Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ», в інтересах якого діє адвокат Рибак Я.В., звернулось до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] (далі по тексту перший відповідач), ТОВ «ТРАЙГОН ФАРМІНГ ХАРКІВ» (далі по тексту другий відповідач), у якій позивач просить суд: 1)визнати недійсним Договір оренди землі б/н від 01.03.2016 та додаткову угоду б/н від 24.09.2018 до вказаного Договору, укладені між [PERSON] та ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» (код ЄДРПОУ 34469015) щодо земельної ділянки кадастровий номер 6320884500:02:002:0090; 2)припинити право оренди ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» (код ЄДРПОУ 34469015) на земельну ділянку кадастровий номер 6320884500:02:002:0090; 3)скасувати державну реєстрацію речових прав: право оренди ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» (код ЄДРПОУ 34469015) на земельну ділянку кадастровий номер 6320884500:02:002:0090 (номер запису про інше речове право: 16593460, дата державної реєстрації 21.09.2016, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 31579861). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] у квітні 2015 року звернулася до суду із позовом до ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ», реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 29 січня 2014 року та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що матеріали реєстраційної справи містять докази укладення оспорюваного договору між ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ» та позивачем, який від імені [PERSON] був підписаний особою, що не мала відповідних прав та повноважень ( [PERSON] ). Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області по справі №613/608/15-ц від 26 січня 2016 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, позов [PERSON] було задоволено, визнано недійсним договір оренди землі від 29 січня 2014 року № 21-56, укладений між [PERSON] та ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ», про передачу в оренду земельної ділянки, площею 3,6896 га, кадастровий номер 6320884500:02:002:0090. Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки за вказаним договором оренди. Постановою Верховного Суду від 16.06.2021 по справі №613/608/15-ц касаційну скаргу ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ» задоволено, скасовано заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 26 січня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] до ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ», реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції у Харківській області - відмовлено. Отже, Верховним Судом підтверджено дійсність укладеного між [PERSON] та ТОВ «НВДЦ «АГРОТЕХ» договору оренди землі № 21-56 від 29 січня 2014 року. Проте, наразі Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить відомості про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090, яка належить [PERSON] , за ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» (код ЄДРПОУ 34469015) на підставі Договору оренди землі б/н від 01.03.2016 та Додаткової угоди б/н від 24.09.2018 до вказаного Договору, що порушує законні права ТОВ НВДЦ «Агротех». З огляду на викладене, з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, ч.2 ст.26, ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «НВДЦ «Агротех» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 01.03.2016 та Додаткової угоди від 24.09.2018 до вказаного Договору, укладених між [PERSON] та ТОВ «Трайгон Фармінг Харків», припинення права оренди останнього на земельну ділянку та скасування державної реєстрації вказаного речового права, що є належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 10.02.2022 позовну заяву ТОВ «НВДЦ «Агротех» до [PERSON] , ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» про визнання недійсним договору оренди землі, припинення права оренди та скасування державної реєстрації права оренди було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачам запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20.01.2023 задоволено заяву представника позивача адвоката Рибак Я.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через електронний кабінет в системі «Електронний суд». Ухвалою суду від 20.01.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області належним чином засвідчені копії матеріалів реєстраційної справи по об`єкту нерухомого майна, зокрема, заяви на державну реєстрацію та інших документів, копії договору оренди землі б/н від 01.03.2016 та додаткової угоди б/н від 24.09.2018 до вказаного договору, інших документів, на підставі яких було проведено державну реєстрацію речових прав ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» на земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 228053363208). Витребувано у [PERSON] та у Товариства з обмеженою відповідальністю «Трайгон Фармінг Харків» копії договору оренди землі б/н від 01.03.2016 та додаткової угоди б/н від 24.09.2018 до вказаного договору, укладених між нею та ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090. 03.03.2023 представником [PERSON] адвокатом Салюк Л.В. надано до суду вказані докази. 03.03.2023 представником [PERSON] адвокатом Салюк Л.В. подано заяву щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат. В обґрунтування заяви представник першого відповідача, з посиланням на правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах у справах № 755/9215/15-ц, № 905/1795/18, № 922/2685/19, зазначив, що з урахуванням критеріїв обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності, співмірності судових витрат, сума судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, повинна бути зменшена, оскільки вона є неспівмірною зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Так, на думку представника першого відповідача, дана справа є нескладною; позовні вимоги випливають з того факту, що Верховним Судом скасовано рішення за первинним позовом про визнання недійсним договору оренди землі між позивачем та відповідачем [PERSON] . Після отримання рішення Верховного Суду у 2019 році по справі за первинним позовом позивач до кінця 2021 року не здійснив заходів щодо скасування реєстрації договору оренди землі між відповідачами у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не звернувся до відповідачів щодо вирішення цього питання у досудовому порядку, тобто, більше двох років не мав наміру приступити до виконання своїх обов`язків як орендаря перед відповідачем [PERSON] .. Сума орендної плати, яка передбачена у договорі оренди землі між позивачем та відповідачем (4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки), розрахована за період до 2016 року (коли позивач нібито користувався земельною ділянкою) і сума орендної плати, яка в майбутньому підлягала б сплаті до 2024 року (до строку закінчення договору оренди землі) є значно меншою, ніж розмір гонорару адвокату, заявленого в позові. Для подання позовної заяви про скасування реєстрації договору оренди землі між відповідачами адвокату не було необхідності вивчати попередню правову позицію сторін в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, не було необхідності вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги, та інші обставини. Відповідач [PERSON] не одержала орендну плату за користування земельною ділянкою від ТОВ «Трайгон Фармінг Харків», оскільки останній не користувався земельною ділянкою у зв`язку з рішенням Верховного Суду, і позивач не приступив до використання земельної ділянки. Тобто, відповідач [PERSON] не отримала ніякого доходу зі своєї власності. При цьому, сама відповідачка є людиною похилого віку, має поганий стан здоров`я, під час воєнного стану не має жодних інших доходів, крім пенсійних виплат, а тому стягнення заявленої суми призведе до її скрутного матеріального становища. З огляду на викладене, представник першого відповідача просить відмовити позивачу в стягненні заявлених витрат на правову допомогу (послуг адвоката). Ухвалою суду від 13.03.2023, внесеною до протоколу судового засідання, залишено без розгляду клопотання представника позивача про витребування доказів, подане повторно. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 13.03.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Заходи забезпечення позову не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в останній. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Представник відповідача ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» у судове засідання не прибув, другий відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подали. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 112337 від 27 квітня 2004 року належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 3,6896 га з кадастровим номером 320884500:02:002:0090, розташована на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області. 29.01.2014 між [PERSON] та ТОВ НВДЦ «Агротех» укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки строком на 10 років. Заочним рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 27 січня 2016 року у справі №613/608/15-ц, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року, позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним договір оренди землі № 21-56 від 29 січня 2014 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «НВДЦ «Агротех» про передачу в оренду земельної ділянки площею 3,6896 га з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090. Скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки № 10445329 від 29 січня 2014 за договором оренди № 21-56 від 29 січня 2014 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «НВДЦ «Агротех», про передачу в оренду земельної ділянки площею 3,6896 га, кадастровий номер 6320884500:02:002:0090. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 26.07.2019 відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «НВДЦ «Агротех» про перегляд заочного рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 26.01.2016 у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «НВДЦ «Агротех», Реєстраційної служби Богодухівського районного управління юстиції Харківської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. 01.03.2016 між [PERSON] та ТОВ «Трайгон Фармінг» укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6320884500:02:002:0090, відповідно до якого орендодавець [PERSON] надає, а орендар ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» приймає у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів, на території Кленівської сільської ради Богодухівського району Харківської області з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090, яка належить орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 112337 від 27.04.2004. Договір укладено на 9 років та строк дії договору - до 31 грудня 2015 року. 24.09.2018 між [PERSON] та ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» укладено додаткову угоду до зазначеного договору оренди, відповідно до якої змінено строк дії договору оренди (до 31.12.2035 року) та механізм нарахування орендної плати. Постановою Верховного Суду від 16.06.2021 було задоволено касаційну скаргу ТОВ «Навчальний виробничо-дослідний центр «Агротех», заочне рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 26 січня 2016 року та постанову Харківського апеляційного суду від 21 січня 2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Водночас, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 14.12.2021 право оренди земельної ділянки кадастровий номер 6320884500:02:002:0090 зареєстровано з 21.09.2016 за ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» на підставі договору оренди, укладеного 01.03.2016 та Додаткової угоди б/н від 24.09.2018 до вказаного Договору. Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. У частині третій зазначеної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) передання в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності, зокрема, громадян, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України). Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Виходячи зі змісту правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц (провадження 14-74цс19), договір оренди земельної ділянки, укладений орендодавцем з новим орендарем, може бути визнаний недійсним за позовом орендаря за чинним і нерозірваним укладеним раніше договором оренди, який є належним позивачем в таких спорах. Так, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин (частина третя\~статті 215 ЦК України), у зв`язку з чим відхилила доводи касаційної скарги, що позивач (первісний орендар) обрав неналежний спосіб захисту та не міг звертатися з позовом про визнання недійсним договору оренду, стороною якого він не був. Суд зазначає, що внаслідок укладення оскаржуваного договору та в подальшому додаткової угоди\~відповідач ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» отримав право оренди земельної ділянки, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки, отже, вимога про визнання договору оренди недійсним є належним способом захисту прав позивача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі\~\~№ 569/17272/15-ц. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка набрала чинності з 16.01.2020 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05.12.2019 № № 340-IX та була чинною до до 26.07.2022),\~у разі\~скасування рішення\~державного реєстратора\~про державну\~реєстрацію прав\~на підставі\~судового рішення\~чи у\~випадку,\~передбаченому підпунктом\~"а"\~пункту 2\~частини шостої\~статті 37\~цього Закону,\~а також\~у разі\~визнання на\~підставі судового\~рішення недійсними\~чи скасування\~документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав,\~скасування на\~підставі судового\~рішення державної\~реєстрації прав,\~державний реєстратор\~чи посадова\~особа Міністерства\~юстиції України\~(у\~випадку,\~передбаченому підпунктом\~"а"\~пункту 2\~частини шостої\~статті 37\~цього Закону)\~проводить державну\~реєстрацію набуття,\~зміни чи\~припинення речових\~прав відповідно\~до цього\~Закону.\~Ухвалення судом\~рішення про\~скасування рішення\~державного реєстратора\~про державну\~реєстрацію прав,\~визнання недійсними\~чи скасування\~документів,\~на підставі\~яких проведено\~державну реєстрацію\~прав,\~а також\~скасування державної\~реєстрації прав\~допускається виключно\~з одночасним\~визнанням,\~зміною чи\~припиненням цим\~рішенням речових\~прав,\~обтяжень речових\~прав,\~зареєстрованих відповідно\~до законодавства\~(за\~наявності таких\~прав). Зміст зазначеної правової норми свідчив про те, що, на відміну від частини 2 статті 26\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» \~у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, редакція закону, чинна станом на дату звернення ТОВ «НВДЦ «Агротех» до суду з цим позовом, встановила такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У зв`язку із викладенням статті 26\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» \~у редакції згідно із\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, станом на час ухвалення оскаржуваної постанови зазначений\~закон\~вже не визначав такого способу захисту порушених прав та інтересів позивача як скасування запису про проведену державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, отже, починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №922/2589/19. З 26.07.2022 набрали чинності зміни, внесені до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Законом України від 12.05.2022 № 2255-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству». Так, згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній з 26.07.2022) У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому\~пунктом 1\~частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до\~статті 37\~цього Закону. Норми\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~регламентують процедуру внесення державним реєстратором відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, державний реєстратор повинен керуватися положеннями\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", чинними на момент вчинення ним дій на підставі такого судового рішення. Абзацом другим частини третьої\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~(у чинній нині редакції) передбачено, що якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. Чинна нині редакція абзацу другого частини третьої\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~встановлює, що у разі, якщо в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. Абзац третій частини третьої\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~також містить пряму вказівку на те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. Таким чином, порядок дій державного реєстратора у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення врегульований чинними нині абзацами другим і третім частини третьої\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача було порушено та підлягає поновленню, державний реєстратор повинен одночасно з державною реєстрацією припинення права власності відповідача на відповідне нерухоме майно провести державну реєстрацію набуття права власності на спірне нерухоме майно за позивачем. При цьому в силу положень абзацу першого частини третьої\~статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~відомості про право власності відповідача з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вилучаються. Задоволення позову є підставою для вчинення державним реєстратором нової реєстраційної дії - внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №\~\~914/2350/18 (914/608/20), та постанові Верховного Суду від 21.02.2023 по справі № 924/592/20. Отже, ухвалення судових рішень про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, про скасування державної реєстрації прав обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ НВДЦ «Агротех» про визнання недійсним договору оренди землі від 01.03.2016, укладеного між ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» та [PERSON] , додаткової угоди до нього 24.09.2018, припинення права оренди ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» на земельну ділянку з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090 та скасування державної реєстрації права оренди ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» на вказану земельну ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про повне задоволення позову, слід стягнути з відповідачів на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в загальній сумі 6810,00 грн., який був сплачений ТОВ «НВДЦ «Агротех» відповідно до платіжного доручення № 21022 від 03.12.2021 (3405,00 грн. з відповідача [PERSON] та 3405,00 грн. з відповідача ТОВ «Трайгон Фармінг Харків»). Згідно з ч.2, ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3)\~у разі\~часткового задоволення\~позову -\~на обидві\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З п. 3 ч. ч. 1 статті 133 ЦПК України вбачається, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу,які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на оплату правничої допомоги позивачем надано копію ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «НВДЦ «Агротех» адвокатом Рибак Я.В. від 03.12.2021 та копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 03.12.2021 № 2/12-21, укладеного між ТОВ «НВДЦ «Агротех» (Клієнт) та Адвокатським бюро «Антона Новакова» (Адвокат), відповідно до п.1 якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання в порядку надання правової (правничої) допомоги захищати права та інтереси та здійснювати представницькі повноваження Клієнта як орендаря земельної ділянки з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090 у Богодухівському районному суді Харківської області у справі за позовом ТОВ «НВДЦ «Агротех» до [PERSON] , ТОВ «Трайгон Фармінг Харків». Відповідно до п.4.2 цього договору розмір гонорару за надання правової (правничої) допомоги за цим договором визначається сторонами в розмірі 35000,00 грн. та охоплює собою оплату всього обсягу правової (правничої) допомоги, яка надається Адвокатом Клієнту у справі в суді першої інстанції до прийняття судом першої інстанції остаточного рішення по справі. Оплата наданої правової (правничої) допомоги здійснюється Клієнтом у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Адвоката не пізніше 30 днів з моменту ухвалення судом першої інстанції остаточного рішення по справі (п.4.3 договору). У свою чергу, представником відповідача подано заяву про зменшення витрат на правничу допомогу через їх неспівмірність. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 910/8342/21 зазначено, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд, виходячи з положень ст.137 ЦПК, зазначає, що дана справа не є особливо складною, не потребує вивчення значного обсягу документів та надмірно тривалого часу на виконання відповідних робіт, пов`язаних зі складенням процесуальних документів та участю в судових засіданнях. Так, у даній справі фактично відбулося 5 судових засідань (3 в рамках підготовчого проваджепрня та 2 в рамках судового розгляду справи по суті), всі вони відбулися в режимі відеоконференції та не потребували додаткового часу для прибуття предстанвика у судове засідання. Відповідачами [PERSON] та ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» не було подано ані письмового відзиву на позов, ані пояснень та заперечень на позов, що також певним чином зекономило час, необхідний для надання правничої допомоги у даній справі. Щодо доводів представника позивача про вжиття заходів досудового врегулювання спору, а саме про звернення позивача до ТОВ «Трайгон Фармінг Харків» з питання добровільного відновлення прав позивача як належного оредаря земельної ділянки з кадастровим номером 6320884500:02:002:0090, на що позивач отримав відмову та що зумовило звернення до суду з цим позовом, суд зазначає, що такі доводи не підтверджені жодними доказами, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості взяти їх до уваги як належне обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу в сумі 35000,00 грн. Отже, враховуючи складність справи, її значення для сторін, обставини, що передували зверненню з позовом, а також беручи до уваги обставини, на які посилалась представник відповідача [PERSON] , вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в сумі 16000,00 грн., по 8000,00 грн. з кожного.

Outcome: approved