Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

25 листопада 2021 року Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи: Служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . По відношенню до молодших [PERSON] та [PERSON] є одинокою матір`ю. В 2015 році рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області [PERSON] була позбавлена батьківських прав по відношенню до її двох старших дітей - [PERSON] та [PERSON] . Протягом наступних років [PERSON] народила [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але не створила належних умов для нормального їх зростання та розвитку. Діти час від часу розташовувалися до центрів соціально - психологічної реабілітації дітей системи служб у справах дітей з причини складних життєвих обставин, де на разі і перебувають в даний час. Так з квітня по жовтень 2019 року [PERSON] був влаштований до КЗ «Цент соціально психологічної реабілітації дітей» Южноукраїнської міської ради, а [PERSON] і [PERSON] були влаштовані до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини». В жовтні 2019 року у зв`язку зі створенням належних умов для проживання та виховання малолітніх дітей в сім`ї [PERSON] малолітні діти були повернуті із державних закладів. В 2020 році [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із складними життєвими обставинами за заявою матері [PERSON] влаштовані до КНП «Миколаївський обласний будинок дитини». В 2021 році малолітні діти були на тривалий час повернуті в сім`ю [PERSON] , але в зв`язку з потраплянням сім`ї [PERSON] в складні життєві умови діти були влаштовані до державних центрів соціально - психологічної реабілітації дітей, так [PERSON] спочатку влаштований до КЗ «Первомайський центр соціально - психологічної реабілітації дітей», а згодом переведений до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Южноукраїнської міської ради, де перебуває по теперішній час. За весь час перебування [PERSON] в державному закладі мати жодного разу його не відвідала, не цікавилася станом його здоров`я та життям, не вирішувала питання про його повернення у сімою. Навесні 2021 року малолітні [PERSON] та [PERSON] були повернуті матері з КЗ "Миколаївського обласного будинку дитини", але певний час мати з дітьми проживала за місцем реєстрації та в липні місяці 2021 року [PERSON] разом з молодшими дітьми [PERSON] та [PERSON] змінила фактичне місце проживання. Рішенням № 189 від 05жовтня 2021 року виконкому Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області малолітні [PERSON] та [PERSON] вилучені у матері [PERSON] , яка мешкала за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози здоров`ю та життю дітей. В період з 27.07.2017 року по 27.07.2018 року та з 04.02.2019 року по 25.03.2020 року сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом Центру надання соціальних послуг, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, де мати ухилялася від виконання батьківських обов`язків. Але за період супроводу позитивних змін в даній сім`ї не відбулося, мати ніде не працює, в будинку безлад, брудно, будинок потребує ремонту. В сім`ї не створені належні умови для виховання та проживання дітей. 21 жовтня 2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглядалося питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її дітей та комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Згідно рішення виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 02.11.2021 року № 271 дітей було вміщено тимчасово до Миколаївського обласного будинку дитини. Враховуючи вказані обставини, позивач з метою найкращого врахування та забезпечення інтересів дитини просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму (від 6 до 18 років - 972 грн.), щомісячно на кожну дитину відповідного віку. Ухвалою від 10.12.2021 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 28.02.2023 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті Представник позивача Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява від начальника відділу з юридичних питань та взаємодії з правоохоронними органами Веселинівської селищної ради Стаднічук А.І. про підтримання позовних вимог та про розгляд справи за відсутності представника. Представник третьої особи Служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, але до суду від головного спеціаліста служби у справах дітей Веселинівської селищної ради Камашевої Т.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутності третьої особи та про підтримання позовних вимог в повному обсязі, не заперечують щодо їх задоволення. . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням № 5700118223322 від 31 березня 2023 року. Про причини неявки суду не повідомила, відзив не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» 26 квітня 2001 року № 2402-III виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10, 14, 18). Відомості про батька дітей [PERSON] та [PERSON] , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. (зі слів матері) (а.с. 13, 17). Згідно довідки Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 3389/02-12 від 30.09.2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2015 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав по відношенню до її дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнено аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Згідно рішення виконавчого комітету Саксаганської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області від 05 жовтня 2021 року №18 «Про негайне вилучення дітей від матері» [PERSON] та [PERSON] було вилучено від матері [PERSON] в зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітніх дітей, та тимчасово влаштовано в дитячий будинок сімейного типу [PERSON] (а.с. 29). З довідки № 473 від 07.10.2021 року, виданої Саксаганською сільською радою Кам`янського району Дніпропетровської області, вбачається, що [PERSON] дійсно проживала в [ADDRESS] , але 05.10.2021 року вибула з території Саївського старостинського округу. Місце знаходження не відоме (а.с. 31). Відповідно акта від 04 жовтня 2021 року проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , від 04 жовтня 2021 року у [PERSON] на голові гуля, на обличчі подряпини, набряки та синці . Також подряпини на руках та прибиті пальці. Крім того [PERSON] мав не обрізані і брудні нігті, волосся та вуха брудні. Верхній одяг та взуття відсутні. (а.с. 32-34). Згідно акту судово - медичного обстеження № 116 від 05.10.2021 року, у [PERSON] , [INFO] , мались тілесні ушкодження у вигляді поверхневих подряпин на шкірі, справа та зліва, синці в ділянці зовнішнього кута правого ока та в ділянці нижньощелепного суглобу зліва. Тілесні ушкодження у вигляді поверхневих подряпин на шкірі обличчя могли виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею на рівні якими могли бути вільні краї нігтьових пластинок рук, або інші предмети, володіють подібними властивостями в строк, та можливо, при обставинах, викладені в направленні тобто 04.10.2021 року, та як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці зовнішнього правого ока та в ділянці скронево - нижньощелепного суглобу зліва які могли виникнути від дії тупого твердого (предмету) предметів з обмеженою жорсткою поверхнею на рівні контакту якими могли бути як кулак рук так і інші предмети, що володіють подібними властивостями в строк, та можливо при обставинах, викладені в направленні, тобто 04.10.2021 року та як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 35-36). Рішенням виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 271 від 02 листопада 2021 року «Про влаштування малолітнього [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини Миколаївської обласної ради» було вирішено влаштувати малолітнього [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини Миколаївської обласної ради» (а.с. 37). Відповідно акта від 04 жовтня 2021 року проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] на голові велика гуля, яка при дотику викликає біль, на обличчі подряпини і посиніння, на переносиці синець, на спині також є синці. Костянтин виявляв страх (трусився і ходив за спеціалістами). Крім того у дитини були не обрізані і брудні нігті, мав недоглянутий вигляд (не обстрижений та не купаний). Верхній одяг був відсутній, кросівки на дитину були малі і давили (а.с.38-40). Згідно акту судово - медичного обстеження № 116 від 05.10.2021 року у [PERSON] , [INFO] , мались тілесні ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин в потиличній ділянці голови, синця без набряку м`яких тканин в ділянці скроні нижньощелепного суглобу ліворуч, які могли виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею на рівні контакту якими могли як кулак рук так і інші предмети, що володіють подібними властивостями в строк, та можливо при обставинах, викладені в направленні тобто 04.10.2021 року, та як кожне окремо так і в своїй сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 41). Рішенням виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 270 від 02 листопада 2021 року «Про влаштування малолітнього [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини Миколаївської обласної ради» було вирішено влаштувати малолітнього [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний будинок дитини Миколаївської обласної ради» (а.с. 42). Згідно з повідомлення № 01-23/338 від 09.08.2021 року вбачається, що 09.08.2021 року до комунального закладу «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради до групи тривалого (стаціонарного) перебування зарахований [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Рішенням виконавчого комітету Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 261 від 21 жовтня 2021 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] по відношенню до її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 44) Згідно висновку Веселинівської селищної ради Миколаївської області № 05-03/1400 від 25.10.2021 року комісією було вирішено визнати доцільним позбавлення громадянки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей (а.с. 45) Відповідно акту обстеження житлово - побутових умов життя дітей в сім`ї гр. [PERSON] від 20 листопада 2017 року встановлено, що під час візиту за адресою: [ADDRESS] , умови життя визнано задовільними. Меблі та побутова техніка в наявності в малому обсязі, є ліжко, диван, стінка, телевізор, електро плита. Одяг та постільна білизна в малому обсязі. Для проживання створені задовільні умови (а.с. 46) Відповідно акту обстеження житлово - побутових умов життя дітей в сім`ї гр. [PERSON] від 09 січня 2020 року встановлено, що батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 49). Відповідно акту обстеження житлово - побутових умов життя дітей в сім`ї гр. [PERSON] від 03 серпня 2021 року встановлено, що [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає, зі слів сусідів та старости Токарівського старостинського округу виїхала до Дніпропетровської області, точна адреса не відома (а.с. 50). Згідно листа наданого директором центру надання соціальних послуг Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Гончарук Людмилою № 427/01-20/08 від 15.11.2021 року встановлено, що сім`я [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] перебувала під соціальним супроводом з 27.07.2017 року по 27.07.2018 р. та з 04.02.2019 р. по 25.03.2020 рік як сім`я, що опинилася в складних життєвих обставинах, де мати ухилилася від виконання батьківських обов`язків. Проте соціальний супровід не дав бажаного результату, [PERSON] не приділяла дітям достатнього уваги, не вважала за потрібне займатися їхнім вихованням та розвитком, ухилилася від виконання батьківських обов`язків (а.с. 52) Крім того, згідно довідки № 01-23/512 від 16.11.2021 року виданої Комунальним закладом центр соціально - психологічної реабілітації дітей вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перебуває в них з 06.08.2021 року по теперішній час у зв`язку зі складними життєвими обставинами. Після влаштування малолітнього до закладу матір [PERSON] жодного разу не відвідувала дитину, не цікавилася життям та здоров`ям дитини в телефонному режимі (а.с. 53) Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3, 5 ст. 150, ч. 3 ст. 155, ст. 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток останньої, забезпечити здобуття нею загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» (аналогічно положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року) передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч. 1 ст. 9 Конвенції). В рішеннях Європейського Суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року та у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року висловлено наступне: «Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним». Фактичне розірвання сімейних зв`язків, що означає позбавлення дитини її коріння, може бути виправдане лише за виняткових обставин, має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Зокрема, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (справа «Савіни проти України», рішення від 18 грудня 2008 року). Тому, ретельно зваживши доводи, надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги письмовий висновок Веселинівської селищної ради від 25 жовтня 2021 року № 05-03/1400, суд вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки це буде відповідати інтересам дітей. Разом з тим, згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Положення ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, але не менше 50 % прожиткового мінімуму(від 6 до 18 років - 972 грн.), щомісячно на кожну дитину відповідного віку. Ч. ч. 1, 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність у платника рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Але всупереч даним вимогам позивачем не зазначено яку саме тверду грошову суму він просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Як зазначено у Постанові Верховного Суду від 21.10.2021 року у справі № 137/731/17 (провадження № 61-10525св21) «некоректне з точки зору лінгвістики формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо послідовного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави» Враховуючи вимоги ст. 182 СК України, зокрема стан здоров`я та матеріальне становище дітей, відсутність в матеріалах справи доказів щодо особи відповідачки, які б вказували на те, що остання не має можливості матеріально утримувати дитину або вплинули на розмір аліментів, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі - частини її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття кожного з дітей. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову та припиняється з досягненням дитиною повноліття. При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 2 147,20 грн. (1 073,60 грн. за вимогу про позбавлення батьківських прав та 1 073,60 грн. за вимогу про стягнення аліментів). На підставі викладеного,

Outcome: approved