Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У лютому 2022 року [PERSON] , в особі свого представника адвоката Трофименко В.В., через систему «Електронний суд» звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 20 квітня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 301, залишивши після розірвання шлюбу прізвище позивачу « [PERSON] ». В обґрунтування вимог позову зазначає, що 20 квітня 2019 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Подружжя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через відсутність взаєморозуміння між сторонами, спільне життя позивача з відповідачем не склалось та тривалий час спільно не проживають, господарства не ведуть, фактично шлюбні відносини припинені. Оскільки до моменту пред`явлення до суду даного позову стосунки між позивачем та відповідачем не відновлені, позивач вважає, що збереження сім`ї неможливе та суперечить інтересам сторін. Просить шлюб розірвати. Ухвалою Ленинского районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подавши до суду, зареєстровану в канцелярії 27 квітня 2023 року, заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 35). Представник позивача адвокат Трофименко В.В, подав до суду, зареєстровану в канцелярії 27 квітня 2023 року, заяву в якій просить провести розгляд справи без участі представника позивача та позивача, позов просить (а.с. 36). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився повторно, причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань, відзову чи заперечень проти позову до суду не надав. Про розгляд справи судом відповідач повідомлявся в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судового виклику рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу його місця проживання зареєстрованого у встановленому законом порядку (а.с. 21), яка згідно відмітки на рекомендованому поштовому повідомленні на ім`я відповідача, була отримана його матір`ю 01.04.2023 року (а.с. 27). Крім того, відповідач викликався до суду в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 25, 31), що відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним повідомленням відповідача про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровали шлюб 20 квітня 2019 року у Чечелівському районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 301 (а.с. 6). Під час реєстрації шлюбу з відповідачем, позивач змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 6), яке просить залишити після розірвання шлюбу з відповідачем. Згідно свідоцтв про народження, позивач та відповідач мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (а.с. 9) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Як зазначає сторона позивача фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені, примирення з відповідачем вважає неможливим, наполягаючи на розірвання шлюбу про що подані до суду заяви. Спору про поділ майна подружжя, заявлено не було. Положеннями частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Враховуючи, що встановленими у справі обставинами підтверджується не можливість збереження шлюбу між позивачем та відповідачем, на розірвання якого наполягає сторона позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Крім того, при розірванні шлюбу між сторонами прізвище позивача « [PERSON] » - підлягає залишенню без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 264, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Сторона позивача просить суд стягнути сплачений позивачем судовий збір з відповідача на користь позивача. Згідно квитанції про сплату №48081 від 18.02.2023 року позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду з даним позовом в сумі 1073,60 грн. (а.с. 13), який відповідно Виписки було зараховано 20.02.2023 року до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 14а). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про задоволення вимог позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved