в досудовому порядку 24.10.2022 [PERSON] надіслала на адресу проживання [PERSON] претензію щодо сплати заборгованості по орендній платі, однак по сьогодні грошові кошти не повернуті. Крім цього просить стягнути з відповідачки 3 % річних, що становить 2022 грн та інфляційні втрати, що становлять 13101,21 грн. Просить позов задоволити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2023 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, дав пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві та просить такий задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивачки проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Із змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Частиною 1 ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 01.04.2019 між орендодавцем [PERSON] , що має статус фізичної особи, яка є власником нежитлового приміщення на підставі витяга про реєстрацію права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер 1045805846221) з однієї сторони, та орендарем [PERSON] , з другої сторони, було укладено договір оренди нежитлового приміщення. /а.с. 6-9/. Згідно п. 11.1 даний договір укладено на строк до 2 р. 11 міс. Згідно з п.1.1. договору об`єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 38,3 кв.м. в приміщенні за адресою [ADDRESS] . Згідно п. 1.2. цільове використання зазначеного в п. 1.1. даного договору приміщення для розміщення аптеки. Пунктом 3.1. передбачено, що орендар сплачує орендодавцю за користування орендованим майном щомісячно орендну плату у розмірі 1500 грн. Згідно п. 3.1.2. орендна плата не залежить від наслідків господарської діяльності орендаря. Згідно п. 8.1. за невиконання, неналежне виконання чи порушення зобов`язань по даному договору сторони несуть взаємну відповідальність відповідно до цього договору та чинного законодавства України. Згідно п. 5.1.1. орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт, що орендується, згідно даного договору по акту прийому-передачі. 01.04.2023 між орендодавцем [PERSON] , з однієї сторони, та орендарем [PERSON] , з другої сторони, було складено акт прийому-передачі, відповідно до якого орендодавець [PERSON] передала, а ФОП [PERSON] прийняла відповідно до умов договору оренди нежитлове приміщення, загальною площею 38,3 кв.м. /а.с. 10/. Таким чином, уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови такого. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. В зв`язку з несплатою відповідачкою орендної плати у останньої перед позивачкою виникла заборгованість за період з 01.04.2019 по 01.07.2022 в розмірі 40500 грн, про що відповідачка була додатково повідомлена листом-претензією від 24.10.2022 /а.с. 11/. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК Ураїни нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплаті кредиторові. Відповідно до розрахунку, поданого позивачкою, розмір інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з квітня 2020 року по червень 2022 року становить: 2022 грн 3 % річних, 13101,21 грн втрати від інфляції /а.с. 13-27/. Даний розрахунок не спростований відповідачкою, а тому суд з таким погоджується. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про можливість їх задоволення, так як відповідачкою не було надано суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Таким чином, станом на день звернення [PERSON] до суду заборгованість [PERSON] у загальному розмірі складає 55623,21 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд присуджує стягнути із відповідачки на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн., який сплачено позивачкою при зверненні із даним позовом до суду. На підставі наведеного та

Outcome: approved