Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що 14 жовтня 2011 року позивач з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №385. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Продовжувати шлюбні відносини позивач не бажає, оскільки з часом у сторін почали виникати непорозуміння і сварки, у сторін виявилися різними погляди на сімейне життя та побут, почуття любові та взаємоповаги один до одного втрачені, що призвело до відчуження одне від одного та стало причиною розладу сім`ї. 14 березня 2023 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду. 31 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки [PERSON] , відповідно до якого відповідачка не згодна на розірвання шлюбу, оскільки їй абсолютно не зрозумілі підстави та мотиви рішення позивача. Оскільки позивач перебуває в зоні бойових дій, то займатися вирішенням стосунків вважає не доречним. Окрім того, відповідачка в відзиві на позов просила надати час для примирення строком на 6 місяців. Ухвалою суду від 20 квітня 2023 року у задоволенні вимоги викладеної у відзиві відповідача [PERSON] про надання строку для примирення відмовлено. Представник позивача адвокат Колошкін П.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити. Зазначив, що позиція позивача не змінилася і він наполягає на задоволенні позовних вимог. Причини подачі позивачем [PERSON] позовної заяви про розірвання шлюбу викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що вони з позивачем прожили разом 12 років у шлюбі. Сварок та непорозумінь під час шлюбних відносин, які могли б бути підставою для розірвання шлюбу не було. Позивач на даний час перебуває в лавах ЗСУ. В січні 2023 року під час відпустки позивач дійсно поводив себе відсторонено. Вважає, що рішення позивача про розірвання шлюбу є передчасним, оскільки на даний час підстави відсутні. Окрім того зазначила, що їхні спільні діти знаходяться в пригніченому стані, у зв`язку з даною ситуацією. На питання головуючого повідомила, що їй зовсім не зрозуміло, чому такий позов було подано позивачем. Зазначила, що дійсно нею було подано вимоги до позивача про стягнення аліментів практично одночасно з позовом про розірванням шлюбу, але про це її прохав позивач та останні місяці він зовсім не утримував дітей. При спілкуванні з позивачем засобами зв`язку, відповідач повідомила, що позивач уникає теми розлучення, лише каже «я так хочу». Суд, вислухавши учасників розгляду справи, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24 лютого 2023 року, між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб 14 жовтня 2011, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №385 (а.с. 5). Від даного шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Як вбачається із позовної заяви, подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні відносини сторонами не підтримуються, подальше спільне проживання з відповідачкою та примирення не можливе. Шлюб носить формальний характер, спільне господарство сторонами не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що позивач з лютого 2022 року перебуває в лавах ЗСУ, в січні 2023 року під час відпустки позивач поводив себе відсторонено від відповідача, відповідач повідомила, що позивач і в переписці і під час відпустки піднімав питання розлучення, тобто для позивача вже тривалий час це питання є нагальним, а тому доводи відповідача, що позов є передчасним, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Водночас відповідач в судовому засіданні на питання головуючої повідомила, що на тему розлучення вона готова розмовляти з позивачем після закінчення війни, що також підтверджує, факт існування між сторонами непорозуміння в подружньому житі. Окрім того, відповідачкою було подано на позивача про стягнення з останнього аліментів на утримання дітей одночасно з позовом про розірвання шлюбу. Згідно ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. ст.21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України\~визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 СК України. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність до оточуючих, суд вважає встановленим, що подальше спільне проживання подружжя, збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з них та інтересам їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч. 2\~ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved