Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сімє`ю більше п`яти років зі своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько- [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частки чотирикімнатної квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] . [INFO] померла її мати - [PERSON] після смерті якої залишилось спадкове майно на 1/2 частки квартири по [ADDRESS] . Після чого заявниця звернулася із заявою в нотаріальну кантору про прийняття спадщини після смерті матері і 31.10.2013 отримала свідоцтво на право власності на спадкове майно. Відповідно на момент смерті батька їй належало половину квартири, яка відноситься до спадкового майна. З 2010 та момент смерті батька заявниця проживала з ним спільно, оскільки останній був тяжко хворий та потребував постійного догляду за адресою [ADDRESS] , обслуговувала дане житло тобто робила ремонт, платила комунальні послуги, постійно підтримувала дану квартиру в належному стані. До того ж являється власником половини даної квартири і вважає, що після смерті батька, фактично прийняла спадщину. Після смерті батька здійснила обряд поховання з усіма відповідними почестями та церемоніями. Даний факт підтверджується актом №80 від 12.12.2022 складеним в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] . Після смерті батька- [PERSON] звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив в прийнятті заяви, повідомивши усно, що їй необхідно звернутися із заявою до суду. В судовому засіданні [PERSON] дану заяву підтримала і просила її задоволити. Заінтересована особа подала відзив на заяву в якому вказує, що підтвердженням проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтверджено лише показанням свідків [PERSON] та [PERSON] згідно акту №80 від 12.12.2022 та який затверджений директором ТзОВ УК «Теплодім +», просять у задоволенні вимог заявниці у даній справі відмовити (а.с.26-28). Суд, заслухавши заявника та показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.12.2017 заявниця [PERSON] ) здійснила реєстрацію шлюбу з [PERSON] і після реєстрації шлюбу присвоєно їй прізвище « [PERSON] », який 24.10.1997 розірвано (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] її батьком являється [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (А.С.10). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.10.2013 [PERSON] являється власником 1/2 частини квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.11). Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 25.10.2022 [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, про що свідчать витяги про реєстрацію у Спадковому реєстрі, виданих 19.10.2022. Після чого заявник звернулася до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва та рекомендував звернутися до суду (а.с.13). Крім того, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтверджується Актом, складеним ТзОВ УК «Теплодім+» від 22.12.2022 року, згідно якого вбачається, що [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] з 2010 року по даний час разом з [PERSON] , до дня його смерті (а.с.7). Також даний факт в судовому засіданні підтверджено показами свідка [PERSON] , який пояснив, що заявниця по справі є його мамою, разом з нею більше десяти років прооживає за адресою [ADDRESS] та показаннями свідка [PERSON] , який пояснив, що заявниця [PERSON] проживала з батьками та сином близько 10 років за адресою [ADDRESS] . Встановлення факту проживання однією сім`єю більше п`яти років має для заявниці юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини після смерті батька [PERSON] . Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Як вбачається з ч. 2 ст. 3 СК України, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що помер батько заявниці [PERSON] і після його смерті залишилося спадкове майно, однак заявницею був пропущений термін звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, вона не може оформити свої спадкові права. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що знайшли своє підтвердження доводи заявника про те, що вона з 2010 р. проживала за адресою [ADDRESS] спільно із своїм покійним батьком [PERSON] , до дня його смерті і прживає по даний час. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] разос з батьком [PERSON] . На підставі наведеного та

Outcome: approved