Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

До Володимирецького районного суду Рівненської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 4,18 га, які розташовані на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що належали [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №379046, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла моя мама [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, згідно якого свій земельний сертифікат на земельну частку (пай) вона заповіла своїй доньці, тобто [PERSON] .. Як спадкоємець за заповітом [PERSON] спадщину прийняла, оскільки проживала на час смерті із спадкодавицею. Також, на час смерті із спадкодавицею проживав її чоловік - [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину, та визначений відповідачем у даній справі. Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 4,18 га на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379046. Оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору не має можливості, оскільки, у своєму заповіті спадкодавиця вказала саме сертифікат на право на земельну частку (пай), а оригінал державного акту втрачено. Тому [PERSON] змушена з даним питанням звернутись до суду. Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 27 березня 2023 року. Ухвалою Володимимрецького районного суду Рівненської області 05 квітня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутнсоті, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується такими документами: свідоцтвом про укладення шлюбу позивачки, серії [NUMBER] , де її дівоче прізвище вказано - « [PERSON] »; свідоцтвом про народження позивачки, серії [NUMBER] , де її матір`ю записана - [PERSON] . Згідно заповіту, посвідченого 31.01.2005 року виконкомом Ромейківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області та зареєстровано в реєстрі за №6, [PERSON] , на випадок своєї смерті, заповіла свій земельний сертифікат на земельну частку (пай) дочці - [PERSON] . Відповідно до довідки Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області №94 від 24.06.2021, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] проживала разом з нею, а тому вважається такою, що спадщину прийняла. Згідно довідки Володимирецької районної державної нотаріальної контори від 16.03.2023 року №368/01-16 спадкову справу після смерті [PERSON] не заведено. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 4,18 га на території Ромейківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯГ №379046. Згідно роз`яснення\~№361/01-16\~від 16\~березня \~року,\~наданого державним\~нотаріусомВолодимирецької\~державної нотаріальної\~контори,\~Тарасюк Г.Я.\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину Ромейківської сільської ради Володимирецького району Рівненської області на земельні ділянки, які належали [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №379046, в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно п.3.3 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України 29.01.2009 року, під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтвержує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема : довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі). Оформити спадкові права на земельні ділянки через нотаріальну контору заявниця не має можливості, оскільки оригінал правовстановлюючого документа спадкодавця на спірні земельні ділянки втраченено. Зареєструвати право власності на підставі заяви як спадкоємця теж не може у зв`язку з тим, що згідно п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Згідно п.8 ч.І ст.27 вказаного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта\~на право\~власності на\~земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки па підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Порядок розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств установлено Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року. Згідно п.4-8 Указу розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до постанови КМУ «Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» від 12.10.1995 року № 801, документом, що підтверджує право на пай та його виділення в натурі, є сертифікат, який при вступі у спадщину, серед іншого, надається спадкоємцем нотаріусу. Отже, саме сертифікат засвідчував право власника на земельну частку (пай) і був підставою для виділення земельної ділянки в натурі та отримання правовстановлюючого документу. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 28.04.2022 року №29-17-0.2-1463/2-22 даний державний акт був виданий взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №0145452. Оскільки, після видачі державного акту сертифікат підлягав поверненню, то у спадкоємця немає можливості надати саме сертифікат нотаріусу. Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.(ст.392 ЦК України) Статті 1216, 1297 Цивільного кодексу України, визначають право та обов`язок спадкоємців, чию спадщину складає нерухоме майно, оформити документи про спадщину, у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з позовом про визнання за нею, як спадкоємцем І черги за законом, права власності на спадщину після смерті батька. Отже, способом захисту прав та інтересів позивачки у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті матері, до складу якої входять земельні ділянки, які належали останній. Окрім того відповідач позов визнав, а як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Питання про повернення сплаченого\~\~при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить. На підставі наведеного,

Outcome: approved