Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач акціонерне товариство\~ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення із нього заборгованості за заявою-договором № 1094779-510 про надання кредиту від 03 грудня 2020 року\~ в розмірі 297557.84 грн., яка виникла у зв`язку із несвоєчасним виконанням ним своїх зобов`язань щодо повернення кредиту відповідно до встановленого графіку, який є додатком до вказаної заяви-договору та невід`ємною її частиною. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до акціонерного товариства\~ «ТАСКОМБАНК» про визнання умов кредитного договору, зокрема, встановлення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.5 % щомісячно, недійсними та зобов`язання здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги, які випливають із первісного позову, підтримала із підстав, викладених у ньому. Зокрема, просить стягнути із відповідача в користь банку 297 557.84 грн. кредитної заборгованості, з яких 210 881.01 грн. - заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 21.31 грн. заборгованість по щорічних процентах (в т.ч. прострочена), 86\~655.52 грн. - заборгованість по щомісячній комісії за обслуговування кредиту (в т.ч. прострочена). Зустрічного позову представник позивача не визнала із мотивів, викладених у відзиві на зустрічний позов. Зокрема, вказала, що [PERSON] , укладаючи із АТ «ТАСКОМБАНК» заяву-договір № 1094779-510 про надання кредиту від 03 грудня 2020 року\~ в розмірі 297557.84 грн., був ознайомлений із умовами договору та графіком погашення, що включає в себе детальний розпис складових загальної вартості кредиту та чітку інформацію про види та обсяги послуг, що йому будуть надаватись. Також зазначила, що така умова кредитного договору, як встановлення позичальнику комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.5 % щомісячно, не є несправедливою, оскільки Законом України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом відносяться витрати позивача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Враховуючи зазначені вимоги Закону, банком правомірно встановлено позичальнику комісію за обслуговування кредиту, з якою він погодився, добровільно підписавши заяву-договір № 1094779-510 про надання кредиту від 03 грудня 2020 року. Крім того, вказала, що банком додержано вимоги щодо дострокового повернення відповідачем кредиту шляхом надіслання йому письмового повідомлення-вимоги від 14 липня 2022 року № 11010/70.2.2. У задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Представник відповідача за первісним позовом вимоги, викладені у ньому, не визнав із підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначив, що кредитодавець порушив вимоги закону щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки вимога про дострокове стягнення заборгованості позичальнику пред`явлена не була. Також банк неправомірно зарахував сплачені позивачем кошти у розмірі 43327.26 грн. на щомісячні проценти, оскільки із розрахунком суми заборгованості розмір несплачених позичальником процентів складає 21.31 грн., а решту суми сплачених коштів, тобто 43305.95 грн., банк повинен був зарахувати на погашення основного боргу. Просить у задоволенні первісного позову відмовити. Зустрічний позов підтримує у повному обсязі із підстав, зазначених у ньому. Зокрема, просить визнати недійсними умови кредитного договору, зокрема, щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.5 % щомісячно, недійсними, оскільки вони є несправедливими, які призвели до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Так, встановлення щомісячної комісії у розмірі 2.5% в 3000 разів перевищує розмір процентної ставки 0.01 % за користування кредитом, встановленої кредитним договором. Також зазначив про ненадання банком детальної та чіткої інформації про види та обсяг послуг, що надаватимуться позичальнику під час обслуговування кредитної заборгованості, оскільки у заяві-договорі № 1094779-510 про надання кредиту від 03 грудня 2020 року встановлено комісію за обслуговування кредиту у розмірі 2.5 % щомісячно, а в детальному розписі складових загальної вартості кредиту та графіку платежів, який є додатком №1 до заяви-договору зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 0% від суми кредиту, та нараховується щомісячно, в перший банківський день розрахункового періоду. У зв`язку із тим, що умови кредитного договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.5 % щомісячно є недійсними, слід зобов`язати банк здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Просить зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив 03 грудня 2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК»\~ та [PERSON] укладено письмову заяву-договір № 1094779-510, відповідно до п.1.1,1.2,1.3,1.4 якої останньому надано кредит у розмірі 247587 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0.01 % річних, комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2.5% щомісячно із терміном користування кредитом на 48 місяців на рефінансування заборгованості в інших фінансових установах. Підписання [PERSON] цієї заяви та приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб свідчить про укладення між ними кредитного договору і виникнення між кредитних зобов`язань. Сторони у судовому засіданні визнали, що між ними укладено споживчий кредит. Відповідно до п.3 заяви-договору № 1094779-510 [PERSON] взяв на себе обов`язки повертати кредит щомісячно згідно із графіком платежів, зазначених у додатку № 1 до цієї заяви-договору, що є її невід`ємною частиною. Згідно із п.5 вказаної заяви [PERSON] підтвердив своє ознайомлення із її змістом, договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб зі всіма додатками до нього та повністю із ними погодився, вказавши що умови заяви-договору до договору є зрозумілими для нього, обов`язковими для виконання та заперечення щодо них у нього відсутні. Відповідно до детального розпису складових загальної вартості кредиту та графіку платежів, який є додатком № 1 до заяви-договору № 1094779-510 від 03.12.2020 року та невід`ємною її частиною, позичальнику встановлено основні умови користування кредитом та порядок повернення заборгованості за кредитом у вигляді щомісячного ануїтетного (рівномірного) платежу у національній валюті. Так, у вказаному розписі у рядку 10 зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 0% від суми кредиту, та нараховується щомісячно в перший банківський день розрахункового періоду. У розділі цього розпису «Основні умови користування кредитом» зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості (від суми кредиту) становить 2.5% щомісячно. Саме такий розмір комісії за обслуговування кредиту зазначено також і в заяві-договорі № 1094779-510 від 03.12.2020 року. АТ «ТАСКОМБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконало повністю, кредитні кошти [PERSON] було надано у розмірі та у спосіб, визначений у договорі. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується\~ надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується\~ повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом зясовано, що у терміни, встановлені договором, отримані відповідачем кредитні кошти, нараховані відсотки за користування кредитом не повернуто, а тому позивач має право на стягнення основного боргу, сплати належних йому відсотків. З метою дострокового повернення заборгованості за кредитним договором АТ «ТАСКОМБАНК» [PERSON] 14 липня 2022 року за № 11010/70.2.2 було надіслано письмове повідомлення-вимогу про дострокове повернення ним кредитної заборгованості станом на 13 липня 2022 року. Вказану вимогу надіслано позикодавцем на адресу позичальника, яку він зазначив у заяві -договорі № 1094779-510 від 03.12.2020 року, цінним листом, однак цінний лист із письмовим повідомленням-вимогою повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Про наявність іншої адреси позичальник АТ «ТАСКОМБАНК» не повідомляв, хоча був зобов`язаний це виконати на підставі п.10 заяви договору № 1094779-510 про надання кредиту. Таким чином, суд вважає, що через надіслання АТ «ТАСКОМБАНК» [PERSON] письмового повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредиту, у вказаного товариства виникло право вимагати у відповідача дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. На день звернення позивача до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає\~\~ 297 557.84 грн., з яких 210 881.01 заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 21.31 грн. заборгованість по щорічних процентах (в т.ч. прострочена), 86\~655.52 грн. - заборгованість по щомісячній комісії за обслуговування кредиту (в т.ч. прострочена). Вказане підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору № 1094779-510 від 03.12.2020 року, складеним позикодавцем станом на 18 серпня 2022 року та який долучено до позовної заяви. Щодо зустрічної позовної вимоги про визнання недійсними умов кредитного договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2.5% щомісячно (від суми кредиту), суд приходить до наступного висновку. Так, за загальним правилом, передбаченим ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за зустрічним позовом за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач зобов`язаний довести правову та фактичну підставу його недійсності. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.1-5 ст. 203 ЦК України). Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, які включають в себе комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Відповідно до\~ч.2\~ ст.9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до\~укладення договору\~про споживчий\~кредит кредитодавець\~надає споживачу\~інформацію,\~необхідну для\~порівняння різних\~пропозицій кредитодавця\~з метою\~прийняття ним\~обґрунтованого рішення\~про укладення\~відповідного договору,\~в тому\~числі з\~урахуванням обрання\~певного типу\~кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Згідно із ч. 3 ст.10 вказаного Закону інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); 3) суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; 4) тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; 5) види забезпечення за кредитом, необхідність проведення оцінки предмета забезпечення за кредитом та про те, за чий рахунок така оцінка проводиться; 6) орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; 7) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, які є обов`язковими для отримання кредиту, перелік осіб, яких кредитодавець визначив для надання відповідних послуг (за наявності), а також орієнтовна вартість таких послуг. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надаватиметься споживачу третьою особою та є обов`язковою для отримання кредиту, орієнтовна вартість такої послуги визначається за аналогічними, вже укладеними кредитодавцем договорами про споживчий кредит за попередні три місяці, або у разі відсутності таких договорів за середньою вартістю такої послуги, визначеною кредитодавцем за результатами аналізу вартості послуг, що пропонуються щонайменше трьома постачальниками на ринку таких послуг; 8) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 9) попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію. Попередження про право кредитодавця залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію обов`язково має включати інформацію про встановлені законодавством вимоги щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), про право споживача на звернення до Національного банку України щодо недотримання зазначених вимог кредитодавцем та/або новим кредитором, та/або колекторською компанією, а також на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої споживачу у процесі врегулювання простроченої заборгованості, та інформацію про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України за незаконне збирання, зберігання, використання, поширення конфіденційної інформації про третіх осіб; 10) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 11) порядок дострокового повернення кредиту; 12) у разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку - відомості про те, що від споживача може вимагатися повне повернення суми кредиту в будь-який час, строк попередження про таку вимогу. Судом не заперечується право банку встановлювати комісію за обслуговування кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яке передбачено положеннями законодавства України про споживче кредитування. 10\~червня 2017\~року набув\~чинності Закон\~України «Про\~споживче кредитування»,\~у зв`язку\~з чим\~у Законі\~України «Про\~захист прав\~споживачів» текст\~статті 11 викладено в такій редакції «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частні, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно із\~ч.1,2,4,5,7,8\~ ст.18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~продавець (виконавець,\~виробник)\~не повинен\~включати у\~договори із\~споживачем умови,\~які є\~несправедливими. Умови\~договору є\~несправедливими,\~якщо всупереч\~принципу добросовісності\~його наслідком\~є істотний\~дисбаланс договірних\~прав та\~обов`язків\~на шкоду\~споживача.\~Перелік несправедливих\~умов у\~договорах із\~споживачами не\~є вичерпним.\~Якщо положення\~договору визнано\~несправедливим,\~включаючи ціну\~договору,\~таке положення\~може бути\~змінено або\~визнано недійсним.\~Положення,\~що було\~визнане недійсним,\~вважається таким\~з моменту\~укладення договору.\~Якщо до\~положення вносяться\~зміни,\~такі зміни\~вважаються чинними\~з моменту\~їх внесення. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку із набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Разом із тим до загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. В пункті 1.4 кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту визначена в розмірі 2,5 % щомісячно від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту передбачена в розділі «Основні умови користування кредитом» детального розпису складових загальної вартості кредиту та графік платежів, де передбачено, що щомісячний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 6189.68 грн, а її загальний розмір (за весь період користування кредитом) 297104.64 грн. Однак, встановивши у кредитному договорі № 1094779-510 від 03 грудня 2020 року сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту в розмірі 2,5 % від суми кредиту, що складає 6189.68 грн щомісячно, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. При цьому, згідно з детальним розписом складових загальної вартості кредиту та графік платежів, розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки загальний розмір плати за обслуговування кредиту (297104.64 грн) перевищує розмір самого кредиту, отриманого [PERSON] для власних потреб (247587 грн), що вочевидь не можна визнати справедливим та розумним. У справі, яка розглядається, АТ «ТАСКОМБАНК» не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом із тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг з обслуговування кредиту, за які банком встановлена комісія. Таким чином, враховуючи обставини справи, предмета та підстав зустрічного позову, а також характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про визнання недійсними оспорюваних умов кредитного договору (п.1.4 договору, тобто встановлення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2.5 % щомісячно від суми кредиту) відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, наведеними в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 766/8096/20 (провадження № 61-15716св20), в постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20 (провадження №61-17825св21). Суд, не погоджується із твердженням представника [PERSON] про те, що умови зазначеного кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту є двозначними, тобто містять неоднозначне інформування (в п.1.4 заяви-договору № 1094779-510 від 03 грудня 2020 року вказано про комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2.5 %, в детальному розписі складових загальної вартості кредиту та графік платежів, тобто невід`ємній частині договору, вказано про комісію за обслуговування кредитної заборгованості, рядок 10, в розмірі 0%, в основних умовах користування кредитом комісія з обслуговування кредитної заборгованості (від суми кредиту) 2.5 % щомісячно) і це є підставою для визнання таких положень недійсними, оскільки в рядку 10 зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 0% від суми кредиту, та нараховується щомісячно, в перший банківський день розрахункового періоду, який настав 11.01.2021 року, а детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів складено 03 грудня 2020 року, тобто тоді, коли ще не виникла кредитна заборгованість, на яку нараховується комісія за обслуговування кредиту в розмірі 2.5 % щомісячно. За наведених обставин суд вважає, що підлягає до задоволення зустрічна позовна вимога про визнання недійсною умови кредитного договору № 1094779-510 від 03 грудня 2020 року щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2.5 % щомісячно з моменту укладення договору. Оскільки згідно із розрахунком заборгованості станом на 18 серпня 2022 року відповідачем за період з 11 січня 2021 року по 27 липня 2021 року сплачено 43327.76 грн. комісії за обслуговування кредиту, сплату якої судом визнано недійсною, суд вважає, що слід зобов`язати позивача АТ «ТАСКОМБАНК» здійснити перерахунок кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1094779-510 від 03 грудня 2020 року, зарахувавши цю суму на сплату тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Аналізуючи докази у справі, суд вважає, що первісний позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення із [PERSON] в користь АТ «ТАСКОМБАНК» 210\~881.01 грн. тіла кредиту та 21.31 грн. процентів за користування кредитом, а всього 210902.32 грн., зменшивши вказану суму стягнення на 43327.76 грн. комісії за обслуговування кредиту, яку судом визнано недійсною, а зустрічний позов - до задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При зверненні до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ «ТАСКОМБАНК» сплачено судовий збір у розмірі 4463.37 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1021148365 від 13 вересня 2022 року. Оскільки позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково, суд вважає, що із [PERSON] в користь акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» 2513.32 грн. судового збору. При зверненні до суду із зустрічним позовом про визнання умов кредитного договору недійсними (вимогою немайнового характеру), позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору у розмірі 992.40 грн. на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він звернувся до суду із позовом, що пов`язаний із порушенням його прав споживача. Враховуючи те, що позовні вимоги за зустрічним позовом задоволено в повному обсязі, суд вважає, що із АТ «ТАСКОМБАНК» в користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 992.40 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial