Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У лютому 2023 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 25 листопада 2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції , актовий запис №1918. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 25 листопада 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх місяців стосунки у сім`ї розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага. Позивач вказала, що їх спільне подружнє життя не склалося, шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, не маються спільного бюджету, не живуть однією сім`єю, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, кожен живе своїм окремим життям. 14 лютого 2023 року згідно положень частини шостої статті 187 ЦПК України, судом отримана інформація відповідно до якої зареєстроване місце проживання у встановленому порядку відповідача відповідає територіальній юрисдикції (підсудності) Машівського районного суду Полтавської області. На підставі ухвали суду від 15 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно ухвали від 30 березня 2023 року зупинено провадження у даній справі, у зв`язку із наданням сторонам строку для примирення подружжя тривалістю один місяць. Згідно ухвали від 01 травня 2023 року поновлено провадження у справі. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги свого позову та просила шлюб муж нею та відповідачем розірвати. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову. Суд, вислухавши позиції сторін та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 25 листопада 2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції , актовий запис №1918. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 25.11.2005 Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції). Сторони мають двох неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 15.05.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Машівського районного управління юстиції Полтавської області та серії [NUMBER] , виданого 18.09.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Машівського районного управління юстиції у Полтавській області. За змістом положень частини першої статті 24 СК України та статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивача після розірвання шлюбу на її прохання залишити « [PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved