Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

[PERSON] , 16.12.2022 звернувся в суд з позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що на [ADDRESS] , як на майно «колгоспного двору» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] мотивуючи тим, що після смерті матері [PERSON] , яка до дня смерті була зареєстрованою та проживала на [ADDRESS] , звернувся до Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на означене будинковолодіння, однак у видачі такого - відмовлено, оскільки будинок має статус «колгоспного двору», а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстрація майна колгоспного двору не передбачена, відтак він як спадкоємець за заповітом, після смерті останнього члена колгоспного двору [PERSON] , яка померла [INFO] , змушений звернутись до суду із означеним позовом для захисту своїх прав. Просив позов задовольнити. Ухвалою судді від 21.12.2022 провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] у заяві від 12.05.2023 вимоги підтримав, просив про задоволення позову та розгляд справи за його відсутності (а.с. 85). Представник Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області Хома В.А. у заяві від 12.01.2023 позов визнала, просила про розгляд справи за її відсутності (а.с. 31, 32). Вивчивши заяву, матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно норм глави 84\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі положень ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно Постанови Пленуму ВСУ №\~20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. В п. 6 вищеозначеної Постанови зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із копії Рішення XXIV сесії V скликання Великолюбінської селищної ради Городоцького району Льввської області №\~604 від 03.04.2009, із копії Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 26.04.1991 Самбірським МБТІ на підставі рішення виконкому Городоцької районної Ради нароних депутатів №\~62 від 21.02.1991 убачається, що житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», головою якого значилася [PERSON] (а.с. 7, 20). Про те, що будинок на [ADDRESS] зареєстрований на праві особистої власності в цілому за [PERSON] , як головою колгоспного двору, окрім іншого підтверджується довідкою Самбірського МБТІ №\~786 від 06.07.2022 (а.с. 8). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] видно, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 23). Як убачається із оглянутого та дослідженого в судовому засіданні технічного паспорта, виготовленого 26.10.2022 ФОП [PERSON] за замовленням [PERSON] , звіту з незалежної оцінки майна від 17.11.2022, загальна площа будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами на [ADDRESS] , складає 66, 6 кв.м та 29, 8 кв.м відповідно (а.с. 10-12). Із довідки Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області №\~1075 від 03.11.2022, інших матеріалів справи видно, що житловий будинок на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», членами колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року значились [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (а.с. 13, 14, 20, 21). 08.11.2022 Городоцькою державної нотаріальної конторою Львівської області позивачу [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] оскільки спадковий будинок на [ADDRESS] відповідно до правовстановлюючого документа має статус «колгоспного двору» (а.с. 19). Таким чином, оскільки житловий будинок на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», а останніми членами які до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні були [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , розмір частки останніх встановлюється виходячи з їх рівності. Згідно копії заповіту посвідченого 13.05.2004 секретарем Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області Стахів О.Ф. за реєстровим №\~189, [PERSON] , яка померла [INFO] , на випадок смерті все своє майно де б воно не було і з чого б не складалося заповіла сину [PERSON] (а.с. 49 зворот). Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Отже, оскільки домоволодіння на [ADDRESS] має статус «колгоспного двору», його останніми членами, які не втратили частку в майні цього двору були [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , ураховуючи положення ч. 2 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року, є підстави для визнання за позивачем права власності на 1/2 частку означеного житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, як на майно «колгоспного двору», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , як про це просить останній.

Outcome: partial