Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що позивачка з відповідачем 17.03.2009 зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя має двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою. Позивачка зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного. Вказала, що фактично подружні відносини припинились, спільне господарство не ведеться. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя, збереження шлюбу є неможливим, а сім`я розпалась остаточно. Крім того, позивачка просила не надавати строк на примирення подружжя, оскільки вжитті заходи для збереження сім`ї не надали позитивних результатів. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду позивачки із вимогою про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 10.03.2023 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої вирішено провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що поштові відправлення із процесуальними документами та судовими повістками неодноразово направлялись відповідачу за останньою відомою адресою його місця проживання (перебування) та за допомогою повідомлення у додаток «Viber». Також судом було опубліковано оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи. Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У строк, визначений судом ухвалою суду від 10.03.2023, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідача, також, на адресу суду не надійшли. В судове засідання позивачка та відповідач повторно не з`явились хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, учасники справи не з`явились в судове засідання без поважних причин. Водночас, в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи без її участі та відсутність заперечень щодо розгляду справи у відсутність відповідача та проведення заочного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, заяву позивачки, повторну неявку в судове засідання відповідача та положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність позивачки та відповідача, а також провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання). При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.03.2009 Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17.03.2009, актовий запис № 59. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 4). Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження. (а.с. 5-6) Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих (проживаючих) у житловому приміщенні осіб № 52 від 16.02.2023, виданої головою ОСББ «Бортняка 14» Бабінчук О., неповнолітні діти проживають з позивачкою, яка є внутрішньо переміщеною особою, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 8, 14) Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2009; спільне господарство не ведуть; разом не проживають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. При цьому\~судом враховано,\~що вчинення\~та/або\~не вчинення\~таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи. Наразі ні позивачкою, ні відповідачем суду не повідомлено про те, що обставини у справі змінились, наявна можливість збереження шлюбу. Суд, дослідивши письмові пояснення позивачки, викладені у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1\~073, 60 гривень, що підтверджується квитанцією від 17.02.2023. (а.с. 3) Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~073, 60 гривень. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved