Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору- Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.06.2021 року за 205665, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у розмірі 6 053,92 грн. Свої вимоги обгрунтовує тим, що Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 22.06.2021 року вчинено виконавчий напис за № 205665 в інтересах ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Кредитного договору №0665/020098 від 09.10.2014 року, який було укладено між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк». Як вказує позивачка [PERSON] , при вчиненні виконавчого напису, приватним нотаріусом Остапенком Є.М. не була надіслана, а відтак отримана письмова вимога від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» про усунення порушень основного зобов`язання та не доведено безспірність заборгованості за кредитним договором № 0665/020098 від 09.10.2014 року, що є необхідною умовою відповідно до підпункту б) п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Жодної письмової вимоги від стягувача про усунення порушень не було надіслано на адресу позивачки. Також, позивачка зазначає про те, що Приватному нотаріусу не була надана виписка з рахунку боржника, де повинна міститися інформацію про суми заборгованості та строк її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, як цього вимагає підпункт б) п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивачка вказує на те, що Приватний нотаріус вчинив виконавчий напис в порушення п. 3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, так як порушив умови вчинення виконавчого напису за відсутності документів, які б підтверджували безспірність заборгованості Позивача. Позивачка зазначає, що заборгованість, що в безспірному порядку стягується з неї є не узгодженою і не відповідає дійсним розрахункам між позивачкою і стягувачем. Позивачка вказує про те, що про існування виконавчого напису їй стало відомо лише тоді, коли на адресу підприємства, в якому вона працює, надійшла постанова Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. за виконавчим провадженням № 67590051 від 22.11.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, тобто після початку примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису. На думку позивачки [PERSON] стягувач не надав нотаріусу усі документи щодо заборгованості [PERSON] за кредитним договором, тому позивачка вважає, що є всі підстави визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.12.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 19.04.2021 року на 10год. Ухвалою Суворвоського районного суду м. Одеси від 07.11.2022 року закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до розгляду по суті на 23.01.2023 року на 11год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2023 року клопотання представника позивачки [PERSON] - адвоката Лях Р.М. про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., ТОВ «Вердикт капітал», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Судом витребувано у Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. належним чином завірену копію виконавчого провадження №67590051, а також належним чином завірену копію виконавчого напису, який виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. № 205665 від 22.06.2021 року, та належним чином завірену копію кредитного договору №0665/020098 від 09.10.2014 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Укрсоцбанк». У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. До суду від представника - адвоката Лях Р.М. надійшло письмове клопотання, яке міститься в матеріалах справи, в якому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за відсутності позивачки та її представника(арк.сп.51-52). У судове засідання відповідач Приватний нотаріус Остапенко Є.М. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. В матеріалах справи міститься письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав, відмовити у їх задоволенні (арк.сп.107-111). У судове засідання третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Щербаков Ю.С. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та інших учасників процесу, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов є обґрунтованим, є доказаним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 22.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №205665, яким запропоновано стягнути з [PERSON] , [INFO] , місце народження: с. Делени Арцизький р-н Одеська область, місце роботи: невідомо, зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Вердикт Капітал», місцезнаходження: 04053, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5 Б, код платника податків згідно з ЄДРПОУ IBAN [NUMBER] в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 41264766 відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 29-01\\19\\1 від 29.01.2019 року, якому Акціонерним товариством "Укрсоцбанк", код платника податків згідно з ЄДРПОУ 00039019, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 2019-1УСБ\\ВЕСТА від 28.01.2019 року, за Кредитним договором № 0665\\020098- від 09.10.2014 року, укладеного між Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Вердикт Капітал», стягнути з [PERSON] за період з 29.01.2019 року по 25.05.2021 року включно, суму у розмірі: - 1 031,16 (Одна тисяча тридцять одна гривня 16 копійок) - заборгованість за тілом кредиту; - 4 522,76 (Чотири тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 76 копійок) - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувана, яка підлягає стягненню з боржника на користь Стягувача; - загальна заборгованість [PERSON] становить загальну суму 6 053,92 (Шість тисяч п`ятдесят три гривні 92 копійки). Судом встановлено, що при примусовому виконані виконавчого напису №205665, Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. 18.11.2021 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (арк.сп. 99). 18.11.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесена постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (арк.сп.97). 18.11.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесена постанова про стягнення з боржника основної винагороди (арк.сп.98). 22.11.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (арк.сп.96). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч.1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України "Про нотаріат" та главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із матеріалів справи вбачається про те, що виконавчий напис №205665 Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 22.06.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за Кредитним договором №0665\\020098 від 09.10.2014 року виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6- 887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15, провадження № 61-154св18. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається про те, що в якості кредитного договору нотаріусу було надано Анкету №066500009129 для надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів - фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» від 09.10.2014 року, з якого не можливо встановити суму виданого кредиту, строк дії такого кредиту (арк.сп.102-103), та Виписку з особового рахунка [PERSON] за Кредитним договором №0665\\020098 від 09.10.2014 року (арк.сп.101). Відповідно до ч. 1 ст. 9 закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Таким чином, облік може бути первинним та зведеним, кожна операція (дія) суб`єкта господарювання повинна підтверджуватися певними документами бухгалтерського обліку. Вказана позиція відображена в рішенні Вищого господарського суду України від 28 вересня 2011 року по справі 10/52 пд від 28.09.2011р. (щодо переліку документів первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують здійснення господарської операції). Де чітко зазначено, що: «Колегія суддів, погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а відповідачем на підтвердження безспірності своїх вимог, як встановлено судами, не було подано нотаріусу первинних документів, щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем зазначеного у виконавчому написі, були безспірними». Представник відповідача не надав до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги відповідача, також не надано будь-яких документів бухгалтерського обліку, які б підтвердиличому сума заборгованості має бути такою, як вказана у виконавчому написі №205665 від 22.06.2021 року, а неінша. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача не надано суду жодного належного та допустимого доказу який би спростував доводи викладені позивачем. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., ТОВ «Вердикт капітал», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору- Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконаннюпідлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved