Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Адвокат Гримут Тетяна Василівна, яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що спільна дитина сторін знаходяться на повному вихованні та утриманні позивачки, що стверджується довідкою виданою виконкомом Дубівської селищної ради №128 від 16.01.2023 та актом обстеження матеріально-побутових умов від 16 січня 2023 року. Зазначає, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2017 року ухваленим у справі №307/2185/17 присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] , аліменти на утримання спільної динити сторін у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Представник позивачки зазначає, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача аліментів від 10 жовтня 2017 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України, які істотно змінились. Враховуючи той факт, що дитина подорослішала і витрати на її утримання кожного року зростають, у позивачки не вистачає коштів для покриття всіх необхідних витрат дитини, її навчання, лікування, придбання одягу, оплати комунальних послуг та інших необхідних витрат. Разом з цим, позивачка не має власного будинку, проживає в будинку батьків та намагається забезпечити всім необхідним дитину. На підставі викладеного, просить суд ухвалити рішення за яким збільшити розмір стягуваних аліментів та стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь - [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини: доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3 500 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. 8 травня 2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач частково заперечуючи позовні вимоги, зазначив, що твердження позову про те, що він самоусунувся від виконання батьківських обов?язків нічим не підтверджені. Стверджує, що насправді бере посильну участь в утриманні дитини, сплачуючи аліменти у встановленому рішенням суду розмірі, однак позивачка не надає йому можливості бачитись з донькою. Заперечуючи розмір заявлених до стягнення з нього аліментів, вказує, що він є інвалідом з дитинства та має ураження опорно-рухового апарату та відповідно до висновку про умови й характер праці, йому протипоказана робота пов?язана з тривалою ходьбою, що підтверджує довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 AAA №530542 від 10.05.2012 року. Також посилається на розмір отримуваної ним пенсії по інвалідності, який складає близько 2100 грн. в місяць та наявне у нього захворювання цукрового діабету, шо обмежує його у виконанні робіт з фізичним навантаженням та в свою чергу впливає на його можливість заробляти. Стосовно твердження позову про здійснення ним діяльності щодо монтажу й обслуговування систем безпеки та автоматизації, з посиланням на рекламу в соціальних мережах повідомляє, що дійсно в 2019-2020 роках його батько, являючись підприємцем, займався вказаною діяльністю, а він в міру можливостей, допомагав йому в цьому та рекламував надання таких послуг батьком. Однак, у зв`язку з запровадженням карантинних обмежень, викликаних коронавірусом та подальшим введенням воєнного стану в Україні, вказана підприємницька діяльність була зупинена та відповідні послуги тривалий час не надаються, що унеможливлює отримання ним додаткових доходів, як оплату за допомогу батькові у наданні послуг монтажу. Вказує, що наявність таких обставин свідчить про погіршення здоров?я та негативну зміну матеріального становища, що є підставою для зменшення розміру аліментів, а не його збільшення. При цьому звертає увагу на те, що позивачка працевлаштована та є викладачем в Дубівській дитячій школі мистецтв, де отримує стабільний дохід. На підставі викладеного, просить суд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] до розміру 3500 грн. задовольнити частково, та стягувати з нього аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки - адвокат Гримут Т.В. в судовому засіданні зауважила, що не погоджується з відзивом відповідача, так як вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на свою дитину в розмірі 3500 гривень, що підтверджено доданими до матеріалів справи світлинами, з яких вбачається, що відповідач займається монтажними роботами. Разом з тим додає, що відповідач не спілкується та не цікавиться дитиною. Розмір аліментів на якому наполягає відповідач у своєму відзиві, а саме 1500 гривень не покриє витрати на дитину та не зможе задовільнити потреби дитини, а тому наполягає на задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов, в частині стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1500 гривень щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Крім цього зауважив, що готовий нести додаткові витрати повязані з вихованням та утриманням дочки, одна лише щодо придбання їй речей на власне бажання та уразі наявності у нього фінансової можливості. Стосовно наявнсоті у нього нерухомого майна зазначив, що у своїй власності має житло. Виходячи з наведеного, просить позовні вимоги задовольнити частково, а саме щодо збільшення розміру стягуваних з нього аліментів, у розмірі 1\~500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16\~ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й припинення дії, яка порушує право. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями\~ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.02.2015, який рішенням Тячівського районного суду від 18.09.2018 року ухваленого у цивільній справі №307/354/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , було розірвано (а.с.14). Від даного шлюбу сторони мають одну дитину, доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] виданим 9.02.2017 року, Тячівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. (а.с.12). Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2017 року ухваленим у цивільній справі №307/2185/17, присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з 1.09.2017 і до її повноліття. (а.с.13). Спільна дитина сторін проживає разом з позивачкою в [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою виданою виконкомом Дубівської селищної ради №128 від 16.01.2023 та актом обстеження матеріально-побутових умов від 16 січня 2023 року (а.с.15, 16). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов складеного депутатом Дубівської селищної ради виборчого округу №2 від 16 січня 2023 року, сім`я у якій проживає дитина, являється малозабезпеченою. Мати дитини - позивачка [PERSON] , викладає в Дубівській дитячій школі мистецтв (а.с. 16). Довідкою виданою Тячівським управлінням соціального захисту населення Тячівської РДА №39 від 23.01.2023 стверджено, що позивачка не перебуває на обліку при Дубівському відділі Тячівського управління соціального захисту населення. (а.с.17). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного Тячівським відділом ДВС у Тячівському районі Закарпатської області від 19.01.2023, станом на 30 січня 2023, розмір такої складає 7\~445,8 грн. (а.с.18). З долучених до позовної заяви, світлин вбачається, що у березні та квітня 2021 у інтернет мережі [PERSON] та [PERSON] розмістили оголошення про надання монтажних послуг, воріт, ролетів, домофонів, сигналізацій, автоматики для воріт та ін. (а.с.19-20). Як вбачається з пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , являється пенсіонером третьої групи з дитинства та отримує пенсію, розмір якої згідно довідки про доходи №6435 4047 4033 1421 виданої 7.05.2023 Пенсійним фондом України за період з січня 2022 по квітень 2023р., становить 32204,0 гривень (а.с. 44, 48). Згідно довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 AAA №530542 від 10.05.2012 року, [PERSON] є інвалідом з дитинства з ураженням опорно-рухового апарату та відповідно до висновку про умови й характер праці, йому протипоказана робота пов?язана з тривалою ходьбою. Та відповідно до консультативного заключення ендокринолога від 21.10.2019 та довідки виданої КНП «Тячівська КП» йому діагностовано цукровий діабет (а.с. 46-47). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182\~СК України\~передбачає обставини,\~які враховуються\~судом при\~визначенні розміру\~аліментів.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. За приписами ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивачки та розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів не забезпечує достатній рівень життя дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2833 гривень. На момент ухвалення рішення Тячівського районного суду від 10.10.2017 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини сторін, згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» було установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривні. Суд вважає, що з часу ухвалення судом вказаного рішення сталася значна зміна цін на основні життєво-необхідні товари та продукти, що є загальновідомою обставиною і не потребує доказування в силу положень ч. 3 ст. 82 ЦПК України, а тому доводи позивачки частково обґрунтовані, та наявні підстави для частково задоволення позову. При визначенні розміру аліментів на утримання спільної дитини, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за малолітньою дочкою, власного житла не має, має постійне місце роботи та сталий заробіток, розмір якого згідно тверджень її представника є мінімальним, вік дитини, майновий стан відповідача, який є інвалідом з дитинства та має третю групу інвалідності, є особою молодого віку та частково працездатним, відсутність у нього постійного місця роботи та стабільного джерела доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців та наявність у власності нерухомого майна, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Разом із тим, судом береться до уваги та обставина, що з моменту ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2017 року, за яким були враховані існуючі на той час обставини, передбачені ст. 182 СК України, істотно зріс рівень споживчих цін та відповідно до цього та з урахуванням вікових особливостей дитини, зросли витрати на її утримання, що вплинуло на матеріальний стан позивачки у сторону його погіршення. Обставини на які позивачка посилаючись на долучені до матеріалів справи світлини, з оголошенням відповідача про надання ним послуг монтажу різних систем, річної давності, як на підставу для збільшення розміру аліментів та щодо наявності у відповідача постійного місця роботи та сталого заробітку, вирішуючи даний спір, суд до уваги не бере, оскільки такі самі по собі не можуть підтверджувати розмір можливого отримуваного ним доходу та фактичне надання таких послуг, як на момент подання позову, так і на час розгляду справи судом. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей та з урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково і збільшити розмір аліментів, встановлений рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.10.2017 року в справі №307/2185/17 та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами\~ст.\~ст.\~13,\~76,\~81\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказів того, що відповідач [PERSON] має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3500 грн. щомісячно на утримання дитини позивачка та її представник суду не надали, а відтак, суд вважає, що у решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1073 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: partial