Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

В січні 2023 року позивачка звернулася до суду із позовом, яким просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських відносно сина [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник - адвокат Поночовна Т.Б. в судове засідання не заявились, про час та дату засідання повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник Органу опіки та піклування Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не заявився, про час та дату засідання повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримала наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , 2012 року народження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час дату розгляду справи судом повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомила. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 25.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис 375. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.10.1986 року Кіровською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис 34. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 22.12.2022 року Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) [PERSON] помер [INFO] у віці 36 років, актовий запис 2459. Позивач у своєму позові посилається на те, що після припинення стосунків між батьками дитини з 2016 року, її онук, [PERSON] , постійно проживав з батьком та з бабусею в [ADDRESS] , а на даний час знаходиться на її утриманні, а матір (відповідачка) інтересами дитини не переймається, місце її знаходження було невідоме на протязі дуже тривалого періоду час більше п`яти років, з дитиною відповідачка не спілкується, не телефонує йому, навіть не вітає його з днем народження, дитина не пам`ятає її і ніколи про неї не запитує, та більше спілкується з бабусею, тобто з позивачем, [PERSON] , яка піклується про нього. Відповідно до довідки Трояндівського старостинського округу Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області з місця проживання № 333 від 18.10.2022 року дитина постійно проживала з батьком та знаходилась на його утриманні. Згідно довідки Трояндівського старостинського округу Доброславської селищної ради № 424 від 27.12.2022 року дійсно на утриманні [PERSON] знаходиться її онук - [PERSON] , [INFO] , з яким вони постійно проживають разом. Відповідно до довідки № 185 від 03.10.2022 року дитина - [PERSON] навчається в 4-В класі Одеської загальноосвітної школи № 89 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області. Вихованням дитини мати [PERSON] не цікавиться. В дитячий садочок не приходила. До школи жодного разу не з`явилася. [PERSON] опікувався батько (нині померлий) та його бабуся [PERSON] . Відповідачка [PERSON] не бажає виконувати свої батьківські обов`язки та ухиляється від їх виконання по відношенню до дитини сина [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, не підтримує стосунки з сином, не цікавиться його життям, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не надає матеріальну допомогу на його утримання і не приймає ніякої участі в вихованні дитини. Судовим наказом Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.01.2021 року по справі №504/3382/20 стягнено з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , 2012 року народження. Станом на 05.05.2023 року заборгованість становить 20\~636, 19 грн. За життя, батько дитини [PERSON] , звертався до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав відповідача, але у зв`язку зі смертю позивача провадження по справі № 504/3931/22 закрито. Суд бере до уваги висновок служби у справах дітей Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області від 08.05.2023 року, затвердженого рішенням №110 виконавчого комітету Доброславської селищної ради Одеського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно якого умови проживання дитини з [PERSON] відповідають встановленим нормам, після запровадження воєнного стану в Україні, бабуся з онуком виїхали в м. Кошиці (Словаччина), там [PERSON] навчається в загальноосвітній школі. Мати дитини [PERSON] у телефонній розмові із представниками служби у справах дітей Доброславської селищної ради, що вона не проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , а в даний час проживає в Польщі зі своїми трьома доньками, повертатися в Україну не планує, написала заяву, в якій не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Все це в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування відповідачкою своїх батьківських обов`язків. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України ч. 1 п. 2 мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по ви хованню дитини. Суд, вирішуючи позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] по відношенню до її неповнолітнього сина розглядає позбавлення батьківських прав як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісну матір. Виходячи зі змісту характеру цього засобу, суд вважає, що його слід застосувати тільки тоді, коли це викликано відповідною необхідністю. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Частинами 2, 3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141 СК України та зазначеної Конвенції з прав дитини, батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини, не залежно від того чи перебувають вони у шлюбі між собою, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів своєї дитини. Свою позицію висловив Верховний Суд в постанові від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17 , провадження №61-10531св21 «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Суд приймає до уваги, що матір дитини, [PERSON] , свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, у житті сина [PERSON] участі не бере та не цікавиться інтересами дитини. Суд вважає повністю доведеним, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина, що може мати наслідком ігнорування мамою взагалі дитини як особистості, її духовного та фізичного розвитку, тому суд вважає можливим позбавити її батьківських прав по відношенню до сина [PERSON] , як крайній засіб впливу, оскільки, на переконання суду, цей засіб викликаний необхідністю як наслідок недобросовісної поведінки матері по відношенню до своєї дитини. Таким чином, суд вважає ці позовні вимоги обґрунтованими, в зв`язку із чим вони підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved