Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач зареєстрований у належному йому на праві приватної власності будинку [ADDRESS] . Посилаючись на те, що з 2013 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням (а.с. 1 5). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Оскільки відповідач, який отримав судове повідомлення про розгляд справи разом із копією ухвали про відкриття провадження та копією позову з додатками, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с. 23, 26). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Позивач є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується доданими до позовної заяви письмовими доказами, а саме: витягом з Державного реєстру речових прав від 27.02.2023 року (а.с. 4). При цьому, суд враховує факт перейменування вулиць в місті Василькові. Згідно із довідкою № 1707 від 22.03.2023 року відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, відповідач зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 21). За змістом довідки № 8 від 22.02.2023 року депутата Васильківської міської ради [PERSON] , громадянини [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Також, за змістом довідки від 16.03.2023 року депутата Васильківської міської ради Шалуєвої А.О., громадянин [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає з 2013 року (а.с. 14). Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Натомість, відображену у вказаних довідках депутатів Васильківської міської ради інформацію про те, що громадянин [PERSON] за місцем своєї реєстрації не проживає, суд оцінює критично і не приймає її до уваги, оскільки факт непроживання відповідача за місцем реєстрації повністю і достовірно спростовано тією обставиною, що відповідач [PERSON] отримав судове повідомлення про розгляд справи саме за адресою реєстрації свого місця проживання (а.с. 23, 26). На переконання суду, вказана обставина повністю підтверджує той факт, що відповідач дійсно проживає за адресою реєстрації місця свого проживання. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що згідно із статтями 12, 13 і 76 84 ЦПК України, відповідно до яких на засадах змагальності сторін кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування, позивач не довів ту обставину, на яку він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: існування факту, що відповідач з 2013 року не проживає за місцем своєї реєстрації. Таким чином, під час розгляду справи, судом не встановлено того факту, що відповідач з 2013 року не проживає за адресою реєстрації свого місця проживання. Одночасно, суд враховує, що у справах даної категорії судові повідомлення про розгляд справи надіслані відповідачам за останньою відомою адресою реєстрації їх місця проживання зазвичай повертаються до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою» («не проживає»), що безпосередньо свідчить про не проживання відповідачів за адресою реєстрації їх місця проживання. Натомість, у даній справи відповідач отримав судове повідомлення саме за адресою реєстрації свого місця проживання, а тому, суд вважає, що відповідач фактично і проживає за місцем своєї реєстрації. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним і необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою в задоволенням позову, судовий збір слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed