Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року, що наступить раніше досягнення ним 23 років. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона з відповідачем знаходилась у незареєстрованих шлюбних відносинах. Під час відносин у них народився син - [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з погіршенням з відповідачем взаємовідносин, з осені 2006 року вони стали проживати окремо, син залишився проживати з нею. Рішенням суду від 21 лютого 2019 року, з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . У жовтні 2007 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначала, що у вересні 2022 року син поступив навчатися на денне відділення Центральноукраїнського вищого професійного училища ім. М. Федоровського та на теперішній час продовжує там навчання. Термін закінчення навчального закладу - 30 червня 2025 року. Враховуючи той факт, що син навчається на денній формі навчання то відповідно з цим, він не має можливості працевлаштуватися та отримувати заробітну плату, щоб самостійно забезпечити свою життєдіяльність, у т.ч. пов`язану із навчанням. Під час навчання син проходить багато занять за індивідуальною системою навчання, що потребує додаткових коштів. Також, кошти потрібні на участь у практичних заняттях, написанні рефератів, придбання спецодягу, тощо. На даний час позивач отримує заробітну плату в розмірі близько 4000 гривень, з якої самостійно оплачує навчання сина, ЖКП, забезпечує свою життєдіяльність та життєдіяльність сина. Син постійно проживає разом з нею за вищевказаною адресою. На даний час відповідач закінчив сплачувати аліменти на утримання сина, до досягнення ним повноліття. Після закінчення сплати аліментів у вересні 2022 року, вона самостійно не в змозі і надалі утримувати сина, а відтак потребує матеріальної допомоги з боку його батька. Після розірвання відносин з відповідачем, він практично не підтримує родинні стосунки з сином, з позивачем не спілкується, а відтак у неї навіть немає можливості звернутися до нього з пропозицією добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина до закінчення ним навчання. Згідно довідки виданої Центральноукраїнським вищим професійним училищем ім. М.Федоровського, строк навчання сина закінчується 30 червня 2025 року. Вказано, що відповідач є працездатною особою та останнім часом працює у різних приватних підприємців. Розмір середньої заробітної плати по Кіровоградській області становить близько 9000 гривень щомісяця, а тому він може і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання сина на період його навчання, яке закінчується в червні 2025 року, тобто ще до досягнення сином 23 років. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засідання з викликом сторін. Відповідач23 лютого 2023 року надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позов частково, а саме згоден на стягнення з нього аліментів у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку. Заперечення відповідача мотивовані тим, що він тривалий час не працює та не має стабільного заробітку. Позивачем обрано спосіб стягнення аліментів у частці від доходу, але через його конфлікт з позивачем, сина віддалився від нього і відмовляється спілкуватися. Син не цікавиться станом здоров`я та становищем безпосередньо, а тому йому не відомо, що вже тривалий час він перебуває у скрутному матеріальному становищі. На протязі тривалого часу не має стабільного доходу, змушений брати у борг у знайомих та перебуває у пошуках роботи, має батька пенсіонера, якому допомагає фінансово, має на утриманні малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , не відпочиває за кордоном чи в будь-яких дорогих закладах. Зазначав, що до матеріалів справи не додано доказів з яких можливо встановити розмір витрат, які син змушений нести у зв`язку з навчанням, відсутні докази придбання спецодягу та його орієнтований перелік, на яке покладається позивач в заяві, відсутні докази витрат на індивідуальне навчання та докази в їх необхідності, не зазначено, які саме здійснюються необхідні витрати для написання рефератів. Син навчається на бюджеті та отримує стипендію. Також, відомо, що син офіційно працює і самостійно забезпечує себе фінансово. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Від відповідача також до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі в судовому засіданні, зазначив, що позовні вимоги визнає частково. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . З довідки Центральноукраїнського вищого професійного училища ім. М. Федоровського вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному училищі з 01 вересня 2022 року за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустановок на денній формі навчання за рахунок бюджетних коштів з отриманням стипендії та не відноситься до категорії дітей, які знаходяться на повному державному утриманні. Повний курс навчання закінчить 30 червня 2025 року. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). З огляду на те, що спільна дитина сторін, як повнолітня особа, що не досягла 23 років та продовжує навчання, суд дійшов висновку, що вона має право на отримання аліментів від свого батька. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років. Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Визначаючи розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача, суд враховує те, що у відповідача є ще одна дитина. Разом із тим, відповідач є працездатною особою, отже зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти, відповідач суду не надав та в цілому не заперечував щодо стягнення з нього аліментів. Спірним є питання щодо їх розміру. Враховуючи, що син є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач може надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 141 СК України та ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) щомісячно будуть достатніми для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та відповідатимуть реаліям сьогодення. Згідно ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 20 жовтня 2022 року. Позивач від сплати судового збору звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, на користь держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial