Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 29 жовтня 2014 року, яка утворилася станом на 14 листопада 2022 року, в розмірі 59 557 грн 20 коп, а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 29 жовтня 2014 року між АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт відповідно до якої [PERSON] був наданий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 28 043 грн 69 коп зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні кредитного договору [PERSON] був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку. За умовами Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карт відповідач брав на себе зобов`язання у період часу з 01 до 25 числа кожного місяця погашати заборгованість за кредитом та проценти за користування ним шляхом внесення обов`язкового платежу. Однак свої зобов`язання за кредитним договором від 29 жовтня 2014 року [PERSON] не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 14 листопада 2022 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 59 557 грн 20 коп, яка включає в себе: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26 661 грн 73 коп та заборгованість за простроченими процентами в розмірі 26 496 грн 71 коп., а також заборгованість за пенею в розмірі 6 398 грн 76 коп. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2023 року було відкрите провадження у справі та справу призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 28 квітня 2023 року (а.с. 62). Позивач АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився. Представник позивача за довіреністю Гребенюк О.С. (а.с. 51) надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У вказаній заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 56). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с. 64-66), про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, відзив на позовну заяву [PERSON] наданий не був. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Також, виконання грошового зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою - пенею, штрафом (ст.ст. 546, 549 ЦК України). Таким чином, кредитний договір укладається у письмовій формі. У вказаному договорі його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитними коштами, застосування неустойки, у разі неналежного виконання зобов`язання. Встановлено, що 29 жовтня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого у подальшому стало АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 52-54) та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (а.с. 12-13). За умовами вказаної Генеральної угоди сторони домовилися реструктуризувати заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2012 року (п. 1 розділу І угоди). Сторони погодили, що заборгованість за договором від 14 лютого 2012 року з дати підписання вказаної угоди становить 31 853 грн 69 коп, дата остаточного погашення заборгованості за договором від 14 лютого 2012 року - до 31 жовтня 2016 року (під. 1.1.2., 1.1.3. п. 1 розділу І угоди). Згідно під. 1.5, 1.7. п. 1 Генеральної угоди вказана угода в частині розділу І «Реструктуризація заборгованості» діє протягом строку дії договору від 14 лютого 2012 року та підписання вказаної Генеральної угоди не є рішенням банку про анулювання заборгованості за кредитним договором. Відповідно до під. 2.1., 2.3. розділу 2 «Приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт» банк надав [PERSON] строковий кредит в сумі 28 043 грн 69 коп на строк 24 місяці на період з 29 жовтня 2014 року до 31 жовтня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 28 043 грн 69 коп. В свою чергу [PERSON] брав на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Для надання послуг банк видає позичальнику платіжну картку згідно п. 2.1. Генеральної угоди (а.с. 15). Відповідно ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Свої зобов`язання за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 жовтня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» виконало. За умовами вказаної Генеральної угоди [PERSON] брав на себе зобов`язання у період часу з 01 до до 25 числа кожного місяця з метою погашення заборгованості за кредитним договором вносити обов`язковий щомісячний платіж в розмірі 1,5 % від суми заборгованості, що становить 1 403 грн 31 коп (п. 2.2. розділу 2 угоди) (а.с. 15). Однак взяті на себе за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 жовтня 2014 року зобов`язання відповідач не виконував належним чином (а.с. 5-10). У зв`язку невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 жовтня 2014 року, станом на 14 листопада 2022 року за ним утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26 661 грн 73 коп та заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 26 496 грн 71 коп (а.с. 5-10). Пунктом 2.8 розділу 2 Генеральної угоди передбачено, що при порушенні зобов`язань щодо погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Позивач прохає стягнути з [PERSON] пеню за невиконання зобов`язань за Генеральною угодою у розмірі 6 398 грн 76 коп (а.с. 5-10). В той же час, ч. 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в цьому випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) викладена правова позиція, яка зводиться до такого висновку. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обізнаність останнього з цими умовами. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані Банком Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наявність неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться не підписані відповідачем, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Встановлено, що 14 квітня 2011 року [PERSON] була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк (а.с. 13). Проте ні вказана заява, ні Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 жовтня 2014 року, підписані відповідачем, не містять розміру пені, які [PERSON] повинен сплатити за порушення зобов`язань за Генеральною угодою від 29 жовтня 2014 року. Приєднані АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг відповідачем [PERSON] підписані не були (а.с. 16-50). За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 жовтня 2014 року, яка утворилася станом на 14 листопада 2022 року та включає в себе заборгованість за тілом кредиту в розмірі 26 661 грн 73 коп та проценти за користування кредитними коштами в розмірі 26 496 грн 71 коп. В іншій частині у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не доведений обов`язок [PERSON] щодо сплати пені за порушення виконання зобов`язань за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 29 жовтня 2014 року в розмірі 6 398 грн 76 коп. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 2 208 грн 09 коп (2 481 грн 00 коп сума судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду х 89 % - відсоток, на якій задоволені позовні вимоги).

Outcome: partial