Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія», [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 17.01.2021 о 23.40 год. в місці Кременчуці Полтавської області по вулиці Миколаївській при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Шевченко, відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом FORD FOCUS державний номерний знак [NUMBER] , не надав переваги в русі автомобілю ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] та скоїв зіткнення з останнім. Внаслідок зазначеної дорожньо транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а його власнику [PERSON] спричинено матеріальну шкоду. Постановою Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 05.02.2021 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням відповідного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Як зазначає позивач, згідно висновку експерта № 22 від 01.02.2021 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, матеріальна шкода пов`язана із пошкодженням автомобілю позивача склала 38\~519,52 грн., тоді як вартість відновлювального ремонту автомобілю ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] склала 54 492,75 Посилаючись на статті 1166, 1187 ЦК України та вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач прохає стягнути на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 38\~519,52 грн. з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та 54\~492,75 грн. із відповідача [PERSON] . Із врахуванням вимушених змін у житті [PERSON] що відбулися внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, таких як отримання грошової позики в банку, порушення сну та апетиту, витрачання часу на збирання документів пов`язаних із страховим відшкодуванням, позивач також прохає суд із посиланням на вимоги статті 23 ЦК України стягнути з відповідача [PERSON] 20\~000 грн. компенсації за заподіяну дорожньо-транспортною пригодою моральну шкоду. 01.02.2022 ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області Зоріною Д.О. позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представники позивача [PERSON] адвокати Маслова О.С. та Давиденко К.С. позовні вимоги підтримали в повному обсязі посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гольдінов Ю.Л. позовні вимоги не визнали з підстав необґрунтованості останніх в частині стягнення на користь позивача матеріальної та моральної шкоди саме з відповідача [PERSON] , при цьому посилаючись на відсутність документального підтвердження реальних витрат позивача пов`язаних з ремонтом належного останньому транспортного засобу і як наслідок неможливість стягнення визначених експертом коштів в сумі 54\~492,75 грн. необхідних для проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з відповідача [PERSON] . Не погоджуючись із стягненням з [PERSON] моральної шкоди, представник відповідача посилається на той факт, що наведені стороною позивача обставини на підтвердження завданої [PERSON] моральної шкоди, не доводять того що зазначені зміни в житті останнього були пов`язані саме із дорожньо-транспортною пригодою що відбулася 17.01.2021, а тому в задоволенні останніх також слід відмовити. Відповідач Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» належним чином була повідомлена про час та місце проведення розгляду справи, однак до суду не з`явилась, заяв про неможливість проведення судового розгляду за їх відсутністю, відзиву на позовну заяву тощо на адресу суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу ДЕО Ланос державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] (а.с.9) Судом встановлено, що 17.01.2021 о 23.40 год. в місці Кременчуці Полтавської області по вулиці Миколаївській при виїзді на нерегульоване перехрестя з вулицею Шевченко, відповідач [PERSON] керуючи транспортним засобом FORD FOCUS державний номерний знак [NUMBER] , не надав переваги в русі автомобілю ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] та скоїв зіткнення з останнім. Внаслідок зазначеної дорожньо транспортної пригоди, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, а його власнику [PERSON] спричинено матеріальну шкоду. Постановою Крюківського районного суду міста Кременчук Полтавської області від 05.02.2021 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності із застосуванням відповідного стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.(а.с.32) Відповідно до висновку експерта № 22 від 01.02.2021 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження, матеріальна шкода пов`язана із пошкодженням автомобілю позивача склала 38\~519,52 грн., тоді як вартість відновлювального ремонту автомобілю ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] склала 54 492,75 (а.с. 17-31) Станом на 17.01.2021 цивільна відповідальність водія транспортного засобу FORD FOCUS державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» із лімітом страхового відшкодування в розмірі 130\~000 грн., що підтверджується полісом № 201925100. Зазначена обставина визнана учасниками справи і тому відповідно до вимог частини 1 статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню під часу судового розгляду справи. 10.02.2021 [PERSON] звернувся до Голови правління Товариства Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується копією заяви від 10.02.2021(а.с.10) 31.05.2021 [PERSON] звернувся на адресу Товариства Товариством з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та відповідача [PERSON] із вимогою про відшкодування завданої шкоди, що підтверджується заявами [PERSON] та письмовими доказами на підтвердження факту відправлення та отримання адресатами відповідної кореспонденції (а.с. 11-16) На час розгляду справи в суді, відповідь позивачем від не отримана, сума страхового відшкодування не сплачена. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. Згідно ст.ст.\~979,\~980 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування). Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування (ч. 3\~ст. 18 Закону України «Про страхування»). Відповідно до\~ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на адресу страховика Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» неодноразово були направлено заяви про здійснення страхового відшкодування. В судовому засіданні стороною позивача доведено як факт звернення [PERSON] на адресу Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» із заявами про здійснення страхового відшкодування так і факт отримання представником страховика 04.06.2021 поштового повідомлення із відповідною заявою від 31.05.2021(а.с.12) Крім того, під час судового розгляду ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 07.06.2022 було задоволено клопотання позивача про витребування у відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» доказів , а саме письмової документації на підтвердження факту здійснення страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди що сталася 17.01.2021 за участю належного на праві власності позивачу транспортного засобу ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до вимог частини 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно\~від того,\~яка особа\~ухиляється від\~їх подання,\~а також\~яке значення\~мають ці\~докази,\~може визнати\~обставину,\~для з`ясування\~якої витребовувався\~доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Судом було здійснено усіх визначених чинним процесуальним законодавством заходів з метою витребування у відповідача доказів на підтвердження факту здійснення останніми страхового відшкодування за заявою позивача [PERSON] , однак останні на адресу суду відповідачем направлено не було. Із врахуванням наведеної вище норми процесуального законодавства суд вважає за можливе визнати доведеним обставину на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, а саме не отримання останнім страхового відшкодування у межах визначеного страховим полісом № 201925100 ліміту. За викладених вище обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» матеріальної шкоди у вигляді страхового відшкодування в розмірі 38\~519,52 грн. знайшли своє підтвердження під час судового розгляду і підлягають до задоволення з огляду на те, що по-перше: позивачем доведено той факт що страховик був обізнаний із страховим випадком що наступив внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу FORD FOCUS державний номерний знак [NUMBER] , однак у визначений законодавством строк не виконав зобов`язання щодо відшкодування матеріальної шкоди і по-друге: під час судового розгляду справи страховиком не було виконано покладені на нього судом зобов`язання в частині надання доказів з метою з`ясування факту виконання останнім зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування або відмови у вчиненні зазначеної вище дії і тому відповідно до вимог частини 10 статті 84 ЦПК України суд визнав обставину не сплати останнім страхового відшкодування доведеною позивачем. Разом з цим, суд вважає що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди із посиланням на той факт що останній є винуватцем у дорожньо-транспортній пригоді що сталася 17.01.2021 і тому на виконання вимог статті 1187 ЦК України зобов`язання щодо відшкодування розміру відновлювального ремонту покладається виключно на нього, є такими що суперечать вимогам чинного цивільного законодавства і тому не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Стаття 1194 ЦК України визначено що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із врахуванням того факту що заподіяний позивачу розмір завданої йому матеріальної шкоди яку він прохає стягнути з двох відповідачів складає 93\~012,27 грн, а ліміт страхового відшкодування за відповідним договором складає 130\~000 грн., то в даному випадку відсутні передбачені законом підстави для стягнення з [PERSON] вартості відновлювального ремонту, оскільки він як особа що застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою лише в разі недостатності страхової виплати, а такий факт суд не був доведеним. Частиною 2 статті 1192 ЦК України\~визначено що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Поняття збитків визначено\~статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.\~\~ При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати Судом встановлено, що автомобіль марки ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] відремонтовано позивачем, цей факт підтвердив в судовому засіданні 24.10.2022 представник останнього адвокат Близнюк В.В. Окрім того, обставини що ремонту зазначеного вище транспортного засобу підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON] , якій впізнав останню коли побачив її в одному із боксів гаражного кооперативу «Сінтез» в місці Кременчуці Полтавської області під час проведення ремонтних робіт раніше знайомою свідку особою [PERSON] , мешканцем села Погреби Кременчуцького району Полтавської області. Свідок впевнений в тому що автомобіль якій він бачив в гаражному кооперативі під час проведення ремонтних робіт є тим самим автомобілем якій він бачив на місці дорожньо-транспортної пригоди яка сталася за участю його брата [PERSON] в січні 2021, впізнавши останній за кольором, рекламним надписом назви таксі із зазначенням номеру телефону відповідної служби та характерними пошкодженнями що відповідали обставинам дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що докази щодо понесення [PERSON] витрат на ремонт автомобіля і їх розміру у справі відсутні. Представниками позивача було порушено визначений статтею 83 ЦПК України порядок надання доказів на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень та стороною позивача не було доведено факт пропущення визначеного цивільно-процесуальним законодавством строку для вчинення зазначеної вище дії, з поважних причин. Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Твердження сторони позивача про те що, розмір завданих стороні позивача збитків підтверджується наявним в матеріалах справи висновком експерта дослідження № 22 від 01.02.2021 суд не приймає до уваги з наступних підстав. Так, судом встановлено, що автомобіль марки\~ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Із врахуванням викладених вище обставин вбачається що [PERSON] розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу марки\~ДЕО Ланос, державний номерний знак [NUMBER] і того, що вони понесені саме ним, суду не надав, а тому в даному випадку відсутні визначені цивільно процесуальним законодавством підстави для задоволення позовних вимог останнього. Оскільки, докази щодо понесення [PERSON] витрат на ремонт автомобіля і їх розміру у справі відсутні, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача [PERSON] вартості відновлювального ремонту в розмірі 54\~492,75 грн. Відповідно до вимог частини 1 статті 1167 ЦК України\~відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Постановою Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди»\~визначено що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Як вбачається зі змісту позовної заяви завдану [PERSON] моральну шкоду неправомірними діями відповідача [PERSON] позивач обґрунтовує виключно отриманням грошового кредиту в банку для проведення ремонтних робіт для відновлення транспортного засобу (при цьому не надаючи жодного письмового доказу на підтвердження цієї обставини), порушенням сну та апетиту, зіпсуванням стосунків між членами його родини та потраченим часом якій він використав на збирання документів щодо отримання відповідного страхового відшкодування. Разом з цим, належними та допустимими доказами не підтверджено того факту що зазначені вище зміни у житті позивача [PERSON] знаходяться у причинному зв`язку із подіями дорожньо-транспортної пригоди що відбулася 17.01.2021. І тому із врахуванням того факту, що інших обставин ніж ті що перераховані вище, позивач не зазначає, суд приходить до висновку про недоведеність завданої відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] моральної шкоди у визначеному останнім розмірі. Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено на 34,08% ( 38519,52 грн задоволена сума до стягнення, при загальній сумі позову 113\~012,27), суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 626,43 грн. (1838,12 * 34,08 %) та 511,20 грн. витрат для проведення експертного дослідження (1500*34,08).

Outcome: partial