Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у порядку представництва, котре здійснює Балагурак В.В. (довіреність № 5579-К-Н-О від 24.11.2020 року, засвідчена копія приєднана до матеріалів позовної заяви), скориставшись поштовим зв`язком, 15.12.2022 року скерував до Стрийського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 23.12.2022 року за вх. № 17331, в якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки [PERSON] на свою користь як кредитора спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , заборгованість у розмірі 142 592 грн. 02 коп. за споживчим кредитним договором № LVXRRC03890006 від 21.02.2007 року. Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення до суду даної позовної заяви із однією вимогою майнового характеру, у розмірі 2 481 грн., позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» при ухваленні рішення просить покласти на відповідачку [PERSON] .. Позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовано тим, що за укладеним договором номер LVXRRC03890006 від 21.02.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7 304 грн. зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 1,00 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення - 30.12.2999 року. Позичальник [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належно не виконував, а [INFO] помер, у зв`язку з чим позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03.09.2021 року була направлена відповідна претензія кредитора до Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на котру 26.10.2021 року було отримано відповідь, в якій зазначалось, що єдиною спадкоємицею усіх прав та обов`язків спадкодавця [PERSON] , яка звернулась із заявою про прийняття спадщини та, відповідно, прийняла спадщину, є відповідачка [PERSON] .. Після отримання вказаної інформації з приводу смерті позичальника [PERSON] й спадкування усіх його прав та обов`язків відповідачкою [PERSON] , позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до останньої було направлено лист-претензію, згідно яких позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред?явив свої вимоги, але ніякий дій відповідачкою [PERSON] вчинено не було, з огляду на що зазначений позивач за захистом своїх порушених цивільних прав був змушений звертатися у суд із даною позовною заявою.. Відповідачка [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку, скориставшись канцелярією, 17.02.2023 року подала до Стрийського міськрайонного суду Львівської області відзив на позовну заяву, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 2372, котрий вмотивовує тим, що дійсно [INFO] помер позичальник [PERSON] , а вона є єдиною спадкоємицею усіх прав та обов`язків, котрі залишилися після його смерті. Згідно наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором 1 LVXRRC03890006 від 21.02.2007 року, станом на дату смерті спадкодавця [PERSON] становить 142 592 грн. 02 коп., котра складається з таких сум: 6 204 грн. - заборгованість за кредитом, 47 230 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками, 1 535 грн. 48 коп. - заборгованість з комісії, 87 621 грн. 94 коп. - заборгованість з пені. Відповідачка [PERSON] підкреслює, що позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи кредитором спадкодавця [PERSON] , у даному випадку не дотримався положень ст. 1281 ЦК України щодо строків пред?явлення ним вимог до цієї відповідачки як спадкоємиці вказаного спадкодавця, а недотримання цих строків, котрі є присічними (преклюзивними), позбавляє позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як кредитора права вимоги до неї як спадкоємиці боржника. Окрім того, відповідачка [PERSON] піддає сумніву направлення їй позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 03.09.2021 року претензії кредитора, оскільки докази її направлення та вручення відсутні. Таким чином, підсумовує відповідачка [PERSON] , позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як кредитор спадкодавця [PERSON] , не пред?явив вимоги до неї як спадкоємиці усіх прав та обов`язків після смерті вказаного спадкодавця у встановлені законом строки, а тому позбавлений права вимоги, а доводи зазначеного позивача про те, що він своєчасно звернувся із вимогою до неї як спадкоємиці боржника шляхом звернення до нотаріальної контори, не повинні братись судом до уваги, оскільки законом передбачено порядок звернення кредитора із своїми вимогами безпосередньо до спадкоємців, а не до будь-кого іншого. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у порядку представництва, котре здійснює [PERSON] (довіреність № 34-К-Н-О від 24.11.2020 року, засвідчена копія приєднана до матеріалів позовної заяви), 06.04.2023 року, скориставшись засобами поштового зв`язку, з пропущенням строку, однак у запропонованому судом порядку, скерував до Стрийського міськрайонного суду Львівської області відповідь на відзив на позовну заяву, що надійшла та була зареєстрована в діловодстві 12.04.2023 року за вх. № 5882, зміст котрої є еквівалентним вмісту, що міститься в позовній заяві. Додатково зазначає про те, що 26.10.2021 року позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» було отримано відповідь Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якій зазначалось, що єдиною спадкоємицею померлого [PERSON] , яка звернулась із заявою про прийняття спадщини, є відповідачка [PERSON] , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 08.05.2015 року. Тобто відповідачка [PERSON] успадкувала усі права та обов`язки майно після смерті спадкодавця [PERSON] , отримала також свідоцтво про право на спадщину за законом на права цього спадкодавця на дві земельні ділянки. Проте, станом на дату смерті, заборгованість позичальника [PERSON] перед позивачкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором та, відповідно, розмір ціни позову, складає 142 592 грн. 02 коп. і не викликає сумнівів, що і успадковане нерухоме майно і звичайні побутові речі, які залишилися у родині, як спадок вартують не менше ціни позову. Про видачу 08.05.2015 року відповідачці [PERSON] свідоцтва про право на спадщину позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дізнався лише 26.10.2021 року з відповіді державного нотаріуса на претензію кредитора, а тому правовідносини тривають, продовжуються , у зв`язку з чим заявлені претензії його як кредитора до моменту, коли він міг дізнатися про одержання відповідачкою [PERSON] як спадкоємицею свідоцтва про право на спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України. Отже, позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» дотримано строки пред?явлення претензії кредитора до спадкоємця. Одночасно з відповіддю на відзив на позовну заяву заявлено клопотання про продовження процесуального строку на подання цієї відповіді на відзив на позовну заяву у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) на строк дії карантину, встановленого Урядом України, яке судом задоволено у виключному випадку, задля повноти розгляду справи з урахуванням продовження Кабінетом Міністрів України дії карантину, а відповідь на відзив на позовну заяву позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» приєднано до матеріалів цивільної справи. Заяви та клопотання учасників справи. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у порядку представництва, котре здійснює Балагурак В.В. , у змісті пред`явленого у Стрийський міськрайонний суд львівської області позову, безпосередньо в прохальній частині, заявив клопотання, згідно з котрим цей позивач не заперечує проти розгляду даної справи за відсутності його уповноваженої представниці в разі неявки в судове засідання також й відповідачки [PERSON] .. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у порядку представництва, котре здійснює Балагурак В.В. , одночасно із пред`явленням у Стрийський міськрайонний суд львівської області позову, подав також клопотання про витребування доказів, зокрема про витребування від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідченої копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , котра настала [INFO] у с. Дуліби Стрийського району Львівської області. Відповідачка [PERSON] , скориставшись канцелярією, 10.02.2023 року подала у Стрийський міськрайонний суд Львівської області заяву, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 2013, в якій просила надати їй можливість ознайомитися з матеріалами цієї справи. Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі залишилися невирішеними, до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачкою у позовній заяві вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, то суддею, на виконання вимог частин 6, 7 ст. 187 ЦПК України, 26.12.2022 року первинно, а 17.01.2023 року повторно було вжито заходів для звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідачки [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 19.01.2023 року, після отримання у встановленому порядку інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки [PERSON] , яка не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) її учасників. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено у залі судових засідань у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 06.03.2023 року о 10:00 год.. Водночас задоволено клопотання позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та витребувано від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) належно засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , що настала [INFO] у с. Дуліби Стрийського району Львівської області. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області (головуючий - суддя Микитин В.Я.) від 06.03.2023 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, судовий розгляд цієї справи по суті відкладено на підставі пункту 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України. Визначено місце, дату та час нового судового засідання щодо розгляду даної справи по суті - зал судових засідань приміщення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т. Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, 25.04.2023 року, 10:00 год.. Витребувані від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) докази у вигляді належно засвідченої копії спадкової справи № 217/2015, заведеної після смерті спадкодавця [PERSON] , що настала [INFO] у с. Дуліби Стрийського району Львівської області, надійшли на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області із використанням засобів поштового зв`язку 23.03.2023 року разом із супровідним листом, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 4429. Учасники справи кожного разу належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначених судових засідань по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження цьому. Судом також було задоволено клопотання позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про розгляд справи по суті за відсутності його уповноваженого представника, оскільки відповідачка [PERSON] в останнє із призначених засідань для розгляду такої справи по суті також не з`явилася, та, виходячи з положень ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, а також враховуючи неявку у судове засідання усіх учасників справи, суд вважав за доцільне та можливе здійснювати судовий розгляд цієї справи за відсутності її учасників на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового засідання у ній технічними засобами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм цивільного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за пред`явленими позовними вимогами цивільного характеру, та причетність до порушення таких його прав відповідачки [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. За укладеним договором номер LVXRRC03890006 від 21.02.2007 року [PERSON] отримав від позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 7 304 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості та інших складових на строк з 21.07.2007 року по 21.02.2009 року. Максимальний розмір вимоги, яка забезпечується предметом застави, складає 11 070 грн. Предмет застави знаходиться за адресою [ADDRESS] (копія договору міститься у справі, а. с. 11). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 29.10 2014 року Дулібівською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис про смерть № 41 (копія свідоцтва про смерть міститься у справі, а. с. 17). 03.09.2021 року позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скеровано у Стрийську державну нотаріальну контору Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) претензію кредитора за вих. № 76ELVLFZ005A0 від 04.08.2021 року, в якій останній просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ, повідомити спадкоємців померлого [PERSON] про наявність заборгованості перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у розмірі 447 977 грн. 71 коп., повідомити АТ КБ «ПРИВАТБАНК», чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, надати АТ КБ "ПРИВАТБАНК» відомості про осіб (ППБ та адреса), які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті боржника, а також відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали (за наявності) (копія претензії кредитора міститься у справі, а. с. 19). 26.10.2021 року позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримано відповідь Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за вих. 1300/02-14 від 13.10.2021 року, відповідно до неї повідомлено на претензію кредитора, що заведена спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємцем є його сестра [PERSON] , що проживає в с. Дуліби Стрийського району Львівської області і свідоцтво про право на спадщину видавалися 08.05.2015 року (копія відповіді міститься у справі, а. с. 20). Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у своїй позовній заяві стверджує, що ним листом-претензією за вих. № 76ELVLFZ005A0 від 27.10.2021 року повідомлено відповідачку [PERSON] про те, що йому стало відомо, що помер боржник [PERSON] , заборгованість якого станом на дату смерті складає 461 165 грн. 75 коп., зазначено також про необхідність звернутись до будь-якого відділення банку та сплати заборгованості, одночасно роз`яснено, що у випадку відмови вказана сума буде стягнено в судовому порядку (копія листа-претензії міститься у справі, а. с. 21). Проте, скерування позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вищевказаного листа за вих. № 76ELVLFZ005A0 від 27.10.2021 року відповідачці [PERSON] за перевіркою на офіційному вебсайті АТ «УКРПОШТА» трек-номеру 49317102262780 не підтвердилось, оскільки зазначений в реєстрі згрупованих поштових відправлень трек-номер є некоректним ідентифікатором поштового відстеження (копія і витяг з вебсайту міститься у справі, а. с. 93). Доказів отримання відповідачкою [PERSON] вищевказаного листа за вих. № 76ELVLFZ005A0 від 27.10.2021 року позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» також суд не надано. Відповідно до витребуваної судом спадкової справи № 217/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO], який до смерті проживав в с. Дуліби, Стрийського району Львівської області, на день його смерті залишилося таке спадкове майно: земельна ділянка площею 0,4323 га, яка надана для ведення товарного с/т виробництва на території Дулібівської сільської ради Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: 4625382000:03:000:0194; земельна ділянка площею 0,2413 га, яка надана ведення ОСГ в с. Дуліби Стрийського району Львівської області, кадастровий номер: 4625382000:01:007:0070. Відповідачка [PERSON] зверталася із заявою про прийняття спадщини та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, відповідно до яких остання спадщину прийняла та свідоцтво про право на спадщину одержала, вартість спадкового майна склала 20 960 грн. 27 коп. (копія спадкової справи міститься у справі, а. с. 54-71, 74-84). Релевантні норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо невиконання зобов`язання на підставі правочину, у тому числі щодо надання/отримання позики/кредиту, а також про застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, у тому числі й кредитором спадкодавця, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 129 Конституції України, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статей 1281, 1982 ЦК України (у редакції, котра діяла станом на дату виникнення спірних відносин), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у встановлені строки, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом статей 1281, 1982 ЦК України (у редакції Закону України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2847-VIII від 03.07.2018 року), спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у встановлені строки, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Слід зазначити, що Закон України «Про внесення до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2847-VIII від 03.07.2018 року застосовується до відносин, котрі виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону (пункт 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»). Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, з урахуванням положення ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст. 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 18.09.2019 року у справі за єдиним унікальним номером 640/6274/16-ц. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців є преклюзивними, а тому їх недотримання позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2018 року у справі за єдиним унікальним номером 522/407/15-ц. Крім того, за змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.11.2020 року у справі за єдиним унікальним номером № 916/617/17. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. За системним аналізом положень статей 1216, 1218, 1281-1282 ЦК України, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника), за загальним правилом, переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного в спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і боржником [PERSON] , який помер, після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між цим позивачем як кредитором і відповідачкою [PERSON] як спадкоємицею боржника [PERSON] , й вирішуються в порядку, визначеному для задоволення нею вимог цього позивача як кредитора спадкодавця [PERSON] .. Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав суду докази того, що ним 26.10.2021 року було отримано відомості від Стрийської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за вих. 1300/02-14 від 13.10.2021 року про те, що заведена спадкова справа після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , єдиною спадкоємицею якого є його сестра - відповідачка [PERSON] , якій, у свою чергу, 08.05.2015 року видавалися свідоцтва про право на спадщину. Однак, попри порушення строку права вимоги, оскільки свідоцтва про право на спадщину видані ще 08.05.2015 року, надсилання позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» листа-претензії за вих. № 76ELVLFZ005A0 від 27.10.2021 року за перевіркою на офіційному вебсайті АТ «УКРПОШТА» трек-номеру 49317102262780 не підтвердилось, оскільки зазначений в реєстрі згрупованих поштових відправлень трек-номер є некоректним ідентифікатором поштового відстеження, відтак знайшло своє підтвердження наведене відповідачкою [PERSON] у відзиві на позовну заяву щодо неодержання нею листа-претензії від позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав доказів, котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості, щодо пред`явлення вимоги до відповідачки [PERSON] як єдиної спадкоємиці, яка прийняла спадщину, протягом шести місяців (чи навіть протягом року) з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або дізнався про одержання цієї відповідачкою свідоцтв про право на спадщину. Не розкритим залишилось й питання звернення позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у суд з позовом до [PERSON] лише через один рік та два місяці після оформлення листа-претензії до цієї відповідачки за боргом спадкодавця, тому в силу приписів ч. 4 ст. 1281 ЦК України, позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» позбавлений права вимоги до відповідачки [PERSON] як спадкоємиці її брата [PERSON] , оскільки її відповідальність за боргами спадкодавця [PERSON] настає лише за умови додержання кредитором вимог ст. 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані. Щодо суми вимоги, заявленої позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як кредитором, та вартості майна, одержаного відповідачкою [PERSON] у спадщину, то такі є неспівмірними. Так, оформлений позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» лист-претензія до відповідачки [PERSON] містить заборгованість у розмірі 461 165 грн. 75 коп., ціна пред`явленого ним позову до відповідачки [PERSON] становить вже 142 592 грн. 02 коп., в свою чергу, відповідно до матеріалів спадкової справи, вартість спадкового майна склала лише 20 960 грн. 27 коп., й усі ці три елементи даного спору прямо суперечать положення ч. 1 ст. 1281 ЦК України. З огляду на усе вищевказане, за встановлених обставин цієї справи, суд дійшов висновку, що у даному конкретному випадку на відповідачку [PERSON] як єдину спадкоємицю усіх прав та обов`язків спадкодавця [PERSON] , котрі залишилися після його смерті, у межах прийнятої нею спадщини, не може бути покладений обов`язок по задоволенню вимоги позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» як кредитора цього спадкодавця у пред`явленому ним до стягнення розмірі, й суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат у справі. Розподіл судових витрат у справі, котрі полягають у сплаті позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру у розмірі 2 481 грн. і підтверджуються платіжним дорученням № ZZ428B1PLH від 08.11.2022 року (копія міститься у справі, а. с. 1), слід здійснити у порядку, визначеному у ст. 141 ЦПК України, та, в силу відмови у задоволенні позовних вимог, слід залишити за вказаним позивачем, не покладаючи їх на відповідачку [PERSON] .. Доказів понесення учасниками цієї справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: dismissed