Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в який просила встановити юридичний факт - факт спільного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] в [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, тобто станом на [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була її матір`ю. [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай), яка перебуває в колективній власності КСП ім. Кірова, розміром 1,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0286337 від 18 вересня 1996 року. Заявниця звернувся до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті матері, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з неможливістю встановлення факту спільного проживання разом з померлою. Заявниця вважає, що вона спадщину прийняла, як спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживала разом з спадкодавцем в [ADDRESS] , де здійснювала за нею догляд, оскільки остання через вік та стан здоров`я потребувала стороннього догляду, померла у віці 103 роки. Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник заявниці надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його та заявниці відсутності, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа\~-\~ Новоушицька\~селищна рада\~Хмельницької області\~надіслала до\~суду заяву\~про розгляд\~справи без\~участі представника та визнання заяви. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] померла [INFO] (а.с.6). Заявниця є дочкою [PERSON] (а.с.9, 10). Померлій [PERSON] належить право на\~земельну частку\~(пай),\~яка перебуває\~в колективній\~власності КСП\~ім.\~Кірова,\~розміром 1,10\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~частки в\~натурі (на\~місцевості),\~що належало\~їй на\~підставі сертифікату\~ на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії ХМ\~№ 0286337\~від 18\~вересня 1996\~року(а.с.7, 8). У домоволодінні за адресою [ADDRESS] , [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована одна. Разом із нею без реєстрації проживала її дочка [PERSON] (а.с.12-14). Нотаріус відмовив заявниці, як спадкоємцю за законом, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, у зв`язку з тим, що вона не може довести факту спільного проживання разом із [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.11). Спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена (а.с.25, 26). Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК України, є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Відповідно до частини десятої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22 лютого 2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08 грудня 2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання [PERSON] не може бути доказом того, що вона не проживала із нею, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею, та оцінені судом. Таку ж позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту спільного постійного проживання заявниці [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на отримання спадщини. Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved