Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що сімейне життя у них склалося не так як цього хотілося б. На протязі останніх п`яти років між ними часто виникають непорозуміння, так як вони люди з різними характерами. На даний час, вони хоч і проживають в одному будинку, але шлюбні відносини не підтримують, кожен живе своїм життям. Він втратив до відповідачки всі почуття і їх шлюб рахується шлюбом тільки на паперах. Рахує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу взагалі неможливі. Від даного шлюбу мають двох дітей, які на даний час вже повнолітні. В добровільному порядку розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач категорично відмовляється. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримав, зазначивши, що термін на примирення непотрібен. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки не повідомила, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується роздруківкою із сайту «Укрпошта». Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.05.1989 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб 06.05.1989 (актовий запис №5). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя , дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України законодавець закріпив, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. При цьому, законодавець не визначив, будь-які виключення з положень вказаних правових норм. В судовому засіданні встановлено, що відносини між сторонами не склалися. Вони припинили шлюбні відносини. Позивач не бажає примирення, що вбачається з його заяви. Тобто, фактично шлюб не існує, збереження сім`ї стало неможливим. Позивач від сплати судового збору звільнений на підставі п.9 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. в дохід держави.

Outcome: approved