Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом про стягнення із відповідачки на його користь суми заборгованості за договором кредиту та судових витрат по справі. У поданій позовній заяві позивач посилається на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 13.02.2018 року. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк». Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом позичальника у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення позичальника щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді. Заявою позичальника підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди позичальника, дія договору підтверджується фактом користування позичальником картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Виконання позичальником договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримав кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких позичальник при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник - [PERSON] померла. Позивачем 08.06.2022 була направлена претензія кредитора до Васильківської державної нотаріальної контори, та 11.07.2022 отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідачка - [PERSON] . 21.07.2022 до спадкоємця позичальника направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором від 13.02.2018 становить 11059 грн. 66 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 11059 грн. 66 коп. за кредитним договором від 13.02.2018 , а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини її неявки суду невідомі. Відзиву на позов відповідачкою не подано. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідачка належним чином повідомлялась про день, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин і не повідомила причини неявки та не подала відзив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. 13 лютого 2018 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" (14.06.2018 року змінено найменування позивача на АТ КБ «ПриватБанк») та\~\~ [PERSON] укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав їй кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом. [PERSON] погодилась, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами Банку» становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору. Позичальник [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.11.2021. Позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, що була утворена [PERSON] та існувала на дату смерті останньої та становить 11059 грн. 66 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту. Згідно належним чином завіреної копії спадкової справи № 467/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , наданої Васильківською державною нотаріальною конторою, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її дочка [PERSON] - відповідачка по справі, яка прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , до складу якої входять у тому числі і кредитні зобов`язання позичальника. 03.05.2022 року до Васильківської державної нотаріальної контори позивачем напралена претензія\~кредитора про включення кредиторських вимог АТ КБ «ПриватБанк» в спадкову масу. 13.07.2022 року за вих. №SAMDNWFС00040703233, позивачем направлений лист-претензія кредитора до відповідача [PERSON] , згідно з яким позивач пред`явив їй свої вимоги, але до цього часу відповідачкою ніяких дій не було вчинено. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина першастатті 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Саме на підставі норм статей 1281,1282ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця. Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року №640/6274/16-ц при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Разом з тим, за змістом положень ст. 1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитор спадкодавця може пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку. Враховуючи, що відповідачка у справі є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, з неї на користь позивача підлягають стягненню боргові зобов`язання спадкодавця у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Підстав для звільнення спадкоємця за законом після смерті позичальника від виконання зобов`язань за кредитним договором від 13.02.2018 року судом не встановлено. Позивачем надано розрахунок, згідно з яким станом на дату смерті позичальника його заборгованість за вищевказаним кредитним договором перед банком становить 11 059 грн. 66 коп. - заборгованість за тілом кредиту. Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в розмірі у розмірі 11 059 грн. 66 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача в розмірі 2481 грн. На підставі наведеного та ст .526, 530, 549, 629, 1049, 1050, 1052, 1054, 1218, 1281-1282,1296,\~\~ЦК України,

Outcome: approved