Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2022 року з нього, на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 3000 грн. щомісячно. У зв`язку з тим, що розмір його заробітної плати знизився, на його утриманні ще перебуває неповнолітня дитина- син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого за рішенням суду він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини заробітку, просив зменшити стягнуту суму аліментів на утримання повнолітнього сина з 3000 грн. до 1500 грн. Ухвалою суду від 05.04.2023 року по справі відкрито провадження, визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.04.2023 року відповідачка [PERSON] надала суду відзив на позов, у якому зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки [PERSON] має постійне місце роботи, також має роботу за сумісництвом у п`яти організаціях, його доходи не зменшилися. Крім того, позивач приховує свої особисті майнові активи, має у власності автомобіль, земельну ділянку, частину житлового будинку та земельну ділянку, у 2012 році разом з дружиною придбав квартиру, де йому належить право власності на її частину. Наявність у позивача іншої дитини не є підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, утримувати повнолітню дитину, яка навчається на денному відділенні, з урахуванням усіх витрат, на 1500 грн. неможливо. Просила відмовити позивачу у задоволенні позову. 09.05.2023 року [PERSON] направив суду відповідь на відзив, у якій просить задовольнити його позов. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Суду пояснив, що коли судом приймалося рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, його заробітна плата була у два рази більша, зараз він отримує приблизно 5000 грн. на місяць. Крім того він працює за сумісництвом особою, відповідальною за електрогосподарство у трьох організаціях, де у трьох отримує, приблизно 2000 грн. на місяць, сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини на утримання неповнолітньої дитини-сина [PERSON] , 2015 року народження. Скільки необхідно коштів на утримання сина, який продовжує навчання на денній формі, він не рахував. Йому не відомо про здібності сина у юриспруденції, крім того, син міг би працювати і себе забезпечувати, а навчатися в інший час, коли йому дозволять доходи. Відповідачка не узгоджувала з ним навчальний заклад. Просив задовольнити його позов та зменшити стягнуту суму аліментів. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що вона утримує сина, який навчається на денній формі навчання, свого доходу син не має. Відповідач має основну роботу, роботу за сумісництвом, про що вона зазначила у відзиві на позов, у власності має рухоме та нерухоме майно і має змогу таку допомогу синові надавати. Просила відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог з врахуванням обставин, які викладені у відзиві на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 25.05.2022 року, у справі ЄУН № 337/31/22, з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання у розмірі 3000 грн. щомісячно ( а.с.24-27). [PERSON] працює на державному підприємстві «Запорізький експортно-технічний центр держпраці» з 09.08.2005 року на посаді провідного технічного експерта, що позивач підтвердив і у судовому засіданні 10.05.2023 року. Крім того, як зазначено у рішенні суду, згідно відомостей головного управління ДПС у Запорізькій області Болобан Д.М. регулярно отримує заробітну плату від об`єднань співвласників багатоквартирного будинку «Будівельник 24/16», «Дарунок 2016», «Добробут та процвітання», «Автомобіліст-10». У судовому засіданні 10.05.2023 року [PERSON] підтвердив ту обставину, що він працює за сумісництвом. Також, вищевказаним рішенням суду (а.с. 24-27) встановлено, що [PERSON] має у власності автомобіль NISSAN MICRA 2006 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; має у приватній власності наступне нерухоме майно:земельну ділянку площею 0,064 га; житловий будинок, площею 35,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частина будинку, площею 123,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Станом на 10.05.2023 року позивач [PERSON] не надав суду доказів, що зазначені вище обставини, які встановлені судовим рішенням, змінилися. Відповідач [PERSON] окрім повнолітнього сина [PERSON] має також неповнолітнього сина [PERSON] , 2015 року народження, на утримання якого сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини доходу ( а.с.30). Разом з тим, вирішуючи питання про зменшення розміру суми стягнутих аліментів, суд враховує, що [PERSON] окрім основної заробітної плати на підприємстві, отримує заробітну плату від об`єднань співвласників житлових будинків, має у приватній власності земельну ділянку, житловий будинок та частку у житловому будинку, автомобіль. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст..150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд уважає, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача. Суд звертає увагу на те, що зменшення розміру стягнутих аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до\~уваги вказане\~вище, суд вважає, що доходи та наявне у позивача [PERSON] майно, дозволяють йому сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн., а тому підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів, суд не вбачає і вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed