Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач в особі свого представника звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінпром Маркет», в якому просив стягнути з ТОВ «Фінпром Маркет» на його користь безпідставно стягнуті кошти у розмірі 9166,60 грн, сплачені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5500 грн. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження. В подальшому виконавчий напис рішенням суду визнано таким що не підлягає виконанню, а виконавче провадження закінчено. Але у рамках діючого виконавчого провадження з позивача стягнуто грошові кошти на рахунок відповідача. Дані обставини й зумовили звернення до суду з відповідним позовом. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 07.03.2023 відкрив провадження по справі та вирішив розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. ІІІ. Позиції сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, проте згідно заяви просить суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, а також не подав відзиву на позовну заяву і не повідомив про поважні причини неявки в судове засідання, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 22.10.2021 року щодо [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] (а.с.7). Виконавче провадження ВП № [NUMBER] відкрите та здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису від 21.01.2021 року № 2389 вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості у розмірі 20603,90 грн. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21.07.2022 по справі № 367/8825/21 вирішено позов задовольнити, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2389 від 21.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем.» (а.с.8-11). Згідно Постанови про закінчення виконавчого провадження 02.03.2023, виконавець постановив: «До приватного виконавця надійшла заява Адвоката Яресько Т.В. представника [PERSON] з копією рішення Ірпінського міського суду Київської області № 367/8825/21 від 21.07.2022 року, дата набрання законної сили: 28.08.2022 року, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2389 від 21.01.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. ПОСТАНОВЛЯЮ: 1. Виконавче провадження з примусового виконання: виконавчий напис № 2389 виданий 21.01.2021 закінчити» (а.с.12). В рамках Виконавчого провадження № [NUMBER], відкритого на підставі виконавчого напису 21.01.2021 року № 2389, що був визнаний таким, що не підлягає виконанню, з позивача примусово стягнуто по платіжній вимозі № [NUMBER] від 18.11.2021 та перераховано на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» кошти на загальну суму 9166,60 грн (а.с.12 зворот). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. У відповідності до ч. 4 ст. 82 Цивільного кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Оскільки підстава набуття відповідачем грошових коштів відпала у зв`язку із визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню рішенням Ірпінського міського суду Київської області № 367/8825/21 від 21.07.2022 року, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 9166,60 грн, стягнуті за виконавчим провадження №67233493. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правничої (правової) допомоги від 24.02.2023, акт виконаних послуг, квитанцію про оплату на суму 5500,00 грн. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 5500,00 грн. Позивач при зверненні до суду з позовом від сплати судового збору звільнений, отже, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved