Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Адвокат Жук Ростислав Стефанович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовом до громадянина Турецької Республіки [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] 19 листопада 2020 року, який зареєстровано Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження 19 листопада 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 3087 та видано Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача посилається на те, що протягом тривалого часу стосунки позивача із відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки, господарська діяльність здійснюється самостійно, сім`я фактично припинила своє існування, чоловік перестав цікавитись інтересами дружини, перестав приділяти їй достатньо уваги. Зазначає, що тривалий період сім`я фактично проживає окремо. Ухвалою суду від 08.07.2022 року позовну заяву [PERSON] до громадянина Турецької Республіки [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху, надано позивачу термін для усунення недоліків. 17 липня 2022 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 19 липня 2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 27 грудня 2022 року судом постановлено ухвалу про скерування матеріалів цивільної справи за позовом [PERSON] до громадянина Турецької Республіки [PERSON] про розірвання шлюбу до Верховного Суду для визначення підсудності. Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у визначенні підсудності цивільної справи за позовом [PERSON] до громадянина Турецької Республіки [PERSON] про розірвання шлюбу відмовлено, а матеріали справи повернуто до Галицького районного суду м. Львова 22 лютого 2023 року для продовження розгляду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції та оголошеннями, в порядку ст. 128 ЦПК України. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. В свою чергу, сторона зобов`язана демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам в повній мірі реалізувати свої процесуальні права, а також того, що відповідач неодноразово не з`являвся в судове засідання, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для вирішення спору по суті. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні відповідача, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, з врахуванням тривалості провадження, з метою забезпечення розумних строків розгляду у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, а законні підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд виходить з того, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено наступне. Стаття 10. Неприпустимість припинення повноважень органів державної влади, інших державних органів в умовах воєнного стану 1. У період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Стаття 12-2. Діяльність судів, органів та установ системи право суддя в умовах воєнного стану 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Стаття 26. Правосуддя в умовах воєнного стану 1. Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. 2. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. 3. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. 4. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається. Наведені положення покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства прямо забороняється Законом. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування. Судом встановлено, що 19 листопада 2020 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Також, судом за клопотанням представника відповідача подружжю був наданий строк на примирення. Водночас, незважаючи на час коли такий термін було встановлено (20.10.2022), примирення між подружжям не відбулось. Майнового спору між подружжям у цьому провадженні немає. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи те, що шлюб ґрунтується на засадах добровільності, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а сімейний розлад носить тривалий характер, подружжя спільно не проживають тривалий час, сім`ю поновити неможливо, в ході судового розгляду примирення не відбулося, а тому суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову. Оскільки суд прийшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог, понесені позивачем судові витрати, що складаються із судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved