Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягувати з нього аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду та до 30.06.2028. Позов мотивує тим, що з відповідача стягувались аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 25.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. З 21.01.2023 донька є повнолітньою, навчається на денній бюджетній формі навчання у Львівському національному медичному університеті ім. Д. Галицького, не працює, має значні витрати, пов`язані з доїздом до навчального закладу, купівлею одягу, взуття, харчування, підручників, канцтоварів, інше. Відповідач є працездатним, тому має можливість брати участь в матеріальному утриманні доньки. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву, в якій просила позов задовольнити, а розгляд справи здійснювати у її відсутності (а.с. 24). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечує стягненню з нього аліментів в розмірі, який просить позивач (а.с.27). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належно (а.с.22). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ч. 1 ст.\~15\~ЦК України принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітня донька, син продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовою, якщо вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене узгоджується з Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п. 20 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із позовної заяви, копій судового наказу Городоцького районного суду Львівської області від 21.08.2019, свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що третя особа [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , на користь якої стягувались аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.06.2019 і до досягнення повноліття (а.с. 6, 11). [INFO] третій особі [PERSON] виповнилось 18 років, тому стягнення аліментів за вищевказаним судовим наказом припинилось. [PERSON] навчається на денній бюджетній формі навчання у Львівському національному медичному університеті ім. Д. Галицького, термін навчання до 30.06.2028, що вбачається із довідки декана факультету № 1 ЛНМУ ім. Д.Галицького № 317 від 23.01.2023 (а.с. 8). Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікованої Україною 27.02.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Законодавцем положенням ч. 2 ст.\~51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 11-13\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст. 76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач страждає на будь-які хронічні захворювання чи має інших неповнолітніх дітей та/або повнолітніх непрацездатних утриманців, та/або що з нього проводяться будь-які стягнення за виконавчими документами, та/або що він має будь-які фінансові зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на те, що [PERSON] досягла повноліття, однак продовжує навчатись, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, їхні заяви, подані до суду, й те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що, позов слід задовольнити в повному обсязі, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), починаючи із 13.02.2023 та до закінчення нею навчання 30.06.2028. Виходячи з вимог ст. 367 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача стягуються в користь держави судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved