Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

Заявник, 19 квітня 2023 року звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м.Скадовськ, Херсонської облсті. Вимоги обґрунтував тим, що [INFO] у стаціонарному реанімаційному відділенні Скадовської центральної міської лікарні Скадовської міської ради в місті Скадовську Херсонської області помер його батько, [PERSON] , [INFO] , який народився в селі Бехтери Голопристанського району Херсонської області, РНОКПП: [NUMBER] . Місто Скадовськ Херсонської області є тимчасово окупованою територією, тому отримати свідоцтво про смерть неможливо. Отримання свідоцтва про смерть батька йому необхідно для реєстрації\~його смерті\~в органах\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану громадян\~Міністерства юстиції\~України та оформлення спадщини. Заявник у судове засідання не з`явився, подав заяву в якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі і просив розглядати справу за його відсутності. Додав, що в усному порядку звертався до органів ДРАЦС з питанням реєстрації смерті батька, однак йому роз`яснили, що необхідно оригінал документу, що підтверджує його смерть, але такого у нього не має. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України № [NUMBER] , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30 серпня 2022 року № 3507-7001463610, свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 серпня 2004 року, заявник [PERSON] , [INFO] , уродженець села Бехтери Голопристанського району Херсонської області, зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проживає по [ADDRESS] , його батьком значиться [PERSON] . З лікарського свідоцтва про смерть №33 від 17 лютого 2023 року, виданого Скадовською Центральною міською лікарнею Скадовської міської ради, вбачається, що [INFO] в місті Скадовськ Херсонської області, у стаціонарному реанімаційному відділенні лікарні, помер [PERSON] , [INFO] . Причина смерті: Гостра поліорганна недостатність.\~Шок. За даними копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 17 липня 2001 року був зареєстрований в [ADDRESS] . Також заявником на підтвердження факту смерті батька до матеріалів заяви долучено фотознімки на яких зображено місце поховання з надгробним хрестом з фотографією останнього та табличкою на якій зазначено його прізвище, ім`я, по батькові та дати народження і смерті. Доказів, які б спростовували факт смерті [PERSON] суду не надано. У довідці Знам`янського\~відділу державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Кропивницькому\~районі Кіровоградської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Одеса)\~від 26\~квітня 2023\~року, зазначено, що в архіві віддліу відсутній актовий запис про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] . Метою встановлення заявником факту смерті [PERSON] , є реєстрація\~його смерті\~в органах\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану громадян\~Міністерства юстиції\~України, подальше оформлення його спадщини. Згідно зі ст.49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Одним з таких актів є смерть особи, яка підлягає державній реєстрації відповідно до закону із обов`язковим внесенням до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень статті 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами ст.ст.315,317 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливостиі реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія\~Конституції\~та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, у редакції станом на 17 лютого 2023 року, Скадовський район Херсонської області перебуває у тимчасовій окупації. Таким чином, зазначене місце смерті [PERSON] як і місце його реєстрації є тимчасово окупованою територією України. Стаття 4\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». У практиці Європейського суду з прав людини розвинений принцип узгодженості спірного питання, зокрема, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18 грудня 1996 року, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року) та «Мозер проти Республіки Молдови та росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] є далеким від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до вказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, у тому числі й цим. Вирішити інакше, означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10 травня 2001 року, §96). При цьому, за змістом цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v.Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою)» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23 лютого 2016 року, §142). Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо факту смерті, з метою захисту прав і свобод громадян України на тимчасово окупованих територіях, ніяким чином не легітимізує таку владу. У частині 2 ст.9\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України" зазначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно з ч.3 ст.9\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України" будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм, з часу внесення змін до ст.9\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» згідно із Законом №2217-IX від 21 квітня 2022 року проведення реєстрації факту смерті в органах РАЦС можливе за документами виданими на тимчасово окупованих територіях. Встановлені судом обставини свідчать про те, що, дійсно [PERSON] помер [INFO] в місті Скадовськ Херсонської області, на тимчасово окупованій території, та про його смерть Скадовською центральною міською лікарнею Скадовської міської ради 17 лютого 2023 року видане лікарське свідоцтво про смерть. Однак, у заявника відсутній оригінал вказаного документа, так як він виданий на тимчасово окупованій території і продовжує знаходитися там, що унеможливлює іншим способом, ані ж на підставі рішення суду зареєструвати факт смерті [PERSON] та отримати свідоцтво про його смерть в органах РАЦС порядку визначеному законодавством України. У подальшому заявник маж намір оформити спадщину [PERSON] . Відтак, з метою забезпечення прав, свобод та законних інтересів заявника, суд приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення заяви. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у відповідності до чинного законодавства, у разі появи особи, факт смерті якої встановлено судом, вона чи інша заінтересована особа, мають право звернутись до суду із заявою про скасування відповідного рішення про встановлення факту смерті. Згідно зі ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, рішення суду про встановлення факту смерті є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі, зокрема, встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України, рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved