Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

04.11.2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила суд: стягнути з [PERSON] на її аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень, з дня пред`явлення позовної заяви до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , за минулий час, а саме з листопада 2015 року по жовтень 2022 року (включно) у розмірі 622 500,00 (шістсот двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.10.2011 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, в якому у них [INFO] народилась донька [PERSON] . В подальшому, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.11.2015 року, яким було визначено місце проживання дитини з матір`ю. З моменту розірвання шлюбу і станом на дату подачі даної позовної заяви донька [PERSON] проживає з нею і перебуває на її утриманні. Наразі вона з дитиною проживають у [ADDRESS] . Для забезпечення базових потреб дитини вона: орендує житло; оплачує медичні послуги, які надаються дитині; несе витрати, пов`язані навчанням, харчуванням, страхуванням дитини; несе витрати на оплату художнього танцювального гурту; забезпечує дитину одягом, взуттям, засобами спілкування та комп`ютерною технікою; несе витрати на отримання дитиною додаткових знань і навичок та відпочинок дитини. В свою чергу, відповідач жодної належної допомоги у грошовій формі або в натурі дитині не надає. З огляду на викладене позивачка просить стягнути аліменти з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 15000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень на місяць. Крім того, вважає, що є підстави для стягнення аліментів на її користь на утримання дитини за минулий час, відповідно до ст. 194 СК України, стверджуючи, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. З огляду на викладене, враховуючи те, що вона самостійно несла витрати, пов`язані з дитиною, протягом 7 років з моменту розірвання шлюбу і до звернення до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, виходячи з орієнтовного розрахунку частки витрат на забезпечення дитини у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень на місяць, вважає, що сума заборгованості відповідача перед нею по аліментам становить, як мінімум, 50% розміру витрат, що становить: 15 000,00 : 2 х 83 (загальна кількість місяців) = 622 500,00 (шістсот двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень, які просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини. 05.12.2022 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнає частково в частині стягнення аліментів за місяць в розмірі 3000 гривень, в частині стягнення аліментів за минулий час не визнає в повному обсязі. Стверджує, що після розірвання шлюбу з [PERSON] 12.11.2015 року щомісяця добровільно надавав кошти на утримання дитини [PERSON] в середньому 5000 гривень щомісяця та придбавав речі, але після звільнення з служби в органах ДСНС України за станом здоров`я у 02.07.2022 року та отримання статусу інваліда 3 групи він не в змозі надалі надавати допомогу дитині в такому розмірі. Сам факт того, що він є власником нерухомого майна не є підставою для стягнення аліментів в розмірі 15000 гривень. Щодо стягнення аліментів за минулий час зазначає, що раніше аліменти з нього на утримання [PERSON] не стягувались, виконавчий лист не видавався, тому відсутні підстави для стягнення аліментів на підставі ст. 194 СК України. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього аліментів за минулий час на підставі ч. 2 ст. 191 СК України, оскільки позивачкою не доведено, що вона вживала заходи щодо одержання з нього аліментів та не доведено, що він ухилявся від надання аліментів. З огляду на викладену у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього 622500 гривень аліментів за минулий час просив відмовити. В судовому засіданні 27.03.2022 року представник відповідача адвокат Пайда М.І. заявив, що відповідач позов визнає частково та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 3000 гривень щомісяця, в решті позовних вимог просив відмовити. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Горват І.І. просив позов задоволити в повному обсязі та заявив, що уточне позовні вимоги в частині підстав та обґрунтування стягнення 622500 гривень аліментів за минулий час, однак 02.05.2023 року від нього надійшла заява, в якій він заявлені позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу в його відсутність. Таким чином суд розглядає позовні вимоги, заявлені 04.11.2022 року. Вислухавши представників сторін, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 23) [PERSON] народилась [INFO] в м. Ніредьгаза, Угорщина, батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00018576457 (а.с. 17) 01.10.2011 року між позивачкою, дошлюбне прізвище « [PERSON] » і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, актовий запис №417. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19-22) [PERSON] є власником: нежитлового приміщення загальною площею 42,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] ; нежитлового приміщення загальною площею 46,9 кв.м. за адресою [ADDRESS] ; земельної ділянки з кадастровим номером 212884800:11:019:0110 загальною площею 0,25 га; земельної ділянки з кадастровим номером 212884800:11:011:0140 загальною площею 0,1085 га. Із довідки №61324/19-536-300 від 02.04.2012 року (а.с. 26) видно, що [PERSON] [INFO] зареєстрована громадянкою України. Із рахунку (а.с. 43-45) видно, що [PERSON] 09.11.2022 року оплачено послуги мобільного зв`язку на суму 83,77 євро. Із рахунку (а.с. 47-50) видно, що [PERSON] 31.08.2022 року оплачено за [PERSON] 30,00 євро. Із довідки (а.с. 51-54) видно, що [PERSON] з 26.02.2022 року є страхувальником та платником [PERSON] , щомісячний платіж становить 50,10 євро. Із довідки (а.с. 55-58) видно, що [PERSON] вступила на курси англійської мови на 2022/2023 роки, ціна 405 євро. Із довідки про відвідування школи (а.с. 59-62) видно, що [PERSON] у 2022/2023 навчальному році є ученицею 5б класу початкової школи м. Попрад, Словаччини. Із довідки про відвідування школи (а.с. 63-66) видно, що [PERSON] у 2022/2023 навчальному році відвідує Танцювальний клуб Феарлесс м. Попрад, Словаччини. Із квитанції (а.с. 67-71) видно, що оплата членського внеску за Танцювальний клуб Феарлесс м. Попрад становить 300 євро. Із рахунку (а.с. 72-75)видно, що оплачено страхування [PERSON] на суму 50,10 євро за місяць. Із характеристики (а.с. 76-79) виданої Початковою школою з дитячим садком м. Попрад видно, що [PERSON] за місцем навчання характеризується позитивно. Мати учениці постійно спілкується з класним керівником. Із договору оренди квартири (а.с. 80-96) видно, що [PERSON] орендує квартиру у м. Попрад, Словаччина. Вартість орендної плати становить 550 євро на місяць. Із трудової книжки [PERSON] (а.с. 107-108) видно, що він проходив службу в органах ДСНС та звільнений 03.07.2022 року згідно наказу №256 від 02.07.2022 року (а.с. 111-112). Із пенсійного посвідчення № [NUMBER] (а.с. 109) видно, що [PERSON] є пенсіонером по інвалідності 3 групи. Згідно довідки про доходи пенсіонера від 22.11.2022 року (а.с. 110) сума пенсії [PERSON] за період з 01.07.2022 року по 30.11.2022 року склала 30071,97 гривень. Із пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с. 113) видно, що він отримує пенсію по інвалідності. Із пенсійного посвідчення [PERSON] (а.с. 114) видно, що вона є пенсіонером за віком. Із довідки №165 від 01.07.2022 року (а.с. 115) видно, що [PERSON] визнано непридатним до служби цивільного захисту. Згідно виписки із медичної картки хворого (а.с. 116-117) [PERSON] має захворювання кінцівок. Згідно договору позики від 12.05.2022 року (а.с. 118-119) [PERSON] позичив 540000 гривень на строк до 12.05.2027 року. Із договорів купівлі-продажу земельних ділянок (а.с. 120-125) видно, що [PERSON] придбав земельні ділянки з кадастровими номерами 212884800:11:019:0110 та 212884800:11:011:0140. Згідно квитанцій та платіжних доручень (а.с. 126-141) [PERSON] надавав кошти на утримання доньки [PERSON] . Із скриншотів мессенджеру WhatsApp (а.с. 151-153) видно, що з телефонного номеру [NUMBER] 30.11., 03.12.,01.10.2022 року надходили вхідні аудіо дзвінки. Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] , яка народилась [INFO] не досягла повноліття і відповідно її батьки зобов`язані її утримувати до досягнення повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає. Згідно ч. 3ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] проживає з матір`ю, позивачкою у справі у м. Попрад, Словаччина, та знаходиться на її повному утриманні. Саме [PERSON] забезпечує нормальні умови проживання, навчання, лікування та розвитку дитини. В свою чергу судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком дитини, відповідно він зобов`язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття. При цьому аліменти є одним із способів виконання батьком своїх обов`язків. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , враховуючи вік доньки, стан її здоров`я, те що дитина знаходиться на утриманні матері, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання на утримання доньки [PERSON] [INFO] . Суд не бере до уваги твердження відповідача, що його батьки [PERSON] та [PERSON] знаходяться на його утриманні, оскільки таке є голослівним і нічим не підтвердженим. При визначенні розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд враховує те, що відповідач в теперішній час являється пенсіонером, є інвалідом 3 групи та отримує пенсію по інвалідності. Крім того суд враховує те, що відповідач є власником чотирьох об`єктів нерухомого майна - двох приміщень та двох земельних ділянок і тому вважає за необхідне визначити розмір аліментів у 4500 гривень, що перевищує встановлений в України у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у сумі 2833 гривень, визначивши при цьому, що стягуваний розмір аліментів не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення щомісячних аліментів на дитину слід відмовити за необґрунтованістю. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, за минулий час, а саме з листопада 2015 року по жовтень 2022 року (включно) у розмірі 622 500,00 (шістсот двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень в порядку ст. 194 СК України, враховуючи що позовні вимоги в цій частині не уточнені і не змінені, не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш, як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] до відповідача не зверталась до 04.11.2022 року, судове рішення з цього приводу не виносилось, виконавчий лист не видавався і не пред`являвся до виконання. З огляду на викладене відсутні будь які правові підстави для стягнення з відповідача аліментів з листопада 2015 року по жовтень 2022 року (включно) у розмірі 622 500,00 (шістсот двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень в порядку ст. 194 СК України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням того, що позивачкою при зверненні до суду з розглядуваним позовом судовий збір не сплачувався відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача визначену суму на користь держави за розгляд судом вимоги немайнового характеру - про стягнення аліментів.

Outcome: partial