Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

07 квітня 2023 року Держрибагенство через систему «Електронний суд» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито позовне провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2023 року було вирішено питання про розгляд справи в заочному порядку. Позивач у своєму позові посилався на те, що вироком Орджонікідзівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2022 року № 265/81/22, який набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України. У ході розгляду кримінальної справи судом було встановлено, що 16 жовтня 2021 року близько 21.00 години [PERSON] , перебуваючи на березі р. Кальміус на вул. Набережній у м. Маріуполі, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою забороненого приладдя здійснив незаконний вилов риби судак у кількості 10 особин. Розмір відшкодування шкоди за 1 особину судака складає 211 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3\~587 грн. (17 грн. х 211 = 3\~587 грн.). Розмір шкоди, заподіяної відповідачем рибному господарству України, становить 35\~870 грн. В кримінальному провадженні прокурором цивільний позов в інтересах Азовського басейнового управління Держрибагенства про відшкодування шкоди заявлено не було. Для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються державний, республіканський АР Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди, тобто, отримувачем коштів за вказану шкоду є Маріупольська міська територіальна громада. Просив стягнути з [PERSON] на користь Маріупольської міської територіальної громади шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, у розмірі 35 870 грн. У своїй заяві до суду представник позивача справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлений в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки судові не повідомив, відзив на позов не надав. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 7 ст. 147 ЗУ «Про\~судоустрій і\~статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06\~березня 2022\~року №\~1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ, підсудних Приморському районному судові м. Маріуполя Донецької області, Орджонікідзевському районному судові м. Маріуполя Донецької області та Першотравневому районному судові Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2022 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, та призначено йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням строком на 1 рік (а.с. 5 оберт-6). Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 січня 2022 року 16 жовтня 2021 року близько 21.00 години [PERSON] , перебуваючи на березі р. Кальміус на вул. Набережній у м. Маріуполі, діючи умисно, з метою зайняття незаконним рибним добувним промислом, не маючи належного законного дозволу, виданого компетентним органом, за допомогою забороненого приладдя здійснив незаконний вилов риби судак у кількості 10 особин. Цивільний позов прокурором в кримінальному провадженні заявлено не було. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до додатку № 1 до постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~листопада 2011\~року №\~1209\~«Про затвердження\~такс для\~обчислення розміру\~відшкодування шкоди,\~заподіяної внаслідок\~незаконного добування\~(збирання)\~або знищення\~цінних видів\~водних біоресурсів» за незаконне видобування одного екземпляра такого виду водних біоресурсів як судак звичайний нараховується шкода в розмірі 211 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3\~587 грн. (17 грн. х 211 = 3\~587 грн.). Тобто, шкода, завдана відповідачем шляхом незаконного вилову риби становить 35\~870 грн. (3\~587 грн. х 10 = 35\~870 грн.). Відповідно до ч. 4 ст. 63 «Про тваринний світ», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Згідно з ч.ч. 4, 5\~ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забруднення навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. У ст. 10 Закону України «Про тваринний світ» зазначено, що громадяни зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популярному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи неволі. Згідно зі ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За положеннями ч.ч. 1, 3 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з положеннями ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.\~10\~Закону України\~«Про рибне\~господарство,\~промислове рибальство\~та охорону\~водних біоресурсів» передбачено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до п. 6.16 Положення про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 26 від 19 січня 2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 березня 2012 року за № 379/20692, органи рибоохорони мають право самостійно та через органи прокуратури подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Враховуючи вищевикладене, шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, повинна бути відшкодована особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів. Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування. Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об`єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад. Статтею 7\~Бюджетного кодексу\~України визначено, що принцип ефективності та результативності обґрунтовується при складанні та виконанні бюджетів усі учасники бюджетного процесу, які мають прагнути досягнення цілей, запланованих на основі національної системи цінностей і завдань інноваційного розвитку економіки, шляхом забезпечення якісного надання публічних послуг при залученні мінімального обсягу бюджетних коштів та досягнення максимального результату при використанні визначеного бюджетом обсягу коштів. Бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями. Відповідно до ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Згідно зі ст.ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», шкода яка заподіяна державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає відшкодуванню у повному обсязі та стягується до місцевого бюджету. Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення). При цьому слід виділяти такі обов`язкові складові елементи, які необхідні для настання деліктної відповідальності: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв`язок між двома першими елементами; в) вина завдавача шкоди. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Згідно положеннями ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Таким чином, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси) є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких від імені Українського народу здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади (в даному випадку територіальної громади м. Маріуполя Донецької області). Одночасно дані природні ресурси є власністю Українського народу. Тобто, стягнення шкоди, завданої забороненим виловом риби, на користь територіальної громади, де знаходиться відповідний об`єкт водного фонду, та на територію якого поширюються повноваження відповідного рибоохоронного патруля, не суперечить вимогам чинного законодавства, що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 541/307/17. Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. У цій справі доведена протиправна поведінка відповідача, яка полягає в завданні шкоди відповідачем навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову риби забороненими знаряддями лову. Враховуючи вищевикладене, оскільки шкода, завдана внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів [PERSON] у добровільному порядку не відшкодована, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь територіальної громади в особі Маріупольської міської ради підлягає стягненню шкода, завдана навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову риби забороненими знаряддями лову, у розмірі 35\~870 грн. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 2\~684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved