Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Представник Концерну «Міські теплові мережі» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що концерн «МТМ» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. 01.07.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір № 102009 про постачання теплової енергії в гарячій воді. Згідно договору, теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню №43, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (об`єкт постачання). За період з лютого по квітень 2021 року концерн «Міські теплові мережі» відпустив вказаному нежитловому приміщенню теплову енергію на загальну суму 2430,49 грн., з яких сплачено 883,97 грн. Відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання по оплаті наданих йому послуг з централізованого опалення у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 1546,52 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути 3% річних від простроченої суми в розмірі 43,78 грн., інфляційні витрати у розмірі 134,90 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 гривні. Представник позивача до судового засідання надав суду заву про розгляд справи без його участі, на позові наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його\~ відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2\~ ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформовану станом на 27.03.2023 року, нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1481. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, місцева (розподільча) теплова мережа сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з положеннями ч. 6\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633 IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 40 Правил користуванні тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, споживач зобов`язаний дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно зі статутом Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн «Міські теплові мережі» є власником виробленої теплової енергії. 01.07.2008 року між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 102009. Відповідно до умов договору, теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловому приміщенню, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (вбудоване приміщення), а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. 01 серпня 2008 року між [PERSON] та Концерном «МТМ» було укладено Додаткову угоду №1 до договору №102009 від 01 липня 2008 року, відповідно до якого змінено тарифи на теплову енергію. За період з лютого 2021 року по квітень 2021 року Концерн «Міські теплові мережі» відпустив нежитловому приміщенню №43 за адресою: [ADDRESS] теплову енергію на загальну суму 2430,49 грн., що підтверджується розрахунком основного боргу по договору № 102009 від 01.07.2008 року. Позивач надсилав на адресу відповідачки вимогу щодо погашення заборгованості за теплову енергію із зазначенням періоду та суми заборгованості. Однак сума заборгованості у добровільному порядку погашена відповідачем не була. Відповідачка заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу позивача не надала. Крім того, відповідачка під час розгляду справи в судовому порядку не спростувала вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи той факт, що відповідачка споживає теплову енергію яка постачається до нежитлового приміщення відповідача, добровільно не сплатила вартість спожитої теплової енергії, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та стягнення вартості теплової енергії у розмірі 1546,52 грн., 3% річних від простроченої суми, що становить 43,78 грн. та суми інфляційних витрат у розмірі 134,90 грн., що становить всього 1725,20 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 гривень.

Outcome: approved