Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

16.02.2023 [PERSON] звернувся до Ворожбянської міської ради з позовом, в якому вказує, що [INFO] помер [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина на все його майно та майнові права. 18.11.1993 Виконавчим комітетом Кальченківської сільської ради прийняте рішення про передачу [PERSON] у приватну власність земельних ділянок площею 0,05 га і 0,42 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та призначені для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства. Але за життя останній приватизацію земельних ділянок не завершив. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок та присадибну ділянку, розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку площею 3,835 га заповіла йому. З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] він звернувся до нотаріуса та отримав свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 3,835 га. На даний час він має намір оформити право власності на зазначені вище земельні ділянки, розташовані за адресою: [ADDRESS] , але у зв`язку з тим, що [PERSON] за життя не завершив процедуру приватизації, у позасудовому порядку він не може цього зробити. Посилаючись на викладені обставини, просить визнати за ним у порядку спадкування за заповітом право на завершення процедури приватизації вказаних земельних ділянок. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 17.02.2023 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27.03.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 28.04.2023 відмовлено в прийнятті визнання відповідачем Ворожбянською міською\~радою Сумського\~району Сумської\~області позову. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити (а. с. 68). Представник відповідача Ворожбянської міської ради Сумського району в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 67). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.07.1986 [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб (а. с. 47). Згідно з довідкою старости Кальченківського старостинського округу Ворожбянської міської ради від 16.02.2023 №64.02.20/01 [PERSON] був головою домогосподарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Житловий будинок за вказаною адресою побудований у 1977 році (а. с. 16). Як вбачається з архівного витягу з рішення 13 сесії Кальченківської сільської ради народних депутатів Білопільського району Сумської області від 18.11.1993 «Про приватизацію земельних ділянок на території Кальченківської сільської ради народних депутатів» [PERSON] , мешканцю с. Крижик, передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,05 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також земельну ділянку площею 0,42 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства (а. с. 11). На даний час у зв`язку з реформування адміністративно-територіального устрою субрегіонального рівня Білопільський район ліквідований, а його територія увійшла до складу Сумського району, Кальченківська сільська рада Білопільського району припинила свою діяльність, а її територія увійшла до складу Ворожбянської міської ради Сумського району. [INFO] [PERSON] помер (а. с. 25). Згідно з довідкою старости Кальченківського старостинського округу Ворожбянської міської ради від 01.12.2021 №249.02.20/01 [PERSON] до дня смерті [INFO] проживав і був зареєстрований разом з дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у становлений законом строк фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка (а. с. 15). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] відповідно до положень ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, прийняла спадщину після смерті чоловіка. З копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що її заведено за заявою [PERSON] (а. с. 49). 06.02.2003 остання отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,835 га та грошові внески, які належали [PERSON] (а. с. 51). 25.02.2020 [PERSON] склала заповіт, яким житловий будинок з прилеглими будівлями, присадибну земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заощаджені книжки, земельну ділянку площею 3,835 га, належну на підставі Держаного акту серії І-СМ №014266 заповіла [PERSON] . Земельну ділянку площею 3,835 га, належну на підставі Державного акту серії СМ №021096, [PERSON] заповіла [PERSON] (а. с. 7). [INFO] [PERSON] померла (а. с. 6). Згідно з довідкою старости Кальченківського старостинського округу Ворожбянської міської ради від 16.02.2023 №63.02.20/01 [PERSON] постійно до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчений Виконавчим комітетом Кальченківської сільської ради 25.02.2020 за №11 не змінювався та не відмінявся (а. с. 16). Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , заяви про прийняття спадщини за заповітом до нотаріуса подали [PERSON] і [PERSON] (а. с. 29, 37). 02.06.2021 [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,8355 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серії І-СМ №014266 від 17.12.1999 (а. с. 41). 08.06.2021 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,8353 га, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту серії СМ №021096 від 14.03.2003 (а. с. 45). На даний час позивач бажає оформити право власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та для ведення особистого підсобного господарства, розташовані за адресою: [ADDRESS] , але через те, що [PERSON] розпочав процедуру приватизацію вказаних земельних ділянок, але не завершив її до смерті, він не може це зробити в позасудовому порядку (а. с. 12). Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. З урахуванням викладеного в разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №128/1911/15-ц, від 20.03.2019 у справі №350/67/15-ц. Відповідно до абз. 2 п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з п. 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» та положеннями Земельного кодексу України від 18.12.1990, у редакції, яка діяла на час прийняття сільською радою рішення про передачу у власність [PERSON] земельних ділянок, громадянам України передавали в приватну власність земельні ділянки, надані їм для ведення особистого підсобного господарства, які відповідно до чинного на той час Земельного кодексу України, відносилися до категорії земель сільськогосподарського призначення, а також земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які входили до категорії земель населених пунктів, та скорочено називалися присадибна ділянка. Враховуючи викладене, оскільки [PERSON] заповіла [PERSON] лише присадибну земельну ділянку, без земельної ділянки, призначеної для ведення особистого підсобного господарства, а позивач просив визнати за ним право на завершення процедури приватизації саме в порядку спадкування за заповітом, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково та визнати за ним у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на завершення процедури приватизації земельної ділянки площею 0,05 га, переданої [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі викладеного,

Outcome: partial