Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 3 055,10 грн., суму інфляційних нарахувань в розмірі 164,99 грн., 3% річних в розмірі 62,02 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , отже, як власник зобов`язана брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги, що остання не робить. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2021 року справу передано до Дарницького районного суду м. Києва за підсудністю. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2022 року позовну заяву передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/328/19 в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено справу до розгляду по суті на 13 жовтня 2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися, позивач подав клопотання про розгляд справи без його участі, відповідач [PERSON] подала до суду клопотання, в якому вказала, що ніколи не була власником квартири за спірною адресою, а особа, яка вказана відповідачем, має ідентичне з нею прізвище, ім`я та по батькові. 13 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено для встановлення відповідача у даній справі. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року витребувано у Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації відомості про осіб, місце проживання яких зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року витребувано у Головного управління ДМС в м. Києві відомості щодо місця реєстрації/проживання [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 13 лютого 1997 року, ідентифікаційний код - [NUMBER] ). 10 січня 2023 року від Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації надійшла відповідь на ухвалу суду, в якій вказано, що за адресою: [ADDRESS] відсутні зареєстровані особи. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року витребувано у Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9) наявну інформацію щодо останнього зареєстрованого місця проживання/перебування, фактичного або повідомленого: [PERSON] (паспорт серія [NUMBER] , виданий Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 13 лютого 1997 року, ідентифікаційний код - [NUMBER] ). 07 лютого 2023 року від Головного управління ДМС в м. Києві надійшла відповідь на ухвалу суду, в якій вказано, що [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] зареєстрованою по м. Києву та Київській області не значиться. 20 лютого 2023 року від Державної міграційної служби України надійшла відповідь на ухвалу суду, в якій вказано, що місце проживання [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Розгляд справи призначено на 12 квітня 2023 року. 12 квітня 2023 року розгляд справи відкладено на 15 травня 2023 року. 15 травня 2023 року в судове засідання сторони не прибули, про день час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, позивач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення процесуальних документів та повісток суду за адресою зареєстрованого місяця проживання та адресою місцезнаходження нерухомого майна, однак адресована відповідачу поштова кореспонденція повернута з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Інформація про стан розгляду справи викладалась у відповідних процесуальних документах - ухвалах суду, які, відповідно до приписів Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень України оприлюднювались у цьому Реєстрі. Окрім того інформація про стан дату і час розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористалась своїм процесуальним правом, передбаченим статтями 174, 178 ЦПК України та не направила суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За наведених обставин відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення, проти чого позивач не заперечував. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (індексний номер витягу 100796427). Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол №24 від 04 липня 2013 року) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр», в свою чергу ТОВ «Перший український експертний центр» прийняло даний житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 02 липня 2018 року. Як слідує з матеріалів справи у будинку, зокрема і в квартирі, за вказаною адресою, позивачем безперебійно надавались житлово-комунальні послуги. Отже, відповідач як власник та споживач житлово-комунальних послуг, згідно ст. 156, 162 ЖК України, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31 жовтня 2018 року по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власників квартири [ADDRESS] , існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 3055,10 грн за період з листопада 2017 року по жовтень 2018 року. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV до житлово-комунальних послуг відносяться, в тому числі і послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Статтею 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Така правова позиція ґрунтується на правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 у справі № 6-59цс13 та у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 401/710/15-ц. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач належним чином не здійснив оплату вартості житлово-комунальних послуг, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, розмір якої станом на 31 жовтня 2018 року складає 3055,10 грн. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач жодних доказів на спростування наданого позивачем розрахунку не надано. У зв`язку із несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, позивач також просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 164,99 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 62,02 грн за період з листопада 2017 року по жовтень 2018 року. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку про його відповідність вимогам законодавства, а тому вважає обґрунтованою вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в розмірі 164,99 грн, а також 3% річних в розмірі 62,02 грн. Отже, позовні вимоги є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, який відповідно до положень статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved