Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому 13.09.2014 шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка, на сьогоднішній день, є неповнолітньою та проживає разом з нею. За рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.10.2017 шлюб розірвано. Крім цього, відповідно до зазначеного рішення, суд ухвалив стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 700 гривень щомісячно на утримання спільної дитини до досягнення дитиною повноліття. Після вказаного рішення суду про стягнення аліментів на утримання їх дитини відповідач періодично надавав ці кошти, проте їх катастрофічно не вистачало. Фактично спільна дитина перебувала на її повному утриманні. Дитина підростає, витрати на її утримання дуже суттєво збільшились. Проте, як їй стало відомо, останнім часом матеріальне становище відповідача покращилось із працевлаштуванням на постійну роботу до 4-го Спецвідділу ВСПВП А-7177 м.Київ Київська області. Таким чином, сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, у зв`язку із цим вона бажає змінити розмір аліментів із твердої грошової суми на стягнення аліментів із заробітної плати відповідача на частку від усіх його доходів на утримання їх спільної неповнолітньої дитини. Просить змінити розмір аліментів стягуваних на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини - [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів від дня винесення рішення та щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судові витрати покласти на відповідача. До початку судового засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надав. У зв`язку з тим, що позивач не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд за її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності,встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 17 червня 2016 року виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є сторони по справі. Згідно довідок про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2017 року, яке набрало законної сили 10 жовтня 2017 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , а також після розірвання шлюбу прізвище позивачу [PERSON] залишено « [PERSON] ». Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2017 року, яке набрало законної сили 07 лютого 2017 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 700гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] . Крім цього, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] №229 від 22 листопада 2022 року [PERSON] призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі ст..192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір присуджених аліментів підлягає збільшенню. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, доказів того, що він має на утриманні інших осіб, на яких сплачує аліменти, суду не надані, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини. Зі змісту вищевикладеного та аналізу зазначених статей слідує, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Таким чином, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved