Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Феодосіївської сільської територіальної громади Київської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в будинку в [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги за померлим донькою померлого. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими побутовими будівлями, в якому постійно проживав та був зареєстрований померлий за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 893/02-31 від 19.08.2022 року прийнятою Боярською державною нотаріальною конторою Київської області Панікар В.М. - було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на вказаний житловий будинок [ADDRESS] , на підставах того, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого спадкодавця на вказаний житловий будинок. Також Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 64331856 від 29.07.2022 року, прийнятим державним реєстратором прав на нерухоме майно Візирським Дмитром Миколайовичем, Виконавчий комітет Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області - було відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 3222487201:01:013:5046, за суб`єктом - [PERSON] на підставах того, що з поданих позивачем документів неможливо встановити, чи набув спадкодавець за життя право власності на зазначений житловий будинок. Доказами, що підтверджують вказані обставини. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії та Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень - є доказом, яким встановлено, що позивач є спадкоємцем за померлим спадкодавцем, що спадкодавець постійно проживав в житловому будинку в [ADDRESS] . Також вказаною постановою встановлено, що: 02.07.2020 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області на підставі заяви № 938 про прийняття спадщини, що надійшла від імені дочки спадкодавця [PERSON] була відкрита спадкова справа № 287/2020, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 19.08.2022 року нотаріусом Боярської державної нотаріальної контори на ім`я позивача видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2590 га з кадастровим номером: 3222487201:01:013:5046, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала померлому [INFO] [PERSON] . Виходячи з викладеного, нотаріусом Боярської державної нотаріальної контори - встановлено родинні відносини, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем першої черги на підставі свідоцтва про народження, виданого Хотівською сільською Радою, Києво-Святошинського району, Київської області, 18.05.1982 року, запис за № 44. Доказом чого є Довідка про коло спадкоємців від 16.02.2022 року за № 223/02-14. Також встановлено факт прийняття позивачем спадщини на підставі заяви № 938 від 02.07.2020 року про прийняття спадщини, поданої до державного нотаріусу Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, що надійшла від імені дочки спадкодавця, на підставі якої заведена спадкова справа № 287/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . До складу спадщини, окрім земельної ділянки, площею 0,2590 га з кадастровим номером: 3222487201:01:013:5046, також входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані на даній земельній ділянці в [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 664 від 05.07.2022 року, право власності на який не зареєстровано, але даний житловий будинок заінвентаризовано, станом на 25.05.2022 року та встановлено, що загальна площа будинку складає 78,2 кв. м, житлова 39,9 кв. м. Доказом інвентаризації житлового будинку є технічний паспорт, виготовлений «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», реєстраційний номер: ТІ01:6146-6119-6729-7033. Згідно даного технічного паспорту житловий будинок побудований в 1965 році, прибудови побудовані в 1965 та в 1990 році. Крім того, позивач вважає, що покійний спадкодавець набув права власності на вказаний житловий будинок на підставах, передбачених Цивільним кодексом Української РСР, який діяв до 01.01.2004 року та на підставах, передбачених Законом України «Про власність», який діяв до 20.06.2007 року. Також, позивач до матеріалів позовної заяви додає Висновок про вартість майна, виготовленим Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство Експертної Оцінки України» від 04.08.2022 року підтверджується вартість спадкового майна в сумі: 1211090,00\~грн. для сплати судового збору. Згідно Витягу з Рішення засідання виконавчого комітету Хотівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 03.08.1993 року за № 70 «Про оформлення свідоцтва на право власності на жилі будинки громадян села Хотів, Кременище Києво-Святошинського району» за [PERSON] - було винесено Рішення виконавчим комітетом про визнання право власності, оформлення свідоцтва про право власності та реєстрації право власності КП БТІ Києво-Святошинської райради Київської області на житловий будинок в [ADDRESS] . Виходячи з даного Рішення засідання виконавчого комітету Хотівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 03.08.1993 року за № 70 «Про оформлення свідоцтва на право власності на жилі будинки громадян села Хотів, Кременище Києво-Святошинського району» - факт належності будинку спадкодавцю позивач вважає є доведеним. Спадкодавець оформив право власності на будинок за життя, але не зареєстрував його, так як реєструвати право власності, згідно діючого на той час законодавства України - було правом спадкодавця, а не обов`язком. На підставі вище наведеного, позивач просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , загальною площею будинку - 78,2 кв. м та житловою площею 39,9 кв. м. 03.02.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 20.03.2023 року представник відповідача Феодосіївської сільської територіальної громади Київської області через канцелярію суду зареєстрував клопотання, в якому просив суд засідання у справі проводити без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами. 23.03.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті. 10.05.2023 року позивач через канцелярію суду подала клопотання, в якому просила суд здійснювати розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. 10.05.2023 року представник відповідача Феодосіївської сільської територіальної громади Київської області в судове засідання не з`явився. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі\~неявки всіх\~учасників справи\~у судове\~засідання,\~яким завершується\~розгляд справи,\~або розгляду\~справи без\~повідомлення (виклику)\~учасників справи,\~суд підписує\~рішення без\~його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в будинку в [ADDRESS] . На підставі ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є позивач [PERSON] . Родинні відносини між спадкодавицем та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останньої, серії [NUMBER] , від 18.05.1982 року, зареєстрованим Хотівською сільською радою К-Святошинського району. Інших спадкоємців судом не встановлено, позивачами не повідомлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її Згідно з ч. 1 ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності з ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1268 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач як спадкоємець належну їй спадщину прийняла, оскільки постійно проживали та була зареєстрована разом із спадкодавцем за однією адресою, на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами справи. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими побутовими будівлями, в якому постійно проживав та був зареєстрований померлий за адресою: [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 893/02-31 від 19.08.2022 року прийнятою Боярською державною нотаріальною конторою Київської області Панікар В.М. - було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] на вказаний житловий будинок [ADDRESS] , на підставах того, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого спадкодавця на вказаний житловий будинок. Також Рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 64331856 від 29.07.2022 року, прийнятим державним реєстратором прав на нерухоме майно Візирським Дмитром Миколайовичем, Виконавчий комітет Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області - було відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки: 3222487201:01:013:5046, за суб`єктом - [PERSON] на підставах того, що з поданих позивачем документів неможливо встановити, чи набув спадкодавець за життя право власності на зазначений житловий будинок. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Згідно п. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який вчиняє нотаріальну дію, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавців та перевірки відсутності заборони або арештів цього майна. Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном. Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 523/3522/16-ц. Судом також встановлено, що 02.07.2020 року державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області на підставі заяви № 938 про прийняття спадщини, що надійшла від імені дочки спадкодавця [PERSON] була відкрита спадкова справа № 287/2020, щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 19.08.2022 року нотаріусом Боярської державної нотаріальної контори на ім`я позивача видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2590 га з кадастровим номером: 3222487201:01:013:5046, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала померлому [INFO] [PERSON] . Виходячи з викладеного, нотаріусом Боярської державної нотаріальної контори - встановлено родинні відносини, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем першої черги на підставі свідоцтва про народження, виданого Хотівською сільською Радою, Києво-Святошинського району, Київської області, 18.05.1982 року, запис за № 44. Доказом чого є Довідка про коло спадкоємців від 16.02.2022 року за № 223/02-14. Також встановлено факт прийняття позивачем спадщини на підставі заяви № 938 від 02.07.2020 року про прийняття спадщини, поданої до державного нотаріусу Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, що надійшла від імені дочки спадкодавця, на підставі якої заведена спадкова справа № 287/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . До складу спадщини, окрім земельної ділянки, площею 0,2590 га з кадастровим номером: 3222487201:01:013:5046, також входить житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані на даній земельній ділянці в [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» за № 664 від 05.07.2022 року, право власності на який не зареєстровано, але даний житловий будинок заінвентаризовано, станом на 25.05.2022 року та встановлено, що загальна площа будинку складає 78,2 кв. м, житлова 39,9 кв.м. Доказом інвентаризації житлового будинку є технічний паспорт, виготовлений «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області», реєстраційний номер: ТІ01:6146-6119-6729-7033. Згідно даного технічного паспорту житловий будинок побудований в 1965 році, прибудови побудовані в 1965 та в 1990 році. Згідно Витягу з Рішення засідання виконавчого комітету Хотівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 03.08.1993 року за № 70 «Про оформлення свідоцтва на право власності на жилі будинки громадян села Хотів, Кременище Києво-Святошинського району» за [PERSON] - було винесено Рішення виконавчим комітетом про визнання право власності, оформлення свідоцтва про право власності та реєстрації право власності КП БТІ Києво-Святошинської райради Київської області на житловий будинок в [ADDRESS] . Виходячи з даного Рішення засідання виконавчого комітету Хотівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 03.08.1993 року за № 70 «Про оформлення свідоцтва на право власності на жилі будинки громадян села Хотів, Кременище Києво-Святошинського району» - факт належності будинку спадкодавцю позивач вважає є доведеним. Спадкодавець оформив право власності на будинок за життя, але не зареєстрував його, так як реєструвати право власності, згідно діючого на той час законодавства України - було правом спадкодавця, а не обов`язком. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Оскільки спадкодавець набув своє право на нерухоме майно у встановленому законом порядку, позивачем не повідомлено суду інформацію про відчуження спадкового майна на користь третіх осіб, та такої інформації не встановленому судом при розгляді даної справи, а також враховуючи відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, іншого способу захисту порушеного права позивача на даний час не існує, тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: approved