Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 06.02.2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що 21.06.2013 року зроблений актовий запис №822, залишити позивачу прізвище " [PERSON] " та розглядати справу за її відсутності. Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2023 року головуючим у справі обрано суддю Салтан Л.В. Ухвалою судді Салтан Л.В. від 22.02.2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 21.03.2023 року позивачем [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. 21.03.2023 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу не заперечує. Розпорядженням керівника апарату суду від 24.04.2023 року №158 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2023 року головуючим у справі обрано суддю Васильків О.В. та ухвалою суду від 27.04.2023 року справу прийнято до розгляду судді Васильків О.В. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 21.06.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинені протягом останнього року. Примирення неможливе. Відповідач [PERSON] скористався своїми процесуальними правами та 21.03.2023 року надав до суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти вимог позивача про розірвання шлюбу, та просить слухати справу за його відсутності. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 21.06.2013 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №822, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.6/. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що 08.10.2014 року складено відповідний актовий запис №10246, згідно з свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесіц реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції /а.с.10/. На теперішній час сторони припинили шлюбні відносини протягом року, спорів щодо визначення місця проживання дитини або поділу спільного майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved