Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 1101 від 27.02.2023 року, до складу сім`ї, які проживають за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] (колишній чоловік позивача), [PERSON] (дочка позивачки та відповідача) та [PERSON] (позивач). Але, фактично у вказаній квартирі [PERSON] проживає разом з дочкою [PERSON] та новим чоловіком - [PERSON] , а відповідач - [PERSON] з 2011 року за вказаною адресою не проживає. Комунальні послуги відповідач не оплачує, в утриманні квартири участі не бере, його особисті речі в квартирі відсутні, він має інше постійне місце проживання, що свідчить про відсутність інтересу відповідача до вказаного житла. [PERSON] відомо, що [PERSON] у серпні 2018 році назавжди покинув територію України, на даний час мешкає за кордоном. Реєстрація відповідача [PERSON] на даний час створює для [PERSON] , як власниці майна, певні труднощі, пов`язані з реалізацією її прав, як то, наприклад, не дозволяє позивачу, як власнику розпоряджатися квартирою на власний розсуд, обмежує право позивача на отримання субсидії тощо. Пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача - [PERSON] не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , з 02 грудня 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2022 року по справі № 204/7990/21 (а.с. 9). Позивачу [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] : частина квартири на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4025 (а.с. 10); частина квартири на підставі договору міни від 24 березня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4-2849 (а.с. 12). У Довідці № 1101 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданій 27 лютого 2023 року Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, зазначено, що відповідно до даних, зазначених в Електронній картотеці, за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 06 вересня 2007 року), [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 16 червня 2007 року), [PERSON] , [INFO] (уповноважений власник, зареєстрована з 16 червня 2007 року). У відповіді Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 02.3-24/1329 від 27 березня 2023 року також зазначено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 06 вересня 2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). При цьому, у позовній заяві позивач наполягала на тому, що відповідач [PERSON] не проживає у квартирі [ADDRESS] з 2011 року, його особистих речей у квартирі немає, участі в утриманні квартири відповідач не приймає. З письмових пояснень [PERSON] від 19 березня 2023 року (а.с. 36) вбачається, що з 1974 року вона проживає у квартирі [ADDRESS] . З [PERSON] вона знайома з 1981 року. Десь з 2007 року по 2011 рік разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживав її чоловік - іноземець [PERSON] . Приблизно з 2011 року [PERSON] з квартири виїхав, виїжджав він разом з речами, вона бачила у нього валізи. З того часу [PERSON] вона більше не бачила. По сусідські їй відомо, що разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] постійно проживають її дочка та чоловік [PERSON] . З письмових пояснень [PERSON] від 19 березня 2023 року (а.с. 40) вбачається, що з 1998 року вона проживає у квартирі [ADDRESS] . З [PERSON] вона знайома приблизно з 2007 року. Десь з 2007 року по 2011 рік разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] проживав її чоловік - іноземець [PERSON] . Приблизно з 2011 року [PERSON] з квартири виїхав, виїжджав він разом з речами, вона бачила у нього валізи. З того часу [PERSON] вона більше не бачила. По сусідські їй відомо, що разом з [PERSON] у квартирі [ADDRESS] постійно проживають її дочка та чоловік [PERSON] . У відповідності зі статтею 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. У частині 2 статті 405 ЦК України закріплено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованими за вказаною адресою. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-IX від 05 листопада 2021 року, який набрав чинності 01 грудня 2021 року, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється: 1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником; 2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем [PERSON] позовних вимог щодо визнання [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] , та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі ст.ст. ст.ст. 15, 16, 319, 383, 391, 405 ЦК України та

Outcome: approved