Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

01.03.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 лютого 2003 року. Від спільного подружнього життя народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що влітку 2021 року відповідач виїхав до Республіки Польща на заробітки. Восени 2021 року їй стало відомо, що відповідач за кордоном створив нову сім`ю, що й призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. На даний час відповідач перебуває за кордоном. Сторони протягом півтора року проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе, а тому просить суд розірвати шлюб, судові витрати залишити за нею. 06.03.2023 року на запити суду від 02.03.2023 року ( ас 10, 11) надійшли відповіді від уповноваженої особи про місце реєстрації сторін ( ас 12, 13), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27, частини 2 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 06.03.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. Розгляд справи призначено на 27.03.2023 року ( ас 14-15). Ухвалами Рожищенського районного суду Волинської області від 27.03.2023 року ( ас 21-22) і від 25.04.2023 року ( ас 30-31) судове засідання відкладено, повторно повідомлено сторони про судове засідання, а відповідача, у т. ч., повторно через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Сторони повідомлені про день, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. В телефонному режимі повідомив суд, що згідний на розірвання шлюбу з позивачем і має намір подати відповідну заяву в суд, але заяви станом на 08.05.2023 року не подав. До суду не надходили клопотання від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням ( викликом) сторін, а тому, відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення ( виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 08.05.2023 року - дата складення повного судового рішення. Всебічно і\~повно з`ясувавши\~всі фактичні\~обставини,\~на яких\~ґрунтуються вимоги\~позовної заяви,\~дослідивши і\~об`єктивно\~оцінивши докази,\~які мають\~юридичне значення\~для розгляду\~справи і\~вирішення заяви\~по суті,\~суд встановив\~наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Рожищенського райуправління юстиції, актовий запис № 6 ( ас 4). Після одруження позивачу присвоєно прізвище\~« [PERSON] ». Від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження ( ас 6 зб, 7). Зі змісту позовної заяви встановлено, що влітку 2021 року відповідач виїхав до Республіки Польща на заробітки. Восени 2021 року позивачу стало відомо, що відповідач за кордоном створив нову сім`ю, що й призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. На даний час відповідач перебуває за кордоном. Сторони протягом півтора року проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе. Викладені в позовній заяві обставини, відповідач не спростував і не заперечив, хоча суд надав йому таку можливість. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та частини 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10 постанови Пленуму\~Верховного\~Суду\~від\~21.12.2007\~року\~№\~11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що з літа 2021 року сторони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують, оскільки відповідач виїхав в Республіку Польща, де створив іншу сім`ю. Подальше спільне сімейне життя та збереження шлюбу неможливе. Наведене свідчить про формальний характер шлюбу сторін. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог статтей 24, 55, 56 СК України, суд доходить висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки суд вважає, що подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до вимог частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Пунктом 2 частини 3\~статті 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи заяву позивача, суд доходить висновку, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved