Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

06.04.2020р. до Калинівського районного суду Вінницької області звернулися [PERSON] та [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути в рахунок відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду об`єктів нерухомого майна, грошові кошти в сумі 805290,00грн. на користь [PERSON] , та в сумі 256919,00грн. на користь [PERSON] , а також відшкодувати судові витрати. В обґрунтування вказаних вимог зазначили, що згідно договорів купівлі-продажу, посвідчених 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., придбали у [PERSON] об`єкти нерухомого майна, які вподальшому на підставі постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019р., були вилучені на користь третьої особи, а відтак посилаючись на вимоги статті 661 ЦК України, просили повернути їм грошові кошти, які були ними сплачені за вказану нерухомість. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 28.10.2020р. вказаний позов був задоволений, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду об`єкта нерухомого майна, грошові кошти в розмірі 805290грн., а також документально підтверджені витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду у розмірі 8052грн.90коп.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду об`єкта нерухомого майна, грошові кошти в розмірі 256919грн., а також документально підтверджені витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду у розмірі 2569грн.20коп. [INFO] помер позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.11.2020р. Вінницьким МВ ДРАЦС Центрально-Західного МУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький). На адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшла 27.07.2021р. заява представника відповідача [PERSON] адвоката Кудельського А.А. про перегляд заочного рішення. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 21.10.2021р. вказану заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Кудельського А.А. про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 28.10.2020р. скасоване та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 02.12.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла письмова заява про залучення [PERSON] у якості правонаступника позивача, яка ухвалою суду від 02.12.2021р. задоволена, а [PERSON] залучений як правонаступник позивача [PERSON] до участі у справі. У відзиві на позов, який надійшов 23.12.2021р. до Калинівського районного суду Вінницької області, представник відповідача [PERSON] адвокат Мілованов А.В. просить у його задоволенні позивачам відмовити у повному обсязі, зокрема через недоведеність факту сплати за договорами купівлі-продажу, посвідченими 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., грошових коштів у розмірі 805290грн. ( [PERSON] ), та 256919грн. ( [PERSON] ); наявність нескасованого запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно, набуте за договорами купівлі-продажу, посвідченими 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П.; та неналежно обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2022р., вказаний позов залишений без руху, [PERSON] надано строк для усунення його недоліків, на виконання якої останнім 08.09.2022р. подано лист приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ярової Я.М. від 08.12.2021р. № 65/01-16. На підставі ухвали судді Калинівського районного суду Вінницької області Сєліна Є.В. від 19.09.2022р., продовжено розгляд даної цивільної справи, зобов`язано приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ярову Я.М. надати копію спадкової справи № 3/2021, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 05.10.2022р. на адресу Калинівського районного суду Вінницької області від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Ярової Я.М. надійшла копія спадкової справи № 3/2021, яка була заведена після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 13.10.2022р., залучено [PERSON] , спадкоємицю померлого позивача [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті останнього, як його правонаступника. Згідно ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 10.02.2023 року, визнано обов`язкову явку правонаступників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в судове засідання у вказаній цивільній справі. 16.03.2023р. до Калинівського районного суду Вінницької області надійшли заяви [PERSON] та [PERSON] , згідно яких останні просять стягнути з відповідача [PERSON] грошових коштів в рівних частках. Позивач [PERSON] , правонаступники померлого позивача [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] , їх представник - адвокат ГРАБАР С.А. в судове засідання не з`явилися, надавши заяви, згідно яких просять справу розглянути за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають. Відповідач [PERSON] , його представник адвокат МІЛОВАНОВ А.В. в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляну справи були повідомлені належним чином, наявна письмова заява адвоката Мілованова А.В., згідно якої останній просить справу розглянути за відсутності сторони відповідача, за наявними у справі матеріалами та документами. Згідно частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України не здійснювалось. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступних висновків. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 233, [PERSON] передав у власність [PERSON] будівлю оздоровчого комплексу « [INFO] », яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який на праві приватної власності належав продавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 14.02.2018р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за реєстровим номером № 361. Згідно п.2.1 р.2 Договору купівлі-продажу від 28.02.2018р., за домовленістю сторін продаж нерухомого майна, що є предметом цього договору, проводиться за 805290,00грн., які гроші в повній сумі Продавець отримав від Покупця до моменту підписання цього договору. Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 232, [PERSON] передав у власність [PERSON] будівлю оздоровчого комплексу « [INFO] », яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який на праві приватної власності належав продавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 14.02.2018р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Марченко А.М. за реєстровим номером № 360. Згідно п.2.1 р.2 Договору купівлі-продажу від 28.02.2018р., за домовленістю сторін продаж нерухомого майна, що є предметом цього договору, проводиться за 256919,00грн., які гроші в повній сумі Продавець отримав від Покупця до моменту підписання цього договору. На підставі вищевказаних договорів купівлі-продажу, приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. здійснено 28.02.2018р. державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] на придбане ними нерухоме майно, про що свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта № 291518794 від 21.12.2021 року, № 291531840 від 21.12.2021 року. За постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2019р. у справі № 916/3545/15, яка в передбаченому законом порядку набула законної сили, повернуто нерухоме майно боржнику шляхом витребування із чужого незаконного володіння, а саме у [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Реом» об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі оздоровчого комплексу « [INFO] », яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Повернуто нерухоме майно боржнику шляхом витребування із чужого незаконного володіння, а саме у [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Реом» об`єкт нерухомого майна, а саме будівлі оздоровчого комплексу « [INFO] », яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі статтею 660 ЦК України, якщо третя особа на підставах, що виникли до продажу товару, пред`явить до покупця позов про витребування товару, покупець повинен повідомити про це продавця та подати клопотання про залучення його до участі у справі. Продавець повинен вступити у справу на стороні покупця. Якщо покупець не повідомив продавця про пред`явлення третьою особою позову про витребування товару та не подав клопотання про залучення продавця до участі у справі, продавець не відповідає перед покупцем, якщо продавець доведе, що, взявши участь у справі, він міг би відвернути відібрання проданого товару у покупця. Якщо продавець був залучений до участі у справі, але ухилився від участі в її розгляді, він не має права доводити неправильність ведення справи покупцем. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що [PERSON] був залучений до участі у справі, у якій було ухвалено рішення про витребування нерухомого майна у добросовісних набувачів [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою статті 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 08 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України. У разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до його продажу. Виходячи з цього, оскільки у [PERSON] та [PERSON] було витребуване нерухоме майно придбане у [PERSON] згідно Договорів купівлі-продажу, посвідчених 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., на користь ПАТ «Реом», то у позивачів виникло справедливе право на звернення до продавця з вимогою про повернення коштів, сплачених за це майно, в порядку статті 661 ЦК України. Суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про те, що покупці [PERSON] , [PERSON] на час укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу нерухомого майна не знали і не могли знати про наявність підстав, що виникли до його продажу, для вилучення у них в подальшому придбаного майна за рішенням суду на користь третьої особи. [PERSON] помер [INFO] , після смерті якого спадщину прийняли його рідні діти [PERSON] та [PERSON] , що встановлено з витребуваної судом спадкової справи № 3/2021, які були залучені в якості правонаступників померлого позивача, та які у поданих заявах просили стягнути з відповідача на їх користь збитки рівних частках. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1230 ЦК України, до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях. Таким чином, право вимоги щодо відшкодування збитків, завданих померлому [PERSON] (спадкодавцеві) за Договором купівлі-продажу, посвідченим 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П. та зареєстрованим в реєстрі за № 232, належить [PERSON] та [PERSON] (спадкоємцям). При цьому, оскільки частки [PERSON] та [PERSON] у спадщині є рівними, а тому їх вимога щодо стягнення з відповідача на їх користь збитків у рівних частках, є законною. Посилання сторони відповідача на те, що на зазначені правовідносини не поширюється дія статті 661 ЦК України, є безпідставними, оскільки договори купівлі-продажу, які укладені 28.02.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , та посвідчені приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., не були визнані недійсними за рішенням суду, а лише було витребувано нерухоме майно у добросовісних набувачів. Дані обставини є підставою для відшкодування збитків, завданих [PERSON] , [PERSON] внаслідок вилучення у них нерухомого майна, відповідно статті 661 ЦК України. Безпідставним є також посилання сторони відповідача на те, що в справі відсутні будь-які належні письмові докази на підтвердження факту сплати за договорами купівлі-продажу, посвідченими 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., грошових коштів у розмірі 805290грн. ( [PERSON] ), та 256919грн. ( [PERSON] ), оскільки вони спростовуються наявністю в цих договорах підтвердженого самим [PERSON] факту, що зафіксований в пункті 2.1, згідно якого останній до моменту підписання цих договорів отримав від покупців [PERSON] , [PERSON] зазначені грошові кошти у повному обсязі. Щодо доводів про наявність нескасованого запису про державну реєстрацію права власності [PERSON] та [PERSON] на нерухоме майно, набуте за договорами купівлі-продажу, посвідченими 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., то ця обставина не є підставою для закриття провадження у справі (п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України), про що у своїй заяві від 23.12.2021 року просив представник відповідача [PERSON] адвокат Мілованов А.В., та відмови у задоволенні позову. За таких обставин, позов є обґрунтованим та законним, а відтак підлягає до задоволення. Грошові кошти, сплачені за об`єкти нерухомого майна згідно Договорів купівлі-продажу, посвідчених 28.02.2018р. приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області Майбородою Г.П., які були вилучені за рішенням суду на користь третьої особи, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів. Водночас необхідно наголосити, що звернення позивачів [PERSON] та [PERSON] безпосередньо до суду із позовом про відшкодування збитків, завданих вилученням за рішенням суду об`єкта нерухомого майна, не дивлячись на недотримання умов укладених договорів щодо досудового врегулювання спору перед зверненням до суду за волевиявленням суб`єктів правовідносин, є правомірним і узгоджується з вимогами\~Конституції\~та Законів України. Так, в рішенні Конституційного суду України у справі № 1-2/2002 від 09.07.2002 року наголошується, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, порушує права на захист. Конституційний суд України виходить з того, що положення частини другої\~статті 124 Конституції України\~треба розглядати у системному зв`язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюється юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п`ята\~статті 55 Конституції України). Тобто\~кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Із змісту частини 2\~статті 124 Конституції України\~щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб`єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням. Суб`єктами таких правовідносин можуть бути громадяни, іноземці, особи без громадянства, юридичні особи та інші суб`єкти цих правовідносин. Зазначена норма, як і інші положення\~Конституції України, не містить застереження щодо допустимості судового захисту тільки після досудового врегулювання спору та неприпустимості здійснення правосуддя без його застосування. Право на судовий захист передбачено й іншими статтями\~Конституції України. Відповідно до\~статті 8 Конституції України\~звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі\~Конституції України, норми якої мають пряму дію та найвищу юридичну силу, гарантується. Частина 4\~статті 13 Конституції України\~встановлює обов`язок держави забезпечити захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, в тому числі у судовому порядку. До таких суб`єктів належать, зокрема, юридичні особи та інші суб`єкти господарських відносин. Тобто\~можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. Можливість використання суб`єктами правовідносин досудового врегулювання спорів може бути додатковим засобом правового захисту, який держава надає учасникам певних правовідносин, що не суперечить принципу здійснення правосуддя виключно судом. Виходячи з необхідності підвищення рівня правового захисту держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту.\~Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. З урахуванням викладеного, положення частини 2\~статті 124 Конституції України\~щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати. Згідно частин 1-3, 5\~статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved