Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

06.01.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», треті особи; приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Качурка В`ячеслав Вікторович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яка була скерована до суду засобами поштового зв`язку 23.12.2022 року та в якій позивач просить суд визнати виконавчий напис, вчинений 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за №58144, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову, позивачка стверджує, що з виконавчим написом не згодна, вважає його таким, що вчинений\~з порушенням діючого законодавства, зокрема, документи, які надані для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості, нотаріусу не була надано документів на підтвердження скерування письмової вимоги, а кредитний договір наданий приватному виконавцю в порушення чинного законодавства не був належним чином нотаріально посвідчений. За наслідком чого, позивачка просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказані обставини, як стверджує позивачка у позові, змусили її звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.01.2023 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання з повідомленням сторін по справі. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для подання відзиву на позовну заяву. 22.02.2023 року Київським районним судом міста Одеси за клопотанням позивача, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №69506137 з примусового виконання виконавчого напису №58144, виданого 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 08.03.2023 року до суду надійшов від представника відповідача відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав необґрунтованості, розгляд справи провести за його відсутності. В обґрунтування вказаного відзиву, представник стверджує, що подані до приватного нотаріуса документи відповідали необхідному Переліку, а відтак вчинений виконавчий напис є законним та підлягає подальшому примусовому виконанню. 07.03.2023 року до суду на виконання вищевказаної ухвали суду надійшли від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурки В`ячеслава Вікторовича витребувані судом документи. 30.03.2023 року судом без видалення до нарадчої кімнати було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судове засідання призначене на 16.05.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, однак: позивачкою разом з позовом надано до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за її відсутності; відповідачем у відзиві на позовну заяву також зазначено про розгляд справи за його відсутності. Треті особи про причини неявки до судового засідання, суд не повідомили. Приймаючи висловлене сторонами по справі волевиявлення про розгляд справи за їх відсутності, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 16.05.2023 року за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] , з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.02.2020 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» було укладено договір №10001569034 про надання споживчого кредиту, який укладено в простій письмовій формі. За умовами вказаного договору, позикодавець надає позичальнику кредит в сумі 10000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, зі сплатою 365% річних, строком в 30 календарних днів. 22.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №58144, за умовами якого запропоновано стягнення з [PERSON] , [INFO] , невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», ідентифікаційний код 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, якому ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» на підставі договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 року відступлено право вимоги за кредитним договором №10001569034 від 02.02.2020 року, укладеного з [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», стягнувши з [PERSON] за період з 11.05.2021 року по 30.11.2021 року включно: 10000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 19217,00 грн. заборгованість за відсотками; 50,00грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить в загальному розмірі 29267,00 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркой В`ячеславом Вікторовичем відкрито виконавче провадження ВП №69506137 на підставі постанови від 27.07.2022 року. Позивачка будучи незгодною з вказаним виконавчим написом звернулась до суду з цим позовом. За приписами ст. ст.15, 16 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат»,\~нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19\~ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з частиною першою\~статті 39 Закону України «Про нотаріат»,\~порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Так, згідно зі згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 зі змінами визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, із моменту прийняття цієї\~постанови\~і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі постанова № 662) даний Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно якого виконавчий напис може бути вчинено за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14. А тому, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 року (справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21). В подальшому на підставі Постанови Кабінету міністрів України\~№ 480 від 19.04.2022 року Розділ "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" у переліку документів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, виключено. Приймаючи, що оспорюваний виконавчий напис вчинено 22.12.2021 року, тобто після набрання законною силою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, до спірних правовідносин підлягає застосуванню\~постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172. Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий напис №58144 від 22.12.2021 року вчинено на підставі кредитного договору №10001569034 від 02.02.2020 року, який укладений у письмовій формі, та не був нотаріально посвідчений. Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору, що не може входити до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, відповідачем було подано приватному нотаріусу неналежні документи у відповідності до вимог Переліку №1172, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, а вчиняючи 22.12.2021 року виконавчий напис №58144, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23, у зв`язку з чим недотрималась умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем необхідних документів для його вчинення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідачем, в свою чергу, не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого\~ст. 12 ЦПК України, факту його правомірної поведінки, не спростовано тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи позивачки, що заборгованість, стягнута за оспорюваним виконавчим написом не є безспірною, оскільки зазначені доводи є безпідставними та непідтверджені жодним належним доказом. Розглядаючи справу, суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи вищевикладене, оскільки спірний виконавчий напис вчинено на підставі неналежних документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд вважає наявними підстави для визнання спірного виконавчого напису №58144 від 22.12.2021 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст. 87\~Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки у відшкодування витрат зі сплати судового збору підлягає 992,40 грн.

Outcome: approved