Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

У вересні 2022 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] в особі адвоката Заярної Марини Анатоліївни до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. Ухвалою суду від 01.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 16.02.2023 прийнято уточнену позовну заяву [PERSON] в особі адвоката Заярної М.А. до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву. 12.04.2023 від представника позивача адвоката Заярної М.А. надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначено вірне прізвище відповідача « [PERSON] », замість раніше помилково зазначеного « [PERSON] », яка була прийнята судом, про що винесено відповідну ухвалу. Позовні вимоги, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на: 1. житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який вона прийняла за законом, проте не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] ; 2. земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1500 га (кадастровий номер 2322180400:03:002:0460), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 3. земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1300 га (кадастровий номер 2322180400:03:002:0463), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; 4. частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: прибудову літ. «А1», житлову прибудову літ. «А2», службову прибудову літ. «а2», відкриту веранду літ. «а5», сарай літ. «Б1», літню кухню літ. «Б», вбиральню літ. «Ж», сараї літ. «И, б», погріб з шийкою літ. «пг», паркани №3,7,4,9, ворота №8, водопровід №3, яма зливна №10, колодязь №1; 5. земельну ділянку, площею 2,0112 га (кадастровий номер 2322180400:06:002:1672) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Ще при житті, а саме, 09.04.2009, мати позивача склала заповіт, який був посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В., р№5-935, яким все належне їй майно вона заповіла позивачу та відповідачу. Позивач зазначає, що прийняв спадщину належним чином та своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Клименко В.В., який припинив свою нотаріальну діяльність, в зв`язку із чим спадкова справа була передана на зберігання до нотаріального архіву Запорізької області. Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України відсутні. Під час оформлення своїх спадкових прав на житловий будинок з`ясувалося, що право власності на спадкове майно не було зареєстровано на спадкодавицю, а тому позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом. Посилаючись на\~вказані обставини,\~просить суд\~визнати за\~ним,\~ [PERSON] ,\~право власності\~в порядку\~спадкування за\~заповітом на\~ частину\~житлового будинку,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~земельну ділянку\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку,\~площею 0,1500\~га (кадастровий\~номер 2322180400:03:002:0460),\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~земельну ділянку\~для ведення\~особистого селянського\~господарства,\~площею 0,1300\~га (кадастровий\~номер 2322180400:03:002:0463),\~що розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ; земельну ділянку, площею 2,0112 га (кадастровий номер 2322180400:06:002:1672) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Заярна М.А. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.162). Відповідач [PERSON] про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі (а.с.172). Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин суд вважає, що відсутні перешкоди для здійснення розгляду справи за відсутності сторін та ухвалення судового рішення у підготовчому засіданні. Згідно із положеннями ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 05/2011 [PERSON] 09.04.2009 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Фоміною Т.В., р№ 5-935, згідно із яким заповіла своєму синові - позивачу [PERSON] всю належну їй на праві власності частку житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку, що знаходиться на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області; а все інше належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося заповіла своєму синові відповідачу [PERSON] (а.с.70-71). У встановлений законом строк, 13.04.2011 [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.69). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.07.2008, р№3353, [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] успадкувала частину житлового будинку [ADDRESS] (а.с.84). Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.05.2009, р№1191, [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] успадкувала земельну ділянку [ADDRESS] , яке знаходиться на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки 0,1500 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд: 2322180402:11:001:0348, кадастровий номер земельної ділянки 0,1300 га, для ведення особистого селянського господарства: 2322180402:11:001:0893 (а.с.89); Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.07.2008, р№3355, [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] успадкувала земельну ділянку, яка знаходиться на території Августинівської сільської ради Запорізької району Запорізької області, площею 2,01 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 2322180400:06:002:0030 (а.с.115/зворот). Відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори Дмитрієвої Н.П. від 17.06.2015 №1421/02-31 та №1422/02-31 [PERSON] відмовлено в оформленні свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 90-91). Причиною для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що спадкоємцем не надано документів, які б підтверджували реєстрацію права власності на землю та частку житлового будинку, надані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом не пройшло реєстрацію права власності у відповідному реєстраційному органі. Судом досліджено матеріали спадкової справи №697 (2007р), заведеної після померлого [INFO] [PERSON] та встановлено, що дійсно на час смерті [PERSON] належало на праві власності: -\~ частина житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.03.2001, р№2495 (а.с.99, 118/зворот119); - земельна ділянка, площею 0,28 га, розташована на території Августинівської сільської ради, с. Відрадне, вул. Запорізький спуск, із цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЗП №026122 (а.с.121); - земельна ділянка, площею 2,0112 га, розташована на території Августинівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП №008862 (а.с.120). Згідно із інформаційною довідкою ФОП [PERSON] №017 від 06.04.2023 земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] було присвоєно кадастрові номери: 0,1500 га - 2322180402:11:001:0348; 0,1300 га - 2322180402:11:001:0893, які відсутні на публічній кадастровій карті України. На підставі розробленої та погодженої документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) було визначено нові кадастрові номери зазначеної земельної ділянки у відповідності до Витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки: площею 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд 2322180400:03:002:0460 (номер витягу НВ-2105435892021 від 16.08.2021); площею 0,1300 га для ведення особистого селянського господарства 2322180400:03:002:0463 (номер витягу НВ-0522703552021 від 05.10.2021) (а.с.165). Згідно із листом Міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області №08-0.182-54 від 10.02.2023, у зв`язку із неоформленням, а саме, не зареєстрованим правом власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 2,0112 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. що розташована на території Августинівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, із зазначеним у Свідоцтві про право на спадщину за законом, виданим 30.07.2008 року, кадастровим номером 2322180400:06:002:0030, тому на цю ж земельну ділянку для оформлення спадщини спадкоємцю був зареєстрований інший кадастровий номер 2322180400:06:002:1672, який на теперішній час внесений в Публічну карту України (а.с.166). Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як встановлено положеннями ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов`язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. Згідно зі ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. г ч. 1. ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 1296 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що прийнявши спадщину після смерті [PERSON] померлої [INFO] позивач, як її спадкоємець за заповітом, у позасудовому порядку не має можливості її отримати. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до якої Україна приєдналась 17.07.1997 відповідно до Закону від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2011 № 868, правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна, є рішення суду про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна. Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved