Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

У січні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі ПАТ «СК «УСГ») звернулося до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі 378\~462 грн. 25 коп., а також сплачений судовий збір у розмірі 5\~676 грн. 93 коп. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 13 вересня 2018 року між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2802-18-00207, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Lexus RX300», реєстраційний номер [NUMBER] . 08 лютого 2019 року о 09 год. 00 хв. по вулиці Центральній на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, [PERSON] керував автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , проїжджаючи шлюз № 1, не врахував дорожню обстановку на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus RX300», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 07 березня 2019 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. 09 лютого 2019 року потерпіла особа [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 13 березня 2019 року на підставі рахунку № СМУ 00003837 від 13 лютого 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Відповідно до платіжного доручення № 6018 від 13 березня 2019 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 470\~518 грн. 58 коп. 05 квітня 2019 року позивачем на підставі рахунку № СМУ 00003837 від 13 лютого 2019 року та рахунку № СМУ 00008638 від 29 березня 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. 05 квітня 2019 року позивач здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 5\~057 грн. 65 коп., що підтверджуються платіжним дорученням № 8388. 16 квітня 2019 року позивачем на підставі рахунку № СМУ00003837 від 13 лютого 2019 року, рахунку № [NUMBER] від 29 березня 2019 року та рахунку № [NUMBER] від 11 квітня 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506/2 та розрахунок страхового відшкодування на нього. 17 квітня 2019 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 1\~694 грн. 46 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9528. 26 квітня 2019 року позивачем на підставі рахунку № СМУ00003837 від 13 лютого 2019 року, рахунку № [NUMBER] від 29 березня 2019 року та рахунку № [NUMBER] від 11 квітня 2019 року та рахунку № [NUMBER] від 24 квітня 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506/3 та розрахунок страхового відшкодування на нього. Згідно з платіжним дорученням № 10618 від 26 квітня 2016 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 1\~191 грн. 56 коп. Всього позивачем здійснено відшкодування на суму -478\~462 грн. 25 коп. Далі вказується, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно з полісом № ЕР-137869771 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО». 05 серпня 2019 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування, що була здійснена у розмірі 100\~000 грн. 00 коп. Залишок боргу, який повинен сплатити відповідач 378\~462 грн. 25 коп. 09 жовтня 2019 року відповідачу направлено претензію № 40919 з проханням у добровільному порядку сплатити суму страхового відшкодування, однак вона залишена без реагування. Ухвалою суду від 26 квітня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 22 липня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою суду від 25 липня 2022 року у даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. Постановою Київського апеляційного суду від 21 листопада 2022 року ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2022 року залишено без змін. Ухвалою суду від 27 березня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання позивач ПАТ «СК «УСГ» представника не направила, 11 травня 2023 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду неповідомлені. З урахуванням викладеного, суд розглядає справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У поданих до суду поясненнях відповідач [PERSON] зазначив, що акт огляду транспортного засобу від 13 вересня 2019 року та акт огляду транспортного засобу від 12 лютого 2019 року є нікчемними і їх розрахунки не повинні прийматися судом до уваги. Відповідно до частини другої статті 247\~ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 08 лютого 2019 року о 09 год. 00 хв. по вулиці Центральній на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, [PERSON] керував автомобілем марки «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , проїжджаючи шлюз № 1, не врахував дорожню обстановку на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus RX300», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] . Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області 07 березня 2019 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп., а також вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2018 року між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2802-18-00207, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Lexus RX300», реєстраційний номер [NUMBER] . 09 лютого 2019 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 13 березня 2019 року на підставі рахунку № СМУ 00003837 від 13 лютого 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Відповідно до платіжного доручення № 6018 від 13 березня 2019 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 470\~518 грн. 58 коп. 05 квітня 2019 року позивачем на підставі рахунку № СМУ 00003837 від 13 лютого 2019 року та рахунку № СМУ 00008638 від 29 березня 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. 05 квітня 2019 року позивач здійснив доплату страхового відшкодування у розмірі 5\~057 грн. 65 коп., що підтверджуються платіжним дорученням № 8388. З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2019 року на підставі рахунку № СМУ 00003837 від 13 лютого 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Відповідно до платіжного доручення № 6018 від 13 березня 2019 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 470\~518 грн. 58 коп. 05 квітня 2019 року на підставі рахунку № СМУ 00003837 від 13 лютого 2019 року та рахунку № СМУ 00008638 від 29 березня 2019 року ПАТ «СК УСГ» складено страховий акт № ДККА-64506/1 та розрахунок страхового відшкодування до нього. 05 квітня 2019 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 5\~057 грн. 65 коп., про що свідчить платіжне доручення № 8388. 16 квітня 2019 року на підставі рахунку № СМУ00003837 від 13 лютого 2019 року, рахунку № [NUMBER] від 29 березня 2019 року та рахунку №СМУ00010527 від 11 квітня 2019 року ПАТ «СК «УСГ» складено страховий акт № ДККА-64506/2 та розрахунок страхового відшкодування на нього. 17 квітня 2019 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 1\~694 грн. 46 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 9528. 26 квітня 2019 року позивачем на підставі рахунку № СМУ00003837 від 13 лютого 2019 року, рахунку № [NUMBER] від 29 березня 2019 року та рахунку № [NUMBER] від 11 квітня 2019 року та рахунку № [NUMBER] від 24 квітня 2019 року складено страховий акт № ДККА-64506/3 та розрахунок страхового відшкодування на нього. Відповідно до платіжного доручення № 10618 від 26 квітня 2016 року позивачем здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 1\~191 грн. 56 коп. В цілому розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування складає 478\~462 грн. 25 коп. Далі вказується, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] згідно з полісом № ЕР-137869771 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО». 05 серпня 2019 року ПАТ «СК «УСГ» звернулося до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до виписки/особовий рахунок з 07 жовтня 2019 року по 07 жовтня 2019 року ПрАТ «СК «ВУСО» сплачено страхове відшкодування у розмірі 100\~000 грн. 00 коп. Таким чином,\~різниця між фактично понесеними витратами ПАТ «СК «УСГ» та сплаченим страховим відшкодуванням ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 378 462 грн. 25 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Суд звертає увагу, що за клопотання сторони відповідача, у рамках даної справи призначалася судова автотоварознавча експертиза за наявними у справі матеріалами. Ухвала суду про призначення експертизи залишена експертною установою без виконання, так як відповідач [PERSON] , не виконав покладеного на нього обов`язку щодо проведення оплати вартості експертизи. Фактично наданим йому процесуальним правом [PERSON] не скористався, доводів позивача щодо розміру завданого матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не спростував. Відповідно до частини першої статті 1166\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188\~ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з вимогами статті 1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 993\~ЦК України та статті 27\~Закону України\~«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~«Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18). Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації. Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу. Згідно зі статтею 1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, за змістом статті 993\~ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27\~Закону України\~«Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18). Оцінюючи у сукупності всі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача різниці між фактично понесеними витратами ПАТ «СК «УСГ» та сплаченим страховим відшкодуванням ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 378 462 грн. 25 коп. Оцінюючи у сукупності всі докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з підстав їх обґрунтованості та доведеності. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 5 676 грн. 93 коп.

Outcome: approved