Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

29.03.2023 року позивач звернувся до суду із заявою, в якій просив стягувати з відповідачки на його користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до закінчення позивачем навчання. Підставою звернення до суду було зазначено навчання позивача у Харківському Національному університеті радіоелектроніки та можливість відповідачки надати утриманні у вигляді аліментів. Окремо було зазначено, що при розгляді справи слід визнати таким, що втратило чинність рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2020 року по справі №632/1066/20 у спорі між відповідачкою та третьою особою, за яким на утримання позивача на користь відповідачки з третьої особи було стягнуто аліменти у розмірі 1/6 з усіх видів заробітку (доходу) третьої особи, оскільки вказане рішення суду не відповідає фактичними обставинам справи, а позивач потребує допомоги з боку відповідачки. Ухвалою судді від 03.04.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні, наданий відповідачу час для подання відзиву, а третій особі для подання письмових пояснень, вирішено, що питання подання відповіді на відзив та заперечення необхідно вирішити у першому судовому засіданні (а.с.16). 12.04.2023 року до суду надійшла заява позивача, в якій він просив слухати справу за його відсутності та задовольнити заявлені ним позовні вимоги, а також просив долучити до матеріалів справи довідки з місця свого навчання від 07.04.2023 року, в якій було зазначено, що нормативний термін навчання позивача триває до 30.06.2024 року (а.с.22-23). 21.04.2023 року на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив з боку відповідачки, в якому вона, посилаючись на те, що вона допомагає позивачу в силу можливості, стверджувала, що дійсне місце проживання позивача знаходиться разом із нею, а не з третьою особою, вона змінила прізвище через укладання шлюбу з [PERSON] 07.02.2023 року, наразі не працює, а тому надавати допомогу позивачеві не може, однак має намір в майбутньому, за першої можливості, таку допомогу надавати. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Копія відзиву була направлена позивачеві по справі (а.с.26-52). Ухвалою суду від 24.04.2023 року розгляд справи був відкладений через необхідність надання позивачу та відповідачці часу для подання заяв по суті позову (відповіді на відзив та заперечення, за бажанням)(а.с.53). Відповідь на відзив до суду з боку позивача не надходила, тому вирішення справи відбувається виключно на підставі позовної заяви та відзиву на неї разом із долученими до неї документами. У судове засідання учасники провадження не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином (а.с.58-60). Від позивача по справі перед судовим засідання 15.05.2023 року надійшла заява, в якій він підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, розгляд справи просив здійснювати без участі позивача (а.с.71). Також перед судовим засідання 15.05.2023 року до суду надійшла заява, в якій третя особа по справі підтримала заявлені позовні вимоги позивача та просила проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.72). Відповідачка до судового засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.60), причини неявки суду не повідомила, що дозволяє суду розглянути справу по суті в межах, визначених процесуальним законом строків розгляду справи. Враховуючи подання відповідачкою відзиву на позовну заяву, справа розглядається у загальному порядку. Дослідивши позовну заяву, відзив на неї разом із долученими до них документами сторонами по справі, суд приходить до наступного. Позивач є дитиною відповідачки та третьої особи, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Єфремівською сільською радою Первомайського району Харківської області. З третьої особи по справі на користь відповідачки на підстави рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2020 року по справі №632/1066/20, яке набуло чинності, стягуються аліменти на утримання позивача, [PERSON] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу третьої особи - [PERSON] , щомісячно, на період навчання, але не більше, як до досягнення позивачем 23 років з 25.06.2020 року. Вказані факти встановлені вищевказаним судовим рішенням, визнаються сторонами та окремого підтвердження не потребують. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказане рішення станом на 31.03.2023 року третьою особою виконується не належним чином, що стало підставою для звернення до суду відповідачки та ухвалою у даному складі суду по справі №632/331/23, провадження №2/632/237/23, провадження по справі було закрито, що не задовольнило відповідачку та вона подала на вказане рішення апеляційну скаргу, а тому суд жодним чином на вказане судове рішення не посилається, як на таке, що не набуло чинності, в той же час повідомляючи учасників справи про його існування, як і існування спору між відповідачкою та третьою особою в цій частині. Позивач навчається на ІІ-му прискореному курсі денної форми навчання факультету автоматики і комп`ютеризованих технологій Харківського національного університету радіоелектроніки з терміном навчання до 30.06.2024 року за ОПП «балалавр», що підтверджується копією довідки вказаного вищого навчального закладу від 07.04.2023 року №54/241, поданої після відкриття провадження у справі (а.с.23). Станом на час звернення до суду [PERSON] фактично мешкає разом із третьою особою по справі, що підтверджується копією акту обстеження матеріально-побутових умов від 10.02.2023 року, складеного службою у справах дітей Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області (а.с.12), при цьому будучи зареєстрованим за місцем проживання разом із відповідачкою по справі, що підтверджується витягом з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.5). Відповідачка по справі змінила прізвище у зв`язку з укладанням шлюбу із [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 07.02.2023 року, зареєстрованого Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління юстиції (актовий запис №32)(а.с.34) та отриманою судом довідкою щодо відповідачки з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.61). Вирішуючи справу по суті, суд погоджується, що навчання позивача потребує витрат на його забезпечення під час навчання, участь у яких повинні брати і відповідач як мати, і третя особа по справі як батько. Специфікою даної справи є те, що відповідачка на час звернення позивача до суду і дотепер отримує аліменти на утримання позивача з третьої особи за рішенням суду, яке набрало чинності. Тому при вирішенні справи, суд відкидає вимоги позивача щодо того, що стягнення аліментів повинно відбутися з часу пред`явлення позову до суду, оскільки це є порушенням вимог ч.4 ст.274 ЦПК України. Відповідно стягнення аліментів в новому форматі та з іншої особи при наявності рішення суду про відповідне стягнення раніше на користь іншої особи, можливе виключно після набрання новим рішенням суду законної сили. До цього часу попереднє рішення суду повинно виконуватися у повному обсязі. При цьому, в разі, якщо отримані аліменти витрачалися не на користь особи, в інтересах якої вони стягувалися, то є підставою для їх стягнення у порядку ст.1212 ЦК України як безпідставно отриманих коштів, що є предметом спору в даній справі. Згідно з ч.4 ст.274 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Вирішуючи спір, суд відкидає не погоджується із заявленими вимогами позивача щодо розміру аліментів у частці від заробітку відповідачки, яка складає 1/3 щомісячно, оскільки такий розмір аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, не відповідає обставинам справи та доказам, дослідженим судом під час розгляду справи. Зокрема, судом не встановлено, що аліменти, які отримує відповідачка витрачаються не на позивача в частині сплати за комунальні послуги, оскільки позивач є зареєстрованим саме з відповідачкою, яке несе відповідні витрати, конкретні щомісячні витрати позивача на своє утримання під час навчання, зокрема, витрати пов`язані з освітнім процесом, відсутність у позивача іншого майна та доходів (наприклад, стипендії), які б вказували на те, що виключно аліменти на його утримання є його єдиним доходом та вони витрачаються не на його утримання. При цьому суд виходить з того, що з часу набрання чинності рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2020 року по справі №632/1066/20 і до подання позовної заяви позивач жодних претензій до відповідачки на висловлював, тобто погоджувався, що кошти витрачаються на нього. Також суд відкидає посилання відповідачки на те, що вона станом на даний час допомоги позивачу надавати не може, оскільки не має роботи та доходу, позивач проживає з нею та доводи щодо його фактичного проживання не підтверджуються належними доказами, оскільки належним доказом відсутності доходів є виключно довідки відповідної форми з органів Пенсійного фонду України або Державної податкової служби, які суду надані не були, відповідачка спростовує твердження самого позивача про місце його фактичного проживання, без надання доказів такого факту на відміну від позивача, який висловив свою позицію щодо місця фактичного проживання і у позовній заяві, зокрема. Таким чином, суд приходить до думки, що достатній розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки на час його навчання у вищому навчальному закладі повинен скласти 1/6 частку щомісячного доходу відповідачки, що відповідає повноті з`ясованих обставин, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, та принципу об`єктивності цивільного процесу. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно із ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ч.1ст.182 СК України). При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Згідно з ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, то з відповідачки на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі половини необхідного до сплати судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду, що становить 536,80 грн., а іншу частину судового збору у розмірі 536,80 грн. слід компенсувати за рахунок держави. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежі за один місяць. Відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. На підставі зазначеного та

Outcome: partial