Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

30.12.2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 307/6125301-СК від 18.03.2019р. в сумі 15 045 грн. 30 коп., з яких: 8 227 грн. 66 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 6 417 грн. 64 коп. - заборгованість за відсотками, 400 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.03.2019р. між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" (далі - АТ "Таскомбанк") та відповідачем був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 307/6125301-СК (далі - кредитний договір), підписанням якого відповідач акцептував публічну пропозицію АТ "Таскомбанк", яка розміщена на веб-сайті останнього: www.tascombank.com.ua та беззастережно приєднався до умов договору. 10.09.2021р. між АТ "Таскомбанк" та позивачем було укладено договір факторингу № НІ/11/5-Ф (далі - договір факторингу), за умовами якого позивач зобов`язався передати АТ "Таскомбанк" суму фінансування, а АТ "Таскомбанк" зобов`язалося відступити позивачеві права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Згідно з п. 2.3 Договору, відступлення права вимоги і всіх інших прав та їх перехід від АТ "Таскомбанк" до позивача відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно з додатком № 2, але не раніше здійснення оплати позивачем відповідно до п.3.1 цього договору, після чого позивач стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. Вказував на те, що згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах передбачених договором, однак не виконав свої зобов`язання та припинив повертати наданий йому кредит. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній також не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. Представник позивача Сіміч М.О. в судові засідання, призначені на 17.03.2023р., 04.04.2023р. та 09.05.2023р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у прохальній частині позовної заяви просив розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, та дав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судові засідання, призначені на 17.03.2023р., 04.04.2023р. та 09.05.2023р., не з`явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 09.05.2023р. судом, в порядку визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 18.03.2019р. відповідач підписав заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ "Таскомбанк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 307/6125301-СК, у якій акцептував публічну пропозицію АТ "Таскомбанк" на укладення договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб розміщену на веб-сайті банкуwww.tascombank.com.ua на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, і беззастережно приєднався до умов договору, та засвідчив свою згоду на те, що ця заява - договір, а також тарифи банку є невід`ємними його частинами. В ній же підтвердив ознайомлення зі змістом договору банківського обслуговування та зобов`язався їх виконувати. Сума бажаного кредитного ліміту - 3000 грн., платіжна картка - типу кредитка MASTERCARD WORLD МИТТЄВА, назва Кредитна картка Велика п`ятірка. В графі цієї ж заяви «відмітки банку» наявна відмітка про надання дозволу на відкриття поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів. Згідно п.п. 3, 4, 5, 6 Паспорту споживчого кредиту за карткою "Велика п`ятірка", тип кредиту - кредитна лінія, ліміт кредиту - від 0 до 100 000грн. (в залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит), строк кредитування - 12 місяців, з автоматичною пролонгацією, мета отримання кредиту - споживчі цілі, пільгова процентна ставка - 0,00001%, базова процентна ставка, - 43,2 % річних, загальна річна процентна ставка - 44,70 %., порядок повернення кредиту - щомісячно до останнього дня місяця, наступного за звітним, у розмірі 5 % від суми заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості), наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором - сплата штрафу у розмірі 100 грн. за кожен факт, пеня -відсутня. В ньому ж наявна відмітка про зберігання чинності цією інформацією, її актуальність - до 17.04.2019р. В цьому ж паспорті споживчого кредиту відповідач підписом засвідчив про ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних ним умов кредитування, та роз`яснення йому наведеної інформації, наслідків невиконання зобов`язань за договором. 10.09.2021р. між АТ "Таскомбанк" (Клієнт) та позивачем (Фактор) укладено Договір факторингу № НІ/11/5-Ф, у відповідності до умов якого позивач зобов`язався передати АТ "Таскомбанк" суму фінансування, а АТ "Таскомбанк" зобов`язалося відступити позивачеві права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.1 договору факторингу). Згідно з п. 2.3 вказаного договору факторингу, відступлення права вимоги і всіх інших прав та їх перехід від АТ "Таскомбанк" до позивача відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно з додатком №2, але не раніше здійснення оплати позивачем відповідно до п.3.1 цього договору, після чого позивач стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. 10.09.2021р. між АТ "Таскомбанк" та позивачем було укладено Акт прийому -передачі Реєстру прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021р., відповідно до якого АТ "Таскомбанк" передало, а позивач прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 2376 шт., після чого з урахуванням п. 2.1 Договору факторингу до позивача перейшли права вимоги боргу від Позичальників і позивач став кредитором по відношенню до Позичальників стосовно їхніх боргів. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги по Договору факторингу № НІ/11/5-Ф від 10.09.2021р. позивач набув право грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 15 045 грн. 30 коп., з яких: 8 227 грн. 66 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 6 417 грн. 64 коп. - заборгованість за відсотками, 400 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. Зі Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 624024, Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" від 28.02.2012р., розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23.03.2017р., вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" є фінансовою установою та має ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, а саме на: надання послуг факторингу. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 10.09.2021р. відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 307/6125301-СК від 18.03.2019р.: 8 227 грн. 66 коп. - заборгованість за основною сумою боргу; 6 417 грн. 64 коп. - заборгованість по відсоткам; 400 грн. - штраф. Доказів які б спростовували наданий позивачем розрахунок та доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань відповідачем суду не надано. Встановивши вказані обставини, суд вважає, що зі сторони відповідача порушені вимоги чинного законодавства, що регулює кредитні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно д статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 400 грн., то суд вважає доцільним зазначити наступне. Згідно приписів ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім основної суми заборгованості та процентів, стягнути з відповідача заборгованість за пенею в розмірі 400 грн. Однак у кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді пені. У наданому позивачем доказі на підтвердження її нарахування - розрахунку заборгованості станом на 10.09.2021р., у розділах 2 та 3 "розрахунок суми пені" графі "всього" значаться нулі. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору факторингу позивач набув право грошової вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 400 грн. А відтак у задоволенні вимог про стягнення пені в розмірі 400 грн. слід відмовити. За такого, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача сум заборгованості за основним боргом та процентам є обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 415 грн. 00 коп. (97,34 %), судовий збір в сумі 66 грн. 00 коп. покладається на позивача.

Outcome: partial