Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

22.02.2023 до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ у натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності. В обгунтування позову позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідченого 10.06.2021 р. Державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-1007, та Витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №260820406, [PERSON] є власницею частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме квартира за номером [ADDRESS] , загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м, сарай Б, вбиральня В, сарай Ж, гараж Е. Інша частка будинку, а саме квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності: відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35408306 від 25.03.2015 р. частина квартири належить [PERSON] , відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №37384165 від 12.05.2015 р. частина квартири належить [PERSON] , відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36977560 від 29.04.2015 р. частина квартири належить [PERSON] . Відповідно до технічної документації на об`єкт нерухомого майна та правовстановлюючих документів, частки співвласників є визначеними в натурі і спору щодо складу цих часток у сторін немає. Так позивачу у справі належить на праві спільної часткової власності з часткою таке нерухоме майно: -квартира [ADDRESS] . Відповідачам у справі належить на праві спільної часткової власності з часткою таке нерухоме майно: -квартира [ADDRESS] загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., -гараж З, -сарай И, -вбиральня К. Також сторонам у справі належать споруди: -огорожа/ворота 1-10, -вимощення І, ІІ. Відповідно до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна та правовстановлюючих документів, частки позивачки та відповідачів в цілому є рівними та складають . Обидві частини будинку є відокремленими один від одного і мають окремі входи. Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №29-15, складеного судовим експертом Бихно М.В., розділити об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників (по ) технічно можливо. Внаслідок такого\~поділу,\~шляхом виділу\~частки позивачу.\~утворюються два\~окремі об`єкти\~нерухомого майна,\~яким відповідно\~до вимог\~ст.26-3\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»\~та Порядку\~присвоєння адрес\~об`єктам будівництва,\~об`єктам нерухомого\~майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 690від 07.07.2021 р., змінюється адреса. Вирішити спір в позасудовому порядку неможливим. Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах відповідачів [PERSON] , [PERSON] позов визнала в повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення та ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Положеннями ч.3 ст.\~200\~ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, посвідченого 10.06.2021 р. Державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-1007, та Витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №260820406, [PERSON] є власницею частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме квартира за номером [ADDRESS] , загальною площею 80,9 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м, сарай Б, вбиральня В, сарай Ж, гараж Е. Інша частка будинку, а саме квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності: відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №35408306 від 25.03.2015 р. частина квартири належить [PERSON] , відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №37384165 від 12.05.2015 р. частина квартири належить [PERSON] , відповідно до витягу з ДРРП на нерухоме майно про реєстрацію права власності №36977560 від 29.04.2015 р. частина квартири належить [PERSON] . Відповідно до технічної документації на об`єкт нерухомого майна та правовстановлюючих документів, частки співвласників є визначеними в натурі і спору щодо складу цих часток у сторін немає. Так позивачу у справі належить на праві спільної часткової власності з часткою таке нерухоме майно: -квартира [ADDRESS] . Відповідачам у справі належить на праві спільної часткової власності з часткою таке нерухоме майно: -квартира [ADDRESS] загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 47,9 кв.м., -гараж З, -сарай И, -вбиральня К. Також сторонам у справі належать споруди: -огорожа/ворота 1-10, -вимощення І, ІІ. Відповідно до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна та правовстановлюючих документів, частки позивачки та відповідачів в цілому є рівними та складають . Обидві частини будинку є відокремленими один від одного і мають окремі входи. Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №29-15, складеного судовим експертом Бихно М.В., розділити об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників (по ) технічно можливо. Внаслідок такого\~поділу,\~шляхом виділу\~частки позивачу.\~утворюються два\~окремі об`єкти\~нерухомого майна,\~яким відповідно\~до вимог\~ст.26-3\~Закону України\~«Про регулювання\~містобудівної діяльності»\~та Порядку\~присвоєння адрес\~об`єктам будівництва,\~об`єктам нерухомого\~майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 690від 07.07.2021 р., змінюється адреса, яка потребує додаткового присвоєння або уточнення. Внаслідок виділу частки у спільному майні права сторін у справі не порушуються, що підтвердила відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах відповідачів [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до інформаційних довідок «Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме маи?но та Реєстру прав власності на нерухоме маи?но, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого маи?на щодо об`єкта нерухомого маи?на» №№329981655, 329980469, 329979860, правовстановлюючих документів та технічної документації на об`єкт нерухомості, копії яких долучені до матеріалів справи, - самочинна забудова відсутня. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності\~є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №29-15, складеного судовим експертом Бихно М.В., розділити об`єкт нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників (по ) технічно можливо. Зазначені обставини в повній мірі підтверджені доказами, що досліджені судом. Відповідно до ч. 1ст. 81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно із ч.1\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.4 ст.41\~Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.317\~ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1\~ст.319 ЦК України). Поняття спільної часткової власності визначено у ч.1 ст.356 ЦК України\~як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Даним правом сторони скористались, що підтверджується правовстановлюючими документами. Згідно з частинами першою, другою\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Це право є безумовним і не ставиться в залежність від будь-яких обставин. Позивач у справі бажає скористатись даним правом у відповідності до вимог закону. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2\~ст.183\~ЦК України), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. В даному випадку законом не обмежують та не забороняється такий виділ, і виділ є технічно можливим. Відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Питання виділу частки зі спільної часткової власності врегульовано ст. 364 ЦК України. Внаслідок виділу припиняється право спільної часткової власності, особа набуває право власності на виділене майно та право власності підлягає державній реєстрації. Відповідно до\~ст.358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування та розпорядження спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. За вказаних обставин суд доходить висновку, що відносини між сторонами регулюються нормативного законодавства України, оцінивши у сукупності та взаємозв`язку надані позивачем докази по справі, заслухавши думку учасників справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивач при зверненні до суду не ставив питання про розподіл судових витрат, не подав до суду розрахунку судових витрат та представник позивача не просив стягнути судові витрати з відповідачів у справі. З огляду на це суд не має обґрунтованих та об`єктивних підстав для розподілу судових витрат в порядку ст. 142 ЦПК України. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 183, 317, 319, 356, 358, 364, 367 ЦК України,

Outcome: approved