Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що більше семи років тому вони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства, почали проживати окремо один від одного. Відповідач проживає у м. Києві. Причинами розпаду їх сім`ї стало те, що між ними було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя та на ведення спільного господарства, між ними втрачено почуття любові та поваги, без чого подальше подружнє життя та збереження родини стало неможливим. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, на примирення не згодна. За весь час окремого проживання вони не спілкуються, кожен з них живе своїм життям. На теперішній час дочка проживає з нею і перебуває на її утриманні, чоловік не цікавиться життям дитини, не надає матеріальної допомоги на її утриманні. Врегулювати питання утримання дитини без судового рішення вона не змогла. Вважає, що розмір аліментів повинен бути визначений у частці від доходів відповідача. На даний час їй не відоме його місце роботи та розмір отримуваних доходів. Інших дітей та непрацездатних осіб, яких би він утримував, у нього не має. Відповідач знаходиться в працездатному віці, має нормальний стан здоров`я. Майновий спір між ними відсутній. За таких обставин, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15 листопада 2013 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1363 та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 14 квітня 2023 року. 14 квітня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 06 травня 2023 у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. 06 травня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 15 травня 2023 у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату та час судового розгляду та викликом відповідача в судове засідання шляхом розміщення оголошення про його виклик на веб-сайті Зарічного районного суду м. Суми. В дане судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Безпала Г.М. надала заяву, в якій просить суд розглядати справу без їх участі, позов підтримують, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відзив на позовну заяву відповідачем [PERSON] не подано, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суд не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Зі згоди позивачки, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 15 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1363 (а.с. 11). Під час шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] , батьком якої є відповідач (а.с. 12). У частині 1 статті 21, частині 1 статті 24 СК України йдеться про те, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені і сім`я фактично розпалася. Сторони не підтримують подружніх стосунків, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Так як відповідач належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду, заперечень з приводу заявленого позову не висловив, заяв з приводу необхідності надання строку для примирення між подружжям не заявляв, суд приходить до висновку, що доводи позову про неможливість збереження сім`ї є обґрунтованими, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. За положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до частини 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як передбачено частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, дані про осіб, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Таким чином, позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову - з 24 січня 2023 року, до досягнення дитиною повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням вимоги про розірвання шлюбу необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 грн 60 коп. Також у зв`язку із задоволенням вимоги про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за вказаною вимогою. На підставі викладеного,

Outcome: approved