Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що сім`я з відповідачем після її створення, розпалась майже відразу, ще на початку квітня 2020 року, відповідач переїхав до міста Львів. Причина розпаду сім`ї полягає в тому, що у сторін різні погляди на життя та через несумісність характерів. Таке привело до того, що подружжя припинили повністю стосунки і поновлювати ніхто з них не збирається. З листопада 2021 року між сторонами припинено спілкування навіть телефоном, таким чином, примирення між сторонами бути не може. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні 16.05.2023 позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Також відповідач повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу останнього відомого місця проживання ( [ADDRESS] ), однак поштове відправлення повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 січня 2020 року Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 13, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.01.2020. Сторони спільних дітей не мають. Спільне життя у подружжя не склалось у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. Сторони не підтримують подружніх стосунків, сторони не ведуть спільного господарства, примирення є неможливим. Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з положеннями частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу.

Outcome: approved