Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вказаною позовною заявою, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником домоволодіння за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1800, який посвідчено 13.07.2022 року приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Старовойтовим О.С. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований на земельній ділянці 0,2453 га, кадастровий номер земельної ділянки 7124987000:03:001:0525. Відповідач [PERSON] є власницею сусіднього домоволодіння та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки: 7124987000:03:001:0509. Щоб потрапити з вулиці на земельну ділянку, на якій розташований належний позивачеві житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, йому необхідно прохід та проїзд через земельну ділянку відповідача. Іншої можливості доступу до земельної ділянки та житлового будинку в позивача та членів його сім`ї, як через земельну ділянку відповідача не існує. Оскільки земельна ділянка, яка перебуває у приватній власності позивача, повністю ізольована від проїзної дороги села, а також беручи до уваги, що іншого доступу до вищезгаданої земельної ділянки, окрім встановлення сервітуту не існує, виникла необхідність у встановленні земельного сервітуту на частину земельної ділянки, яка належить відповідачу. Відповідно до Зведеного плану земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , для цілей проходу і проїзду на ділянку позивача через ділянку відповідача необхідний сервітут на користь позивача у вигляді земельної ділянки площею 0,0125 га, який проходить по земельній ділянці відповідача. Незважаючи на те, що вказаним зведеним планом земельних ділянок було встановлено необхідність у існуванні земельного сервітуту для позивача з метою забезпечення йому доступу до житлового будинку та земельної ділянки, відповідач чинить йому перешкоди у доступі до земельної ділянки. Відповідач не дотримується вимог добросусідства, так як не дає позивачеві та членам його сім`ї можливості користуватися цим проходом, чинить різні перешкоди, внаслідок чого він не має змоги пройти до своєї ділянки та будинку та позбавлений права на безперешкодне користування своєю власністю. 07.02.2023 року позивач надіслав на адресу відповідача лист-пропозицію про укладення договору земельного сервітуту на підставі Зведеного плану земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , проте відповідач не бажає укладати вказаний договір земельного сервітуту. Зважаючи на вищевикладене позивач, з метою відновлення його порушених прав та законних інтересів як власника земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , просить суд встановити йому безстроковий безоплатний земельний сервітут у виді права проходу та проїзду до його земельної ділянки за рахунок частини земельної ділянки відповідача за варіантом встановлення земельного сервітуту відповідно до Зведеного плану земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд, встановити через земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності, кадастровий номер земельної ділянки: 7124987000:03:001:0509 безоплатний постійний земельний сервітут площею 0,0125 га відповідно до Зведеного плану земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] , складеного сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , для проходу та проїзду з вулиці Героїв України с. Степанки Черкаського району Черкаської області до земельної ділянки кадастровий номер 7124987000:03:001:0525 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Відповідачем 31.03.2023 року подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не залучив до участі у справі власника земельної ділянки, на якій розташований належний йому будинок, оскільки він не є власником земельної ділянки. Також, її не було залучено до складання зведеного плану земельних ділянок, що не є експертним висновком. Фактично позивач хоче встановити проїзд через її двір шириною у три метри у неї під вікнами, в той час як ст. 99 ЗК України передбачено сервітут лише як право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху. На думку відповідача, сервітут може бути встановлено лише у разі відсутності інших під`їзних шляхів до земельної ділянки, проте як вбачається зі зведеного плану земельних ділянок, позивач має можливість проходу та заїзду на свою земельну ділянку з північної сторони з земель сільської ради, тобто земельна ділянка позивача має самостійний вихід. Відповідач також вказує, що земельна ділянка, по якій позивач просить встановити земельний сервітут є охоронною зоною навколо/вздовж об`єкта енергетичної системи, що є недопустимим. Також, 11.04.2023 року представником відповідача подано до суду доповнення до відзиву, в якому зазначено що до предмета доказування в цій справі входить обґрунтування необхідності встановлення сервітуту через землі відповідачки. Однак креслення, надане позивачем в якості доказу не відповідає критеріям належності, допустимості, достовірності і достатності. По-перше, вказаний доказ не відповідає критерію належності, оскільки він не містить повної інформації щодо необхідності встановлення сервітуту саме в таких межах і обсягах, як просить позивач. По-друге, цей доказ не може бути допустимим, оскільки не відомо джерело його походження і чи отриманий він в порядку, встановленому законом. По-третє, достовірність вказаного доказу викликає сумніви, оскільки він не містить навіть обов`язкових реквізитів у вигляді дати. По-четверте, цей доказ не є достатнім, оскільки в ньому відсутнє обґрунтування, необхідні розрахунки і дані щодо неможливості здійснювати прохід/проїзд іншим чином, ніж через землі відповідачки. Натомість технічна документація на земельну ділянку відповідачки не містить даних про обмеження у вигляді сервітуту, а містить дані про обмеження лише щодо охоронної зони поблизу об`єкта енергетичної інфраструктури, а також дані про погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами. До початку розгляду справи по суті позивачем 12.04.2023 року подано заяву про зміну предмета позову у справі, щодо способу захисту порушеного права шляхом встановлення земельного сервітуту на підставі висновку експерта, яку він обґрунтовує наступним. Відповідно до висновку експерта № 0304/23 підтверджено технічну можливість для влаштування проїзду автомобільним транспортом та проходу на земельну ділянку кадастровий номер 7124987000:03:001:0525 (лише через земельну ділянку відповідачки -- та встановлення земельного сервітуту). Отже, використання земельної ділянки та житлового будинку позивача неможливе без обтяжень сервітутом чужого нерухомого майна, зокрема, земельної ділянки відповідача. Таким чином, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних оспорюваних прав та інтересів позивача є необхідність у встановленні земельного сервітуту у спосіб, що є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється. Необхідні параметри встановлення земельного сервітуту вказані у висновку експерта № 0304/23. Отже, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просить суд встановити для нього та членів його сім`ї постійний, безоплатний земельний сервітут через частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві приватної власності для проходу до земельної ділянки кадастровий номер 7124987000:03:001:0525 та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності відповідно до варіанту, визначеному у висновку експерта 0304/23 від 11.04.23 по варіанту № 2. Просить стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на проведення земельно-технічної експертизи у сумі 10000,00 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В силу ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Старовойтовим О.С. 13.07.2022 року та зареєстрованого у реєстрі за № 1800, що підтверджується витягом № 304858944 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.07.2022 року. Позивачем надано до суду технічний паспорт на житловий будинок, який виготовлено 15.10.1996 року на ім`я попереднього власника домоволодіння [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Також, надано зведений план земельних ділянок за адресами [ADDRESS] та [ADDRESS] , який виготовлено сертифікованим інженером-землевпорядником [PERSON] , та на якому відображено можливий варіант встановлення земельного сервітуту. 07.02.2023 року позивачем було надіслано відповідачу лист-пропозицію укладання договору сервітуту. До відзиву на позовну заяву відповідачем додано кадастровий план належної їй земельної ділянки № 7124987000:03:001:0509, який виготовлено ФОП [PERSON] у 2020 році, з якого вбачається, що на її земельній ділянці розташована охоронна зона навколо (вздовж) об`єкта енергетичної інфраструктури площею 0,0154 га. 29.03.2023 року на [PERSON] адміністративною комісією при виконавчому комітеті Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн. за правопорушення, передбачене ст. 186 КУпАП, а саме [PERSON] здійснив самоуправство, знищив межові знаки між землеволодіннями. На підтвердження доводів, викладених у доповненнях до відзиву на позовну заяву, відповідачем додано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2444 га [PERSON] по [ADDRESS] , з якої вбачається, що поруч із ділянкою розташована ПАТ Черкасиобленерго. Відгалудження на опору № 5 лінії електропередач: 0,4 від ТП-547 л2. Охоронна зона по обидві сторони лінії від крайніх проводів 2 м. З технічного завдання на виконання робіт вбачається, що земельні сервітути не передбачені. На підтвердження доводів про необхідність встановлення сервітуту позивачем надано до суду висновок експерта № 0304/23 за результатами проведення експертного земельно-технічного дослідження, який складено 11.04.2023 року судовим експертом Окрепкою А.І. У висновку зазначено, що надаючи відповідь на питання щодо можливості встановлення доступу до земельної ділянки гр. [PERSON] є встановлення земельного сервітуту згідно Варіанту 1 через домоволодіння за [ADDRESS] та [ADDRESS] . Експертом враховані приписи ст. 98 Земельного кодексу та надано два варіанти встановлення земельного сервітуту, які, на думку експерта, є в мінімально допустимих розмірах, найменш обтяжливими для користувача земельної ділянки, за рахунок якої встановлюється сервітут, та зможуть в повній мірі забезпечити можливість обслуговування вказаного об`єкту нерухомості. Варіант 1 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально- достатньо загальною площею 0,0136 га., з них 0,0091 га., щодо обмеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та щодо обмеження земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] . Земельний сервітут S1 = 0,0136 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежена рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 6-7-10-12-13-14-15-11.Відстань від точки 6 до ЛЕП 1,61 м. Таким чином, земельний сервітут складається з: S1 0.0091 га (91 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. [PERSON] на користь [PERSON] ; S2 0,0045 га (45 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. [PERSON] на користь [PERSON] . Варіант 2 передбачає встановлення земельного сервітуту, мінімально-достатньо загальною площею 0,0219 га., з них 0,0125 га, щодо обмеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] та 0,0094 га, щодо обмеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . Земельний сервітут S1 = 0,0219 га, його конфігурацію, проміри, координати зображено в додатку № 1 до висновку рожевою штриховкою та обмежена рожевою лінією розподілу, що проходить крізь точки 2-3-21-19-16- 17-18-20. Відстань від точки 6 до ЛЕП - 7,42 м. Таким чином, земельний сервітут складається з: S1 - 0.0125 га (125 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. [PERSON] , на користь [PERSON] ; S2 - 0.0094 га (94 m2), пропонується встановлення земельного сервітуту на земельній ділянці гр. [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до варіанту 3, доступ до земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] може здійснюватись від автодороги (вул. Героїв України) в обхід через польову дорогу, довжиною 356 м. та огород гр. [PERSON] , довжиною 145 м до житлових будівель гр. [PERSON] . Варіант 3 зображено червоними стрілками в додатку № 1 до висновку. У висновках по питанню №1,2 вказано, що існує технічна можливість встановлення земельного сервітуту на земельних ділянках в [ADDRESS] (кадастровий помер 7124987000:03:001:0525), № 157 (кадастровий номер 7124987000:03:001:0509, 7124987000:03:001:0507), №161 (кадастровий номер відсутній). №163 (кадастровий номер 7124987000:03:001:0007). Варіанти встановлення земельного сервітуту з метою доступу до земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] через суміжні землеволодіння гр. [PERSON] , гр. [PERSON] , гр. [PERSON] описані в дослідницькій частині висновку питання № 1,2 та зображені у Додатку № 1 до висновку. Також запропонований варіант № 3 доступу до земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] без встановлення земельного сервітуту від автодороги (вул. Героїв України) в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) гр. [PERSON] протяжністю 501м та зображений у Додатку № 1. Відповідно до п.2 ч.1 ст.395 ЦК України, одним із видів речових прав на чуже майно є право користування (сервітут). За приписами статті 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. Відповідно до вимог ст.ст.\~91,\~96\~ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (стаття 100 ЗК України). Згідно з вимогами\~ст. 402 ЦК України\~сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. З аналізу положень ст.ст.401,\~402 ЦК України\~вбачається що підставою для встановлення судом земельного сервітуту є недосягнення домовленості сторін. Згідно ст. 403 ЦК України\~сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов`язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Положеннями ст.\~404\~ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Відповідно до роз`яснень викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 N 24-150/0/4-13 при вирішенні спорів щодо встановлення сервітуту судам слід з`ясовувати, чи звертався позивач з такою вимогою безпосередньо до власників майна і чи вирішувалося це питання між сторонами в добровільному порядку, чи не будуть внаслідок установлення сервітуту порушуватись права власників майна або інших його користувачів, чи може позивач задовольнити свою потребу у користуванні своїм майном інакше як установленням такого сервітуту. У рішенні суд повинен зазначити, в якій саме частині належного відповідачу майна встановлено сервітут і в якому розмірі, чітко визначити обсяг прав особи, що звертається з питанням обмеженого користування чужим майном. Відповідно до п. 38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом. Враховуючи вимоги закону, для забезпечення гарантованих прав власника земельної ділянки земельний сервітут має здійснюватися найменш обтяжливим способом. Це означає, що незручності у використанні власником своєї земельної ділянки, обтяженої земельним сервітутом, мають бути мінімальними, тобто такими, що суттєво не перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою. Отже, підставою встановлення сервітуту є відсутність у будь-якої особи, у тому числі і у власника майна, можливості задовольнити свої потреби іншим способом, як встановлення права користування чужим майном - сервітуту. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1, 2 ст.\~80, ч.1 ст.\~81 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, під час судового розгляду вказаної справи позивач не довів, а також не надав доказів, на підтвердження неможливості використання свого майна без обтяження сервітутом земельної ділянки відповідача, не обґрунтована необхідність встановлення земельного сервітуту, не наведено обґрунтованих доводів, у зв`язку з чим повинен бути встановлений сервітут і що задоволення його потреб неможливо здійснити яким-небудь іншим способом. Висновок експертного дослідження від 11.04.2023 року № 0304/23, яким позивач обґрунтовує необхідність встановлення земельного сервітуту через земельну ділянку відповідача містить три варіанти під`їзду/підходу до його земельної ділянки, зокрема варіант № 3 без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) [PERSON] протяжністю 501 м та зображений у додатку № 1 до експертного дослідження. Варіантами № 1 та № 2 лише визначено наявність технічної можливості для встановлення земельного сервітуту для позивача, однак вказані варіанти не є єдино можливими для доступу позивача до його земельної ділянки. Отже, позивач просить встановити земельний сервітут через земельну ділянку відповідача способом, який є обтяжливим для [PERSON] у той час, коли цей спосіб не є єдиним можливим та може бути задоволений іншим способом, а саме у висновку експерта запропоновано варіант № 3, який передбачає спосіб доступу до земельної ділянки позивача без встановлення земельного сервітуту в обхід через польовий шлях та огород (ріллю) [PERSON] протяжністю 501 м. За таких обставин, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги з якими звернувся позивач є необґрунтованими та безпідставними, а тому відмовляє в їх задоволенні. В порядку ст. 141 ЦПК України, суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed