Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Давигору С.А. звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , який є рідним братом позивача. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частини житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] та належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за р.№1-1945 від 15.10.2012 року. В установлений законом строк позивач, як рідна сестра померлого, звернулася з заявою до Черкаської районної державної нотаріальної контори, де 19.05.2018 року заведена спадкова справа №253/2018. Крім того, до нотаріуса звернулася відповідач із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Факт реєстрації шлюбу підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно якого [PERSON] та [PERSON] 21.05.2016 року зареєстрували шлюб Мукачівським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області. Оригіналу свідоцтва про шлюб померлий не мав. Позивач оспорює існування шлюбу між померлим [PERSON] та [PERSON] та вважає, що даний шлюб не створив юридичні та фактичні наслідки сім`ї в розумінні вимог ст.3 Сімейного кодексу України та є недійним в силу його фіктивності, адже як сім`я, [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали разом. Позивач обґрунтовує це тим, що відповідач не проживала з чоловіком однією сім`єю за місцем його проживання та не була там зареєстрована, взагалі не мала постійного місця проживання в Україні, а також не зареєстрована за місцем свого народження в м. Свалява. Крім того, позивач вказує, що її брат за своє свідоме життя неодноразово перебував у шлюбах з іншими жінками, однак дані шлюби не мали збереження цінностей, почуття любові та взаємності. До шлюбу з [PERSON] , [PERSON] з 04.09.2015 року по 14.02.2016 року перебував у шлюбі з [PERSON] , який розірвано на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 14.02.2016 року в справі №707/2994/15. Шлюб з відповідачем був зареєстрований протягом короткого терміну після останнього розлучення, що вказує на несерйозність намірів обох осіб на тривалість існування вказаного шлюбу та набуття прав та обов`язків подружжя в розумінні вимог закону. Позивач зазначає, що [PERSON] періодично їздив до Закарпатської області, куди приїздила відповідач на відпочинок до України, де в них відбувалися зустрічі, однак відповідач на постійній основі не приїжджала до місця проживання свого чоловіка. В грудні 2016 [PERSON] почав хворіти, в Закарпатську область більше не їздив, проходив лікування за місцем проживання, тобто фактично з грудня 2016 року відповідач, як дружина, не з`являлася до чоловіка та не піклувалася про нього, телефонних розмов вони не вели. Після смерті [PERSON] відповідач на поховання не приїхала, участі в похованні не брала, однак вимагала свідоцтво про смерть. Після цього на зв`язок не виходила, не телефонувала, не дізнавалася про місце поховання чоловіка. На підставі вищевикладеного позивач звернулася до суду та просить визнати недійним шлюб, укладений 21.05.2016 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Мукачівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального упарвління юстиції у Закарпатській області, актовий запис 1172, а також усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] 01.02.2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] адвоката Хоміка С.Г. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач вважає позов надуманим та безпідставним. Відповідач вказує, що познайомилася з [PERSON] в 1986 році, коли він приїжджав в м. Свалава, Закарпатської області, у відрядження, де вона в той час проживала. Зустрічалися вони в його приїзди приблизно раз на півроку. 21.05.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, на святкуванні була присутня і позивач. Після реєстрації шлюбу [PERSON] приблизно через місяць переїхав до [PERSON] в Чехію, де вони проживали разом півтора року в належному [PERSON] будинку. В Україну вони разом приїжджали лише раз в кінці жовтня 2016 року в гості до позивачки. Таким чином, відповідач зазначає, що вона з [PERSON] спільно проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, їздили разом на відпочинок, а також турбувалися один про одного та при необхідності [PERSON] в Чехії супроводжувала [PERSON] до лікарні. З 19.06.2017 року по 28.06.2017 року вони разом відпочивали в Хорватії. [PERSON] отримав в Чехії посвідку на проживання, що свідчило про його намір проживати з [PERSON] в шлюбі. В 2016 році на прохання [PERSON] вона робила грошовий переказ на його картку через своїх знайомих в Україна в сумі 10000 грн. В жовтні 2017 року [PERSON] поїхав в Україну та він з [PERSON] постійно телефонували один одному. Дізнавшись про те, що її чоловіка госпіталізовано, вона телефонувала в лікарню. Таким чином, відповідач вважає, що позивач звернулася до суду з надуманим позовом і просить відмовити в задоволенні даного позову. 03.03.2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Давигори С.А. надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач заперечує наявність у сім`ї [PERSON]-[PERSON] спільного бюджету, ведення спільного побуту, подружжя не придбало спільного майна за період шлюбу, відсутні докази звернення [PERSON] до лікарів та його супровід [PERSON] . Також позивач заперечує факт проживання [PERSON] у 2016 році в Чехії, адже в цей час він перебував в Україні за місцем свого проживання, що підтверджується виданою довіреністю, датованою 11.08.2016 року на ім`я позивача про отримання копії свідоцтва про народження та показами свідків. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Давигора С.А. вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі, просили суд позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Хомік С.Г. вимоги позовної заяви [PERSON] не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] проживав в батьківській хаті, вів аморальний спосіб життя. Вона постійно конфліктувала з братом з приводу його способу життя, а саме через те, що він зловживав алкоголем, влаштовував гулянки, не платив за комунальні послуги, а тому позивачу доводилося їх сплачувати, привозити йому їжу. Позивач зазначила, що сім`ї в нього не було і він не прагнув до її створення. [PERSON] проживала в Празі . Приблизно за 2 роки до смерті [PERSON] , брат їй повідомив, що хоче розписатися з [PERSON] . Позивач допомагала брату і придбала [PERSON] білизну, обручки. [PERSON] разом з братом поїхали в Закарпаття в Мукачево, де [PERSON] та [PERSON] розписалися, та на наступний день позивач з братом поїхали додому, а [PERSON] поїхала в Чехію. Приблизно через місяць [PERSON] поїхав до [PERSON] в Чехію, де перебував кілька місяців. Після цього він з дружиною приїхали в Червону Слободу. [PERSON] перебувала кілька днів у [PERSON] та потім поїхала назад в Чехію. Позивач повідомила, що [PERSON] періодично, час від часу, пропадав десь на тиждень-два, можливо їздив кудись, але куди, вона не знає. Також, він їздив відпочивати, але куди і з ким, позивач не знає. Коли в брата погіршувалося здоров`я, позивач купувала йому ліки, возила в лікарню, де він лікувався в неврологічному відділенні. Також, вона прибирала, носила їжу, прала. Коли її брат помер, вона зателефонувала [PERSON] , але остання сказала, що вона не приїде на похорон. [PERSON] після цього не приїжджала та не телефонувала. Одного разу зателефонував син [PERSON] і попросив надіслати йому свідоцтво про смерть. Враховуючи спосіб життя [PERSON] , позивачка вважає, що шлюб був фіктивний, укладений з тією метою, що можливо брат хотів виїхати за кордон. Офіційних шлюбів у [PERSON] було приблизно чотири. Пояснила, що у неї із братом була велика різниця у віці, а відносини були не дуже добрі. Пояснила, що вона вимушена звернутися до суду у зв`язку з тим, що вона хоче переоформити на себе документи на будинок брата як спадкоємець за законом. Також, у судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та сусіда [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила, що вона знала [PERSON] , він був неодноразово одружений, жив в Червоній Слободі . [PERSON] допомагала позивачці в 2017 і 2018 роках, а саме: вони возили [PERSON] на МРТ в лікарню, а після його смерті допомагала щодо поховання. Зі слів позивачки вона знає, що [PERSON] був у лікарні. Поховання [PERSON] здійснювала його сестра - позивачка, якій вона допомагала. При похованні дружини [PERSON] не було. [PERSON] зазначила, що позивачка їй казала, що телефонувала дружині померлого. Свідок [PERSON] , який був сусідом [PERSON] , повідомив, що [PERSON] проживав з різними жінками, але чи був він офіційно одружений, він не знає. Про його дружину він нічого не знає. Також, вказав, що сестра [PERSON] [PERSON] носила йому постійно речі та продукти. Про те, що [PERSON] проживав за кордном, [PERSON] невідомо. Крім цього, зазначив, що [PERSON] жила в Черкасах, але останній рік життя [PERSON] часто навідувалася до брата в Червону Слободу. Свідок [PERSON] , який знайомий з [PERSON] зі школи, повідомив, що він про [PERSON] чув зі слів дружини. [PERSON] носила брату речі та продукти. [PERSON] вказав, що він возив [PERSON] на МРТ в лікарню десь у 2017 році. Поховання [PERSON] організовувала [PERSON] . Про дружину [PERSON] він нічого не знає, а також не знає про його поїздку за кордон. [PERSON] зазначив, що [PERSON] проживав сам. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, пояснення свідків, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . 21.05.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Мукачівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №172. [PERSON] є сестрою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , згідно якого позивач змінила прізвище внаслідок укладення шлюбу та залишила прізвище « [PERSON] » після розірвання шлюбу. Згідно довідки Виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 15.09.2022 року №2539/02-23, померлий [INFO] [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Разом з ним на момент смерті були зареєстровані племінниця [PERSON] , дочка племінниці [PERSON] та сестра [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.2012 року, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті своєї матері [PERSON] по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами за адресою [ADDRESS] . Згідно наданої на запит суду відповіді КНП «Черкаська центральна районна лікарня» Червонослобідської сільської ради від 26.09.2022 року, [PERSON] з 12.12.2017 року по 27.12.2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Черкаської центральної районної лікарні з діагнозом - церебральний атеросклероз. Помер [INFO] вдома, діагноз - генералізований атеросклероз. Також, згідно наданої на запит суду відповіді завідувача Черкаської районної державної нотаріальної контори Чуй Н.В. від 30.09.2022 року, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №253/2018. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до матеріалів спадкової справи №253/2018, [PERSON] звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] . Крім того, [PERSON] також звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка [PERSON] . Згідно відповіді Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Деравжної міграційної служби на запит суду щодо документування посвідкою на постійне проживання в Україні [PERSON] , повідомлено, що [PERSON] не значиться в інформаційній підсистемі «Облік іноземців та біженців» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС. Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, яка надійшла на адресу суду 08.12.2022 року, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянкою [PERSON] в період з 02.12.2017 року по 31.12.2018 року в базі даних не виявлено. На спростування доводів позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] разом з відзивом до суду надано копію весільного фото, на якому також присутня позивачка. Крім цього, надано копію квитка на автобус, оформленого на [PERSON] за маршрутом «Львів-Прага» на 16.06.2016 року. Згідно витягу з реєстру нерухомого майна, виготовленого Чеською землевпорядною та кадастровою службою від 07.03.2018 року, та який перекладено з чеської на українську мову перекладачем Лисенко О.М. , [PERSON] на праві власності належить будинок за адресою [ADDRESS] . Факт проживання [PERSON] в Чехії за адресою [ADDRESS] з 23.02.2017 року, підтверджується документом № ZD 004785 «Вид на проживання члена сім`ї громадянина Європейського Союзу». Тобто. [PERSON] у 2017 році тимчасово проживав у Чехії у своєї дружини. Згідно повідомлення про підсумки розслідування повідомленої події від 24.03.2017 року, вбачається, що [PERSON] визначено медичне страхове відшкодування у розмірі 8217,44 чеських крон. Крім цього, з повідомлення про підсумки розслідування повідомленої події від 05.10.2017 року, вбачається, що [PERSON] визначено медичне страхове відшкодування у розмірі 800,00 чеських крон. Також, відповідачкою надано Договір про тур від 16.05.2017 року, оформлений на [PERSON] та [PERSON] , пункт призначення - Хорватія, дата поїздки - 19.06.-28.06.2017 року. Даний документ підтверджує факт подорожі [PERSON] та [PERSON] до Хорватії. Відповідно до ст.42 Сімейного кодексу України право на звернення до суду позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена. Згідно ч.2 ст.3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ч.1 ст.21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу. Відповідно до ст.36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України. Згідно ст.37 Сімейного кодексу України шлюб є правозгідним, крім випадків, встановлених частинами першою - третьою статті 39 цього Кодексу, а також якщо він не визнаний недійсним за рішенням суду. Стаття 38 Сімейного кодексу України регламентує, що підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених ст.ст.22,24-26 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності (ст. 40 СК України). В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що померлий [PERSON] та відповідач [PERSON] не були сім`єю в розумінні вимог статті 3 СК України, а саме: спільно не проживали як сім`я, не мали спільного побуту, взаємних прав та обов`язків. При цьому, з наявних матеріалів справи вбачається, що шлюб, укладений 21.05.2016 року між померлим [PERSON] та відповідачем [PERSON] , ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Доказів, які б підтверджували протилежне, до суду не надано. Суд вважає, що твердження позивача про аморальний спосіб життя, зловживання [PERSON] алкоголем та його неодноразове укладення шлюбу з іншими жінками не можуть вказувати на відсутність у нього наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя, та не вказують про фіктивність шлюбу. При цьому, тимчасове непроживання подружжя разом, так як вони були зареєстровані та проживали в різних країнах, не вказує на фіктивність укладеного шлюбу. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] без їх реального наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. У зв 'язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсним шлюбу, є необгрунтованими і недоведеними, тому не підлягають до задоволення. Позовна вимога про усунення відповідачки від права на спадкування є похідною від першої вимоги, а враховуючи, що суд прийшов до висновку про недоведеність і необгрунтованість позовної вимоги про визнання недійсним шлюбу, тому і вимога про усунення від права на спрадкування також не підлягає до задоволення у зв 'язку з її недоведеністю та безпідставністю. Відповідно до ч.1 та ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed