Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

05.11.2015 [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» про визнання договору № 000136 фінансового лізингу недійсним. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] покликається на те, що він маючи намір придбати трактор, звернувся до відповідача ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», та 23.09.2015 між ними було укладено договір фінансового лізингу № 000136, предметом якого є транспортний засіб «Беларус», об`ємом двигуна 4, 75, дизель, з приводом коліс 4*4, комплектацією/модифікацією 264 та вартістю 20 085,11 доларів США, що становить на момент підписання договору 472 000 гривень. Після підписання договору, позивачем на рахунок відповідача був сплачений авансовий платіж в сумі 2 008, 51 доларів США, що становить 48 000 грн. Під час ознайомлення з договором представник запевнила позивача, що договір складено вірно, він є формальним і буде анульований під час отримання автомобіля, тому вивчати та аналізувати договір не потрібно. Цього дня, [PERSON] , за пропозицією представника Товариства, сплатив на банківський рахунок аванс у сумі 48 000, 00 грн. Після сплати вказаної суми, позивач уважно перечитав договір та зрозумів, що оплатив не аванс за автомобіль, як про це зазначив представник, а адміністративний платіж, який не входить в ціну автомобіля та при розірванні договору не повертається. Зазначає, що договір складений без зазначення у ньому істотних умов, а саме не вказано в кого саме лізингодавець придбає предмет лізингу, не визначено порядок та місце отримання лізингоодержувачем зазначеного транспортного засобу, тощо. Також вважає, що укладений договір фінансового лізингу не відповідає вимогам закону, згідно яких повинен бути укладений в письмовій формі та нотаріально посвідчений, а тому є нікчемним. Просив суд визнати договір фінансового лізингу № 000136, укладений між ним та ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» нікчемним/недійсним, стягнути з ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на його користь кошти у сумі 48 000 грн. Справа поступила 05.11.2015 у провадження судді Яворівського районного суду Львівської області [PERSON] . Згідно з розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №597 від 21.12.2017 про призначення проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2017, справа передана для розгляду судді Швед Н.П. Відповідно до розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №237 від 28.02.2019 про призначення проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Швед Н.П. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019, справа передана для розгляду судді Карпин І.М. Згідно з розпорядження керівника апарату Яворівського районного суду Львівської області №307 від 29.10.2021 про призначення проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку із закінченням повноважень судді Карпин І.М. та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2021, справа передана для розгляду судді Білецькій М.О. У зв`язку із настанням обставин, які унеможливлюють здійснення повноважень суддею Яворівського районного суду Львівської області Білецькою М.О. а саме довготривалою непрацездатністю, відповідно до розпорядження керівника апарату №143 від 22.12.2022 року «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільну справу повторно розподілено між суддями і відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілено та передано на розгляд судді Матвіїву І.М. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 20.02.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 04.04.2023 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач по справі не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник позивача адвокат Чорній І.А. надіслав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник відповідача повторно не з`явився, хоча належним чином була повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Також суд зазначає, що матеріали цільної справи містять заяву представника відповідача про розгляд справи без участі представника відповідача, подану 12.09.2016, заперечення на позовну заяву [PERSON] , та заяву про зміну підсудності, які подані 27.09.2016. Суд вважає за необхідне залишити без розгляду подані процесуальні документи, оскільки такі не підписані представником відповідача та не містять підтвердження повноважень представника відповідача. \~ \~ \~ \~ \~За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.04.2023, є дата складення повного судового рішення 03.05.2023. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.09.2015 позивач як «Лізингоодержувач» уклав договір фінансового лізингу №000136 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто», яке виступило в якості «Лізингодавця». Предметом Договору фінансового лізингу був транспортний засіб марка/модель: «Беларус 80.1», комплектація - 264, об`єм двигуна - 81, тип КПП дизель, привід 4*4. Згідно договору вартість предмета лізингу визначена в сумі 20 689, 66 доларів США, що еквівалентно 48 000, 00 грн. на дату підписання Договору, авансовий платіж визначений у розмірі - 50 % від вартості предмету лізингу. Відповідно статті 11 договору набуття у власність предмета лізингу відбувається не раніше сплати Лізингоодержувачем всіх платежів, визначених цим договором в повному обсязі та витрат, які зазначив чи міг зазначити лізингодавець у зв`язку з переходом власності щодо предмета лізингу. Позивач сплатив на рахунок ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» авансовий платіж, згідно з договору фінансового лізингу № 000136 від 23.09.2015 у розмірі - 48 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.439354589.1. Згідно ст.4.1 Договору, Лізингодавець передає у користування предмет лізингу Лізингоодержувачу не пізніше 120 робочих днів з отримання на поточний рахунок лізингодавця наступних платежів: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу; - у разі наявності, оплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4 ст.9 даного договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 даного договору. Станом на день ухвалення судом рішення, трактор позивач не отримав. Пленум Верховного Суду України у частині 4 п. 5 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9 висловив свою позицію щодо аналогічної ситуації де зазначив, що якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Також, згідно з п.4 ч.1 ст.34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України. Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ч.1 ст.227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідачем не надано доказів наявності ліцензії для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та що суперечить вимогам законодавства. Разом з тим, договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами першою та третьою ст.760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим ч.1 ст.799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з ч.2 ст.799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір не посвідчений нотаріально, а укладений у простій письмовій формі. Крім того, судом також встановлено, що умови спірного договору фінансового лізингу є несправедливими, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.18 Закону «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, або договорів у цілому, що обмежують права споживача. Установлені обставини є підставами для висновку, що оспорюваний договір не відповідає вимогам частини другої статті 6 Закону України Про фінансовий лізинг та нормам ЦК України про лізинг. Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного суду від 23.01.2018, справа №544/537/16-ц. Верховний суд України при розгляд цивільної справи №6-65цс16 від 11.05.2016 висловив наступну правову позицію. Саме така правова позиція визначена Верховним Судом України в постанові від 16.12.2015 у справі № 6-2766цс15. У випадках, встановлених ЦК України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, оскільки договір фінансового лізингу №000136 від 23.09.2015, укладений між [PERSON] та ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» не був нотаріально посвідченим, він є нікчемним. Як зазначено вище, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. На виконання договору позивач [PERSON] перерахував на рахунок відповідача ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» платіж в сумі 48 000 грн. Згідно ч.5 ст.216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Отже, внаслідок нікчемності договору, сторони цього правочину мають повернути одна одній у натурі все, що вони одержали на виконання правочину, а відтак грошова сума в розмірі 48000 грн за договором, має бути повернута позивачу [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» грошових коштів у сумі 48000 грн підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача ТзОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved