Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив зобов`язати Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію взяти на квартирний облік [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що у травні 2021 року він звернувся до відповідача з заявою про взяття на квартирний облік. Листом №100/24-199 Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація попросила надати позивача довідку про перебування на квартирному обліку за місцем свого походження (Іванківської райдержадміністрації Київської області). Позивачем була надана довідка від 23.07.2021 року за №3634 від Іванківської селищної ради щодо того, що він не перебуває на квартирному обліку при виконкомі Іванківської селищної ради. Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є дитиною-сиротою, є студентом Національного університету біоресурсів та природного користування України, навчається на денній формі. Проте, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація листом №100/24-296 відмовила у взятті позивача на квартирний облік за місцем його проживання. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою, оскільки вона порушує вимоги ст. 33 ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , є дитиною-сиротою, є студентом Національного університету біоресурсів та природного користування України, навчається на денній формі (а.с. 6, 8, 9). У травні 2021 року він звернувся до відповідача з заявою про взяття на квартирний облік. Листом №100/24-199 Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація попросила надати позивача довідку про перебування на квартирному обліку за місцем свого походження (Іванківської райдержадміністрації Київської області) (а.с. 10). Позивачем була надана довідка від 23.07.2021 року за №3634 від Іванківської селищної ради щодо того, що він не перебуває на квартирному обліку при виконкомі Іванківської селищної ради (а.с. 25). Проте, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація листом №100/24-296 відмовила у взятті позивача на квартирний облік за місцем його проживання (а.с. 4). Позивач просив зобов`язати Голосіївську районну в м. Києві державну адміністрацію взяти на квартирний облік [PERSON] , на що слід зазначити наступне. Предметом спору є відмова у взятті особи, що позбавлена батьківського піклування на позачерговий квартирний облік з підставі наявності в такої особи житла, а його підставами - відсутність житла та неможливість проживання в житлі, що належить позивачу. Ст. 52 Конституції України передбачено, що утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Основні засади державної політики щодо соціального захисту дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа, визначені статтею 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», до яких відноситься, у тому числі, захист майнових, житлових та інших прав та інтересів таких дітей. Державні соціальні стандарти і нормативи встановлюються, зокрема, щодо житлового забезпечення на рівні, не нижчому за встановлені у Житловому кодексі України нормативи та житлового забезпечення таких дітей після завершення їх виховання в різних формах влаштування після досягнення ними 18-річного віку, якщо вони не мають свого житла відповідно до житлових нормативів або мають житло з характеристиками, нижчими за встановлені житлові нормативи (частина третя статті 4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»). Спеціальною нормою права, яка визначає умови забезпечення дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, та осіб з їх числа житлом, є стаття 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». Згідно положень частини першої цієї статті, діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Отже, основною умовою зарахування на соціальний квартирний облік дітей-сиріт та забезпечення соціальним житлом осіб із їх числа, є саме відсутність в них житла. Правові, організаційні та соціальні засади державної політики щодо забезпечення конституційного права соціально незахищених верств населення України на отримання житла визначаються Законом України «Про житловий фонд соціального призначення». Згідно із положеннями частини першої статті 2 вказаного закону, відповідно до Конституції України кожен має право на житло. Громадянам України, які відповідно до закону потребують соціального захисту, соціальне житло надається безоплатно. Відповідно до визначень, наведених у статті 1 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення», соціальний квартирний облік - облік громадян України, які користуються правом на соціальне житло і перебувають у черзі на його отримання. Частиною другою статті 10 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення» установлено, що правом взяття на соціальний квартирний облік користуються громадяни України: а) для яких таке житло є єдиним місцем проживання або які мають право на поліпшення житлових умов відповідно до закону; б) середньомісячний сукупний дохід яких за попередній рік з розрахунку на одну особу в сумі менший від величини опосередкованої вартості найму житла в даному населеному пункті та прожиткового мінімуму, встановленого законодавством; в) внутрішньо переміщені особи, які не мають іншого житла для проживання на підконтрольній українській владі території або житло яких зруйновано (знищене) або пошкоджене до стану, непридатного для проживання, внаслідок проведення антитерористичної операції та здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Таким чином, виникнення у особи, яка потребує соціального захисту, права бути взятою на соціальний квартирний облік нерозривно пов`язується із відсутністю у такої особи іншого житла або із її правом на поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни, зокрема, забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок. Водночас, правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання врегулювано Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджені постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 № 470 (надалі - Правила № 470). Абзацом першим пункту 13 Правил № 470 установлено, що на квартирний облік беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами (підпунт1 пункту 13 Правил № 470). Згідно Правил обліку громадян, затверджених Постановою виконавчого комітету обласної Ради народних депутатів і президії обласної ради профспілок від 08. 07.1991 № 112, на облік для забезпечення житлом беруться громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та забезпечені житловою площею менше 7 кв.м. на кожного члена родини. Жилі приміщенні в населених пунктах Київської області надаються громадянам у межах 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу, але не менше 9 кв.м., виходячи з даних статистичної звітності визначений рівень середньої забезпеченості громадян області жилою площею 9 кв.м. на одну особу. Таким чином, для визнання позивача особою потребуючою поліпшення житлових умов необхідною умовою є забезпечення його житловою площею у розмірі менше, ніж 7 кв.м. Норма жилої площі в розмірі 13,65 кв.м. на одну особу застосовується при наданні жилих приміщень, а не для оцінки критеріїв відповідності умов проживання умовам, з якими законодавець пов`язує право особи бути взятою на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Оскільки позивач не забезпечений житловою площею, є дитиною-сиротою, він є особою потребуючою поліпшення житлових умов. Частиною 5 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які до передачі під опіку чи піклування, влаштування в дитячі будинки сімейного типу, прийомні сім`ї, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не мали впорядкованого житла або вселення яких у приміщення, що зберігалося за ними, неможливе внаслідок його знищення чи пошкодження або з інших поважних причин, що унеможливлюють проживання там цих дітей, забезпечуються позачергово впорядкованим житлом за їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, відповідні заклади в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» особами із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування є особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Отже, станом на час звернення до районної державної адміністрації позивач не втратив статус дитини-сироти. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом. Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України. Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам. Статтею 46 ЖК визначено, що поза чергою жиле приміщення надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 64 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2008 № 866, у разі коли у дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, відсутнє житло, яке належить їй на праві власності (користування), або якщо повернення до нього неможливе, після досягнення дитиною 16-річного віку служба у справах дітей за місцем походження або проживання дитини з урахуванням її бажання подає районній, районній у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органові міської, районної у місті, сільської, селищної ради документи дитини, необхідні для взяття її на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті, сільської, селищної ради за місцем походження або проживання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі відсутності у неї житла після закінчення (припинення) її перебування під опікою, піклуванням, у прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, позачергово забезпечує її житловим приміщенням. Згідно з ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч. 1 ст. 382 ЦК України). Судом встановлено, що на момент звернення до Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про постановку на квартирний облік як дитини-сироти позивачу було 19 років і він має статус дитини-сироти. Зареєстроване за [PERSON] нерухоме майно на праві власності не числиться. Оскільки позивач, як особа з числа дітей-сиріт, за місцем свого походження не володіє власним житлом, він має право на постановку на квартирний облік. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved