Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

13.12.2022 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою, в якій заінтересованою особою зазначено [PERSON] , про видачу обмежувального припису, та в якій заявник просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладання на нього наступних обов`язків, а саме: - заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 500 метрів до місця роботи (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 500 метрів до місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 250 метрів до [PERSON] , де б не перебувала остання; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні розмови, переговори з постраждалою [PERSON] та контактувати з нею через будь-які засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, крім направлення листів за адресою постійного проживання [PERSON] через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта»; - заборонити [PERSON] переслідувати та розшукувати особисто або через третіх осіб [PERSON] ; - заборонити [PERSON] спілкуватися з [PERSON] , крім направлення листів за адресою постійного проживання [PERSON] через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта». В обгрунтування своїх вимог [PERSON] , [INFO] , посилається в заяві на те, що 24 вересня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] . 23 березня 2021 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/9557/20. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з нею. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №205/758/22 від 21.06.2022 року було визначене постійне місце проживання дитини та надано дозвіл на реєстрацію місця проживання доньки разом з матір`ю без згоди батька. Її родина - це, крім її доньки [PERSON] , її дідусь - [PERSON] , [INFO] , (батько [PERSON] ) і непрацездатні батьки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заявник вказує про те, що ще під час подружніх стосунків [PERSON] записував та прослуховував її телефонні розмови, контролював її переписку у телефоні, для чого ховав від неї її телефон та віддавав тільки за умови, що вона розблокує телефон та надасть йому доступ до всієї інформації, постійно влаштовував скандали і ображав її, хоча приводів для цього вона йому не давала, поводив з нею себе зухвало та агресивно, придушував за шию, в тому числі в присутності дитини. Так як вона вже не могла все це терпіти, тому прийняла рішення про розлучення з [PERSON] , але і після розлучення [PERSON] продовжує постійно втручатися у її особисте життя, а саме намагається встановити контроль над її особистим життям з його боку, систематично ображає її та членів її родини словесно, шкодить її майну та майну членів її родини, постійно принижує та переслідує її та членів її родини, внаслідок чого вона її та члени її родини неодноразово зверталися до органів Національної поліції та вона змушена звернутися до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису, оскільки інші заходи впливу (заяви до поліції, скарги за місцем служби) його не зупиняють. У заяві заявник [PERSON] наводить перелік фактів домашнього насильства з боку [PERSON] , які за її твердженням вчинені ним відносно неї, та вказує на те, що [PERSON] вчиняються щодо неї дії, які є домашнім насильством, і виражаються в умисному систематичному вчиненні ним психологічного насильства щодо неї, як колишнього подружжя, та вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо інших осіб, з якими він перебуває та перебував у сімейних або близьких відносинах, а саме щодо їх спільної доньки [PERSON] , бабусі [PERSON] , дідуся [PERSON] та батька [PERSON] - [PERSON] , що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та значного погіршення якості життя у неї та вказаних нею осіб, які є членами її сім`ї, її родичами і особами, з якими вона перебуває у близьких відносинах. Натомість [PERSON] , який працює на посаді старшого інспектора ВКЗ Дніпро-1 з 25.02.2019 року згідно службової характеристики від 31.11.2022 року у спілкуванні з колегами по службі також поводить себе зверхньо, грубо, стриманістю та виваженістю не відзначається, та з 2021 року [PERSON] проявляє вербальну та поведінкову агресію за місцем роботи. Крім цього, [PERSON] , як працівник правоохоронних органів, має у постійному користуванні травматичну та табельну вогнепальну зброю, що може призвести до фатальних наслідків, оскільки він вочевидь не контролює свої дії, тому вона має обґрунтовані підстави вважати, що існує реальна загроза вчинення відносно неї інших насильницьких дій з боку [PERSON] ; насильницькі дії [PERSON] щодо неї продовжують носити систематичний та зухвалий характер, його поведінка є непередбачуваною та агресивною, що викликає у неї обґрунтовані хвилювання за власну безпеку. Посилаючись на зазначене, заявник вважає, що її права як особи, постраждалої від домашнього насильства (насамперед психологічного), можуть бути захищенні лише шляхом видачі судом відповідного обмежувального припису, оскільки вона дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа - [PERSON] ; насильницькі дії [PERSON] щодо неї продовжують носити систематичний та зухвалий характер, його поведінка є непередбачуваною та агресивною, що викликає у неї обґрунтовані хвилювання за власну безпеку; існує високий рівень вірогідності продовження та повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства, а також свідчать про ризик настання інших тяжких наслідків вчинення ним подальшого домашнього насильства щодо неї, як постраждалої особи, і такі ризики є реальними. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О. Ухвалою суду від 14.12.2022 року вказана заява про видачу обмежувального припису була залишена без руху з наданням заявнику строку для усунення її недоліків. Ухвалою від 26 грудня 2022 року суддею відкрито провадження у справі та призначено судове засідання по її розгляду. 29.12.2022 року до суду від представника [PERSON] - адвоката Сустав Наталії Валеріївни надійшли письмові заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, в якій представник зазначав про те, що заперечує проти задоволення вказаної заяви, посилаючись на те, що між [PERSON] та [PERSON] станом на даний час наявний спір щодо спілкування батька з їх спільною дитиною. Після розірвання відносин [PERSON] залишилась жити з батьком та матір`ю [PERSON] , які перебувають у зареєстрованому шлюбі. Матір [PERSON] , розуміючи розвиток близьких стосунків її невістки [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , вирішила припинити стосунки зі своїм чоловіком та переїхала з будинку [ADDRESS] , таким чином у зазначеному будинку проживають [PERSON] , [PERSON] та спільна донька заявниці та заінтересованої особи. [PERSON] , починаючи з 2021 року, почала чинити перешкоди у праві спілкування [PERSON] з дитиною, тому [PERSON] був вимушений звернутись до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради за ради того, щоб органами опіки та піклування було вирішено даний спір. 27.09.2021 року головою Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було винесено Розпорядження № 260-р «Про право на участь у вихованні дитини», а саме визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , кожен понеділок та середу з 16 год. 45 хв. до 20 год. 00 хв. та друга і четверта неділя місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. 02.06.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини були розглянуті заяви [PERSON] від 28.01.2022 року та від 19.05.2022 року щодо визначення нових годин для участі спілкування з дитиною, заяви задоволено та прийняте відповідне рішення. Відповідно до Розпорядження № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] : кожен понеділок та середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у період літніх канікул та дистанційного навчання: у першу і третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка; після закінчення дистанційного навчання: перша та третя неділя місяця з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а у разі зміни комендантської години - за одну годину до її закінчення. Станом на даний час зі сторони [PERSON] продовжується порушення та невиконання Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради. [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки та не відповідає на смс-повідомлення від [PERSON] , видаляє чати з їх попередніми смс-листуваннями у мобільних додатках задля майбутнього недоведення [PERSON] її порушення щодо ненадання можливості спілкування батька з дитиною, а також викликає поліцію на приїзди [PERSON] у встановлені години для участі у вихованні та спілкування батька з дитиною з метою невиконання розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради та ненадання дитині бачитись та спілкуватись з батьком. Таким чином, враховуючи вчинені незаконні дії [PERSON] , виражені в перешкодах спілкування батька з дитиною, призвели до того, що протягом 2022 року [PERSON] був позбавлений права на спілкування зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , чим також порушуються права дитини на спілкування та підтримання з батьком регулярних особистих і прямих контактів, дитина протягом 2022 року через дії матері позбавлена піклування з боку батька. Враховуючи викладене, [PERSON] був вимушений звернутись до адвоката для збору доказів порушень зі сторони матері та підготовки позовної заяви до суду про усунення перешкод в праві спілкування батька з дитиною. Представник [PERSON] вказує на те, що адвокатом 02.11.2022 року було прийнято участь у слуханні справи про перегляд встановлених годин для спілкування з дитиною за заявою [PERSON] , яка на засідання не з`явилась. Управління-служба у справах дітей, розглянувши подані документи, в тому числі і заяви до органів поліції від [PERSON] , не знайшли підстав для перегляду графіку спілкування та задовольнили заяву [PERSON] зі встановленням нових годин. 04.11.2022 року до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було подано заяву від [PERSON] про те, що [PERSON] чинить перешкоди та не виконує Розпорядження. 18.11.2022 року Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради надала відповідь, що [PERSON] було запрошено для бесіди з приводу невиконання нею розпорядження голови адміністрації. 26.12.2022 року за телефонним дзвінком адвокату було повідомлено до Управління-служби у справах дітей, що [PERSON] не з`являється до Адміністрації, на їх телефонні дзвінки не відповідає, на відправлені смс в мобільних додатках не відповідає, додатково їй було направлення запрошення засобами поштового зв`язку. Зважаючи на вказане, адвокатом [PERSON]. було направлено відповідні запити та отримано відповіді з Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування, ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Представник вказує на те, що [PERSON] вважає, що метою подання даної заяви до суду є нічим іншим як обмеження його права на спілкування з дитиною, знайти виправдання своїх дій щодо порушення графіку спілкування з дитиною, а також уникнути відповідальності за порушення. Представник [PERSON] - адвокат Сустав Наталія Валеріївна в письмових запереченнях також вказує про те, що скоєння [PERSON] вказаних в заяві [PERSON] фактів домашнього насильства не підтверджено ніякими доказами; єдиним доказом по суті є конфлікт між сторонами, аудіозапис травня 2021 року та факт проїзду або надходження автомобіля поблизу будинку. Жодних інших доказів, що [PERSON] здійснює психологічне насилля над [PERSON] не надано; єдиним конфліктом між [PERSON] та його колишньою дружиною є те, що вже рік батько не бачився зі своєю донькою тому, що колишня дружина не надає йому даної можливості. [PERSON] на фоні того, що йому не надають можливості бачитись з донькою перебуває у пригніченому та нервовому стані, в стресі. По суті своїми діями саме заявниця чинить психологічне насилля над [PERSON] , відверто ігноруючи його дзвінки, його смс-повідомлення щодо дитини, ігноруючи графік, встановлений управлінням-службою у справах дітей. [PERSON] на протязі усього року, приїзджаючи до дитини, бачить лише будинок та зачинені ворота, багато часу проводить під будинком в надії, що зможе все ж таки побачити свою доньку; він любить доньку, бажає відновити спілкування з нею, піклуватись про дитину, знати про її життя, він ніколи не здійснив би насилля над своєю донькою. Також вказує на те, що відповідно до сталої судової практики, наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні не може розцінюватись як насильство в сім`ї. В судовому засіданні заявник [PERSON] з представником вимоги заяви підтримали, посилаючись на обставини, викладені в ній, та просили їх задовольнити. В судовому засіданні [PERSON] з представником вважали заяву необгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з підстав, викладених в письмових запереченнях на заяву. В подальшому, у наданих суду заявах заявник [PERSON] з представником та [PERSON] з представником просили розглянути справу у їх відсутності та без фіксування судового розгляду технічними засобами. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом у даному судовому засіданні за відсутності учасників справи та їх представників, а також без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вислухавши [PERSON] з представником, [PERSON] з представником, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"; 2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків". За ст.350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) заявника та заінтересованої особи, їх місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, у разі якщо заява подається особою, зазначеною у пунктах 3 і 4 частини першої статті 350-2 цього Кодексу, - процесуальне становище особи, яка подає заяву, із зазначенням її імені (прізвища, імені та по батькові), місця проживання чи перебування, поштового індексу, відомих номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а також ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) дитини або недієздатної особи, в інтересах якої подається заява, місце її проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, якщо такі відомі; 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. Відповідно до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 24 вересня 2011 року перебували у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що було видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася дитина - [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2021 року, ухваленим у цивільній справі №205/9557/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу батьків дитина - [PERSON] , [INFO] , залишилася проживати разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , де також проживали батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.06.2022 року, ухваленим у цивільній справі №205/758/22, було визначено постійне місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю та надано дозвіл на реєстрацію місця проживання доньки разом з матір`ю без згоди батька. Встановлено, що відповідно до наданої суду довідки від 09.01.2023 року № 622, заявник у даній справі [PERSON] працює на посаді викладача кафедри адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ. [PERSON] проходить службу на посаді старшого інспектора відділення кадрового забезпечення полку ПСПОП «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області, що підтверджується матеріалами справи. [PERSON] , [INFO] , з 27.09.2022 року перебуває у шлюбі з [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.09.2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). У наданій суду заяві про видачу обмежувального припису [PERSON] просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав та покладання на нього наступних обов`язків, а саме: заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 500 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 500 метрів до місця роботи (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 500 метрів до місць частого відвідування постраждалою особою [PERSON] за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 250 метрів до [PERSON] , де б не перебувала остання; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні розмови, переговори з постраждалою [PERSON] та контактувати з нею через будь-які засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, крім направлення листів за адресою постійного проживання [PERSON] через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта»; заборонити [PERSON] переслідувати та розшукувати особисто або через третіх осіб [PERSON] ; заборонити [PERSON] спілкуватися з [PERSON] , крім направлення листів за адресою постійного проживання [PERSON] через оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються дані правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 №2229-VIII, дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Статтею 2 цього Закону передбачено, що законодавство про запобігання та протидію домашньому насильству складається з Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо недопущення насильства. Відповідно до ст. 3 даного Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (прожали) в сім`ї патронатного вихователя. Положеннями ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 Закону №2229-VIII до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Частинами 2, 3, 4 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до ст.24 Закону України «Про запобіганняю та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В обгрунтування вимог заяви про видачу обмежувального припису заявник [PERSON] в заяві та в судовому засіданні разом з представником посилаються, зокрема, на вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства як під час подружніх стосунків так і після їх розлучення, вказуючи на те, що під час перебування у шлюбі [PERSON] записував та прослуховував її телефонні розмови, контролював її переписку у телефоні, постійно влаштовував скандали і ображав її, поводив з нею себе зухвало та агресивно, придушував за шию, в тому числі в присутності дитини. Зазначають, що після їх розлучення [PERSON] продовжує постійно втручатися в особисте життя [PERSON] , а саме намагається встановити контроль над її особистим життям, систематично ображає її та членів її родини словесно, шкодить її майну та майну членів її родини, постійно принижує та переслідує її та членів її родини, внаслідок чого вона та члени її родини неодноразово зверталися до органів Національної поліції та вона змушена звернутися до суду із даною заявою про видачу обмежувального припису, оскільки інші заходи впливу (заяви до поліції, скарги за місцем служби) його не зупиняють. У заяві та в судовому засіданні заявник [PERSON] вказує про те, що її родиною є - її донька [PERSON] , дідусь дитини - [PERSON] , [INFO] , який є батьком [PERSON] , і непрацездатні батьки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , і наводить перелік фактів домашнього насильства з боку [PERSON] , які за її твердженням, вчиняються ним відносно неї та членів її родини, і виражаються в умисному систематичному вчиненні ним психологічного насильства щодо неї, як колишнього подружжя, та вчинення [PERSON] психологічного насильства щодо інших осіб, з якими він перебуває та перебував у сімейних або близьких відносинах, а саме щодо їх спільної доньки [PERSON] , бабусі [PERSON] , дідуся [PERSON] та батька [PERSON] - [PERSON] , що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності та значного погіршення якості життя у неї та вказаних нею осіб, які є членами її сім`ї, її родичами і особами, з якими вона перебуває у близьких відносинах. На підтвердження своїх доводів заявник [PERSON] додала до заяви: відеозапис телефонної розмови з [PERSON] , фотокартки пошкодженої розподільчої коробки та перерізаних електродротів та скрін телефонного повідомлення [PERSON] ; відеозаписи скріншоти переписки з [PERSON] по вайберу, відео з соціальних мереж; листи-звернення до органів поліції; відео з записами з камер відеоспостереження; скріншоти переписки з [PERSON] та скріншотами про відключення елеткроенергії з охоронної системи будинку; скан-копію з сайту Інстаграмм; Витяги про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; відеозапис з переслідуванням (за твердженням заявниці) та дій [PERSON] ; сканкопії фотокарток; скрін-повідомлення [PERSON] з Вайбера; відеозапис телефонної розмови дитини з батьком; копію Розпорядження № 260-р від 27.09.2021 року; відео і фото подій та скріни переписок; відеоповідомлення у Телеграмм. Як зазначили в письмових запереченнях та в судовому засіданні [PERSON] з представником, вони вважають заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису, в якій вона просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців та визначити тимчасові обмеження його прав та покладання на нього певних обов`язків, такою, що не підлягає задоволенню з посиланням на те, що [PERSON] ніколи не скоював відносно заявниці ні домашнього ні психологічного ні будь-якого насильства у розумінні приписів Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Вказали про те, що між [PERSON] та [PERSON] станом на даний час наявний спір щодо спілкування батька з їх спільною дитиною [PERSON] . Після розірвання відносин [PERSON] залишилась жити в будинку за адресою [ADDRESS] з дитиною та батьком і матір`ю [PERSON] . На даний час між батьками [PERSON] шлюбні відносини припинені, його мати виїхала з будинку і наразі у зазначеному будинку проживають [PERSON] , [PERSON] та спільна донька заявниці та [PERSON] . [PERSON] , починаючи з 2021 року, почала чинити перешкоди у праві спілкування [PERSON] з дитиною, тому [PERSON] був вимушений звернутись до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради за ради того, щоб органами опіки та піклування було вирішено даний спір. 27.09.2021 року головою Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було винесено Розпорядження № 260-р «Про право на участь у вихованні дитини», а саме визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , кожен понеділок та середу з 16 год. 45 хв. до 20 год. 00 хв. та друга і четверта неділя місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. Відповідно до Розпорядження № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] : кожен понеділок та середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у період літніх канікул та дистанційного навчання: у першу і третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка; після закінчення дистанційного навчання: перша та третя неділя місяця з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а у разі зміни комендантської години - за одну годину до її закінчення. Станом на даний час зі сторони [PERSON] продовжується порушення та невиконання Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки та не відповідає на смс-повідомлення від [PERSON] , видаляє чати з їх попередніми смс-листуваннями у мобільних додатках задля майбутнього недоведення [PERSON] її порушення щодо ненадання можливості спілкування батька з дитиною, а також викликає поліцію на приїзди [PERSON] у встановлені години для участі у вихованні та спілкування батька з дитиною з метою невиконання розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради та ненадання дитині бачитись та спілкуватись з батьком. Таким чином, протягом 2022 року [PERSON] був позбавлений права на спілкування зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] . Вказують на те, що скоєння [PERSON] вказаних в заяві [PERSON] фактів домашнього насильства не підтверджено ніякими доказами, єдиним конфліктом між [PERSON] та його колишньою дружиною є те, що вже рік батько не бачився зі своєю донькою тому, що колишня дружина не надає йому даної можливості. [PERSON] вважає, що метою подання [PERSON] даної заяви до суду є ні чим іншим як мета обмеження його права на спілкування з дитиною, знайти виправдання своїх дій щодо порушення графіку спілкування з дитиною. Також вказує на те, що відповідно до сталої судової практики, наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Як зазначила [PERSON] в заяві про видачу обмежувального припису та разом зі своїм представником в судовому засіданні, після розлучення десь у другій половині травня 2021 року [PERSON] зателефонував [PERSON] на її номер телефону [NUMBER] через вайбер зі свого номеру телефону [NUMBER] і у ході розмови [PERSON] став грубити і навіть після попередження з її боку про неприпустимість грубощів та те, що вона фіксує записом розмову, не зупинився, а з використанням нецензурної лайки продовжував її принижувати. Вказує на те, що такі висловлювання в її бік колишній чоловік дозволяв собі неодноразово і раніше - під час спільного проживання, оскільки завжди вважав, що вона не має права взагалі бути у курсі його справ, при цьому вважав, що усі обов`язки по догляду за дитиною лежать тільки на ній і що її обов`язком є звітувати йому про все, що його може зацікавити, намагався нав`язати свій постійний контроль за виконанням нею даних «обов`язків». На підтвердження зазначеного заявником надано суду відеозапис даної телефонної розмови. (додаток 1). Як зазначили в судовому засіданні [PERSON] з представником, [PERSON] постійно провокує [PERSON] на конфлікт, оскільки не бажає надавати йому можливість бачитись з донькою і хоче, щоб він залишив бажання боротись можливість спілкування з дитиною. Також, на підтвердження доводів заяви [PERSON] вказує про те, що 19.04.2021 р. близько 22:00 години [PERSON] подзвонив зі свого номеру телефону на номер телефону [NUMBER] , який належить його бабусі [PERSON] , та повідомив їй, що знаходиться у під`їзді її будинку за адресою: [ADDRESS] і раптово став вимагати від неї негайного повернення обігрівача, який він колись їй надав. Після того як [PERSON] попросила його дати змогу користуватися обігрівачем ще одну ніч, оскільки не мала чим замінити його, [PERSON] став агресивним та почав лаятися нецензурними висловами на адресу [PERSON] , а потім запитав її чи є у неї поки світло. Після ще декількох нецензурних висловів з боку [PERSON] вона помітила, що світло в її помешканні відключилося. В силу поважного віку [PERSON] відразу не придала цьому значення і сказала онукові, що у неї тільки що пропало світло, але він перервав розмову та поклав слухавку. Перевіривши електричний автомат у своїй квартирі, [PERSON] вийшла до приміщення загального користування, де знаходився другий автомат, і побачила пошкоджену металеву розподільчу коробку та перерізані в ній електродроти. [PERSON] відразу зателефонувала до онука, але він не брав слухавку, після чого вона також написала йому смс-повідомлення з питанням навіщо він це наробив, але відповіді також не отримала, після чого вона зателефонувала на лінію «102» та повідомила про подію, а згодом, через декілька днів написала скаргу до Національної поліції. Пошкоджене майно та світло відновили електрики майже через добу, яку [PERSON] та [PERSON] , практично лежачий хворий, вимушені були провести у квартирі без світла та достатнього опалення. На підтвердження вказаних доводів заявником [PERSON] надано суду відзняті [PERSON] фотографії пошкодженої розподільчої коробки та перерізаних електродротів та скрін телефонного повідомлення [PERSON] щодо цієї події (додатки 2,3,4). Разом з цим, суд вважає, що вищезазначені події щодо пошкодження розподільчої коробки та перерізаних електродротів стосуються [PERSON] , а не заявника у справі [PERSON] , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, заявником не надано будь-яких доказів того, що зазначені пошкодження відбулись в наслідок дій [PERSON] . Крім того, заявник в заяві та в судовому засіданні зазначає про те, що 09.06.2021 року біля 12 години 25 хвилин [PERSON] прибув до приватного домоволодіння за адресою [ADDRESS] , де став погрожувати розправою його батьку [PERSON] , виражатися нецензурною лайкою і обзивати [PERSON] , казати, що він його провчить, після чого наніс удар ногою по воротах домоволодіння та пішов геть. На підтвердження вказаних доводів заявником [PERSON] надано суду відеозапис, який було проглянуто в судовому засіданні (додаток 5). Разом з цим, суд вважає, що вищезазначені події підтверджують наявність конфлікту між батьком [PERSON] із сином [PERSON] та не стосуються особисто заявника [PERSON] , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, вбачається, що [PERSON] у цей день було викликано працівників поліції в зв`язку з тим, що батько не надав йому можливості побачитись із донькою. Як також зазначає заявник [PERSON] , після початку опалювального сезону, десь у кінці грудня 2021 року [PERSON] став погрожувати їй, що у них багато світла, після чого прибули працівники ДТЕК і здійснили перевірку приладу обліку. Під час перевірки приладу обліку працівниками ДТЕК [PERSON] знаходився поруч та фільмував цю подію за допомогою власного мобільного телефону. Після цього, 16.01.2022 року [PERSON] переслав їй зняте ним відео і сказав, що тепер його дивиться все місто, а також побачать всі її знайомі і колеги, при цьому назвав її тупою та такою, що не знаю, що таке домашнє насильство. Згодом відео, яке їй прислав [PERSON] , таки було викладене у соціальних мережах з коментарем, що за адресою [ADDRESS] живуть крадії. На підтвердження вказаних доводів заявником [PERSON] надано суду скріншоти переписки з [PERSON] по Вайбер, а також відео з соціальних мереж (додатки 6,7,8). Разом з цим, суду не надано доказів того, що саме [PERSON] причетний до виклику працівників ДТЕК для здійснення перевірки приладу обліку за вказаних заявником обставин та не надано ніяких доказів того, що [PERSON] було розміщене в соціальних мережах будь-яке відео, зняте під час вказаної перевірки. Наданий скрін з переписки не підтверджує, що саме [PERSON] має до цього відношення. Як зазначали в судовому засіданні [PERSON] з представником, в той день [PERSON] приїхав для того, щоб побачитися з донькою, і побачив, що працівниками ДТЕК проводиться вказана перевірка. Заявник також на підтвердження своїх вимог зазначає, що з кінця грудня 2021 року [PERSON] почав в будь-який час доби відключати автомати електроживлення в будинку за адресою [ADDRESS] , де вона проживає, і завдавати психологічного тиску на неї та членів її родини, фактично знущаючись над ними таким чином. Під час раптового зникнення світла в темний час доби вона неодноразово була вимушена заспокоювати дитину або повторно вкладати її спати. Донька в силу свого віку не розуміла навіщо [PERSON] вимикає світло в будинку, а тому була сильно налякана через таку його поведінку. Приблизно 30.12.2021 року біля 21 години [PERSON] відключав живлення електроструму у їх будинку по [ADDRESS] і прийшлося виходити на вулицю, щоб ввімкнути світло, при цьому, дитина нервувала і потім не могла спокійно заснути декілька годин. В обгрунтування своїх вимог [PERSON] також вказує про те, що 04.01.2022 року біля 19 години [PERSON] відключив живлення електроструму приватного домоволодіння по [ADDRESS] , порушивши їх з дитиною спокій та змусивши виходити на вулицю в темний час доби, щоб ввімкнути світло. 06.01.2022 року біля 18 години [PERSON] знову відключив живлення електроструму приватного домоволодіння по [ADDRESS] , порушивши їх з дитиною спокій. 08.01.2022 р. вона - [PERSON] , донька [PERSON] та її дідусь [PERSON] знаходилися за адресою мешкання по [ADDRESS] . Десь о 20-37 годин з камер відеоспостереження вони побачили, що напроти їх будинку у темряві стоїть автомобіль Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , яким користується [PERSON] . [PERSON] вийшов на вулицю, підійшовши до автомобіля, запитав у [PERSON] , який був у автомобілі разом зі своєю співмешканкою [PERSON] , на кого вони тут чекають. Після чого [PERSON] на своєму автомобілі під`їхав впритул до воріт їх помешкання та почав зі своєю співмешканкою знімати [PERSON] на телефон. Вони поводилися зухвало, стали звинувачувати [PERSON] у тому, що він прописав [PERSON] і вимагати від нього негайної відповіді на їх претензії, співмешканка [PERSON] заявила, що у них все добре, а у них мабуть ні, а [PERSON] заявив, що знаходиться біля їх будинку, тому що він до неї не додзвонився і що вона обманювала його, що перебуває не вдома. Вона відразу попросила [PERSON] зайти у двір та закрила хвіртку. Згодом того ж дня, десь о 21-30 годин [PERSON] знову відключив автомат живлення електроенергії у їх будинку. 10.01.2022 року біля 22 години [PERSON] знову відключив живлення електроструму приватного домоволодіння по [ADDRESS] , порушивши їх з дитиною спокій. На підтвердження вказаних доводів заявником [PERSON] надано відео даної події, переглянуте судом (додаток 9). Разом з цим, вбачається, що заявником не надано доказів того, що саме [PERSON] здійснював при вказаних нею вище обставинах відключення живлення електроструму у будинку по [ADDRESS] . Крім того, як зазначає [PERSON] , він спілкується з другом, який є сусідом [PERSON] , приїздить до нього у гості, тому перебування автомобіля під керуванням [PERSON] біля будинку, в якому живе [PERSON] , вочевидь не може свідчити про здійснення над нею психологічного або домашнього насильства з боку [PERSON] . Крім того, суд вважає, що вищезазначені події підтверджують наявність конфлікту між батьком [PERSON] із сином [PERSON] та не стосуються лише заявника [PERSON] . Також, [PERSON] в обгрунтування своїх вимог зазначає, що 15.01.2022 року біля 15 години вона, донька [PERSON] і її дідусь [PERSON] на власному автомобілі Хендай Кона, д.з. [NUMBER] , приїхали за адресою [ADDRESS] . Залишивши автомобіль біля під`їзду вказаного будинку, вони разом піднялися до помешкання, де проживають прабабуся [PERSON] та прадідусь [PERSON] , щоб відзначити день народження останнього. Під час спілкування з рідними на її телефон [NUMBER] зателефонував [PERSON] зі свого телефону [NUMBER] та став в ультимативній формі вимагати від неї звіту де вона знаходиться та що робить. Вона відповіла йому, що знаходиться з донькою на дні народжені у його дідуся [PERSON] , але її колишній чоловік сказав, що він це знає, оскільки стежить за кожним її кроком. Після чого [PERSON] спитав скільки вона ще буде там знаходитися, на що вона відповіла йому, що не знає, на що він став казати, що чого вона повезла дитину без його дозволу та став погрожувати, що вони можуть не доїхати додому та виражатися нецензурною лайкою в її - заявниці бік, на що вона поклала слухавку. З вікна вона побачила біля під`їзду автівку Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , якою користується [PERSON] . Потім, десь о 18 годині вона разом з донькою [PERSON] та її дідусем [PERSON] вирішили їхати додому, зібрались та вийшли до автомобіля Хендай Кона, д.з. [NUMBER] , [PERSON] сів за кермо, а вона з донькою сіли позаду. Коли [PERSON] завів автомобіль, то почув сигнал спрацювання датчику повітря в колесах, по значеннях показів він побачив, що значно впав тиск у шинах. Оглянувши колеса автомобіля, вони виявили, що вони спущені і проїхали близько 300 метрів до найближчого шиномонтажу, щоб підкачати колеса. Приїхавши до зазначеного сервісу, монтер зняв спочатку переднє праве колесо та при перевірці побачив, що в ньому знаходиться біля восьми бокових проколів шилом, на задньому правому колесі він знайшов шість бокових проколів, на що монтер сказав, що ці пошкодження зроблені хворою людиною. Всі члени родини були вражені тим що сталося, зрозумівши що погрози її колишнього чоловіка є реальними, а його поведінка стала небезпечною. Донька [PERSON] також дуже переймалася цією подією і була засмучена, її дідусь [PERSON] зателефонував на лінію «102» і повідомив про подію. Прибувши тож вечора десь біля 20-50 після проведеного ремонту шин додому за адресою [ADDRESS] , при відкриванні воріт вони виявили відсутність світла у їх помешканні, виявилося, що був відключений автомат живлення. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надала докази пошкоджень шин автомобіля, записані на відео і фото, а також відеозапис події, оглянуті судом. (додаток 10-15, 16). Разом з цим, суду не надано належних та допустимих доказів того, що саме [PERSON] пошкодив шини автомобіля при вищезазначених [PERSON] обставинах, не надано доказів наявності погроз з боку [PERSON] .. Доданий заявником відеозапис про відсутність в будинку світла, зазначений як додаток 16, не стосується [PERSON] і не підтверджує вчинення ним психологічного або домашнього насильства відносно [PERSON] . Також, [PERSON] в обгрунтування вимог своєї заяви зазначає, що 19.01.2022 року вона також звернулася телефоном до поліції з приводу того, що [PERSON] 15.01.2022 року пошкодив колеса на її автомобілі та інших фактів домашнього насильства з його боку, але коли про це взнав [PERSON] , то зухвало повідомив її по телефону, що вони всі шизофреники та йому ніхто нічого не зробить, тому що в його підрозділі всі недолугі, а він самий розумний і проводити перевірку буде він сам, як працівник кадрового підрозділу поліції. На підтвердження своїх зазначених доводів [PERSON] надано суду копію її звернення до органів поліції з приводу незаконних дій [PERSON] та копію листа-відповіді ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.08.2021 року №1/2-80/103/04-2-021, які на думку суду не є належними доказами вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього насильства. (додатки 17, 18). Також, заявник [PERSON] на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства вказує на те, що 21.01.2022 року з метою забезпечення своєї безпеки від дій [PERSON] вони були вимушені поставити охоронну сигналізацію на приватний будинок по [ADDRESS] , та оновити систему відеоспостереження. 29.01.2022 року, залишивши прабабусю [PERSON] та прадідуся [PERSON] проживати тимчасово у своєму помешканні за адресою [ADDRESS] , вона спільно з донькою [PERSON] виїхала з метою оздоровлення до санаторію у м. Кремінці, попередньо письмово попередивши колишнього чоловіка. Після чого, коли вона була в дорозі, [PERSON] подзвонив на її телефон і став погрожувати, сказавши що вона пожалкує ще про це. Знаючи, що вона та донька знаходяться у відпустці по оздоровленню дитини, [PERSON] почав знущатися над [PERSON] та [PERSON] , які тимчасово залишилися проживати в їх будинку. Так, після її з донькою від`їзду, 29.01.2022 року біля 11-19 годин [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , відключив автомат живлення будинку [ADDRESS] , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у вказаному будинку. 29.01.2022 р. біля 20-19 годин [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , знову відключив автомат живлення будинку [ADDRESS] , завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у вказаному будинку. 29.01.2022 р. біля 20-32 годин [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , втретє за день відключив автомат живлення будинку [ADDRESS] , завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у вказаному будинку. 05.02.2022 р. біля 22-23 [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , залишив автомобіль неподалік біля багатоповерхових будинків, підійшов до воріт домоволодіння по [ADDRESS] , де зірвав дві камери відеоспостереження, які знаходилися під навісом над воротами, потім залив клеючою речовиною замочну скважину хвіртки, перейшов вулицю і на електроопорі відключив автомат живлення їх будинку, заливши його також клеючою речовиною, завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у будинку. Після цих дій [PERSON] зателефонувала на лінію «102» та повідомила про подію, а прибувший наряд поліції зафіксував вказані факти. 06.02.2022 року біля 02-12 годин [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , відключив автомат живлення будинку [ADDRESS] , завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у вказаному будинку. Після чого бабусею [PERSON] було здійснено повідомлення про вказану подію на лінію «102». 07.02.2022 року біля 18-33 годин [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , відключив автомат живлення будинку [ADDRESS] , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у вказаному будинку. 07.02.2022 р. біля 21-37 годин [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , відключив автомат живлення будинку [ADDRESS] , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у вказаному будинку. 09.02.2022 р. біля 23-35 годин [PERSON] , прибувши на автомобілі марки Фіат Пунто д.з., [NUMBER] , відключив автомат живлення будинку [ADDRESS] , тим самим завдавши психологічних страждань своїй бабусі [PERSON] та своєму дідусю [PERSON] , які в цей час перебували у вказаному будинку. Враховуючи похилий вік, а також погіршення психоемоційного та фізичного стану, викликані знущаннями її онука [PERSON] , [PERSON] вже не могла виходити на вулицю, а тому електропостачання у будинку було ввімкнено тільки наступної доби 10.02.2022 року об 11 годині ранку електриком, який прибув на виклик [PERSON] . Заявник зазначає, що таким чином, на протязі з 29 січня 2022 року по 09 лютого 2022 року у вказані періоди часу [PERSON] завдавав фізичних та психологічних страждань членам її родини, багаторазово вимикаючи електропостачання до будинку [ADDRESS] . При цьому його бабуся [PERSON] була вимушена по декілька разів виходити посеред ночі на вулицю у мінусову температуру та вмикати електропостачання до будинку, оскільки з відключенням енергопостачання відключалося і опалення, а дідусь [PERSON] , який майже не пересувався на той час без сторонньої допомоги, вимушений був залишатися один в будинку у повній темряві. Після їх з донькою повернення до постійного місця проживання 22.02.2022 року біля 23-48 години [PERSON] знову відключив живлення електроструму будинку по [ADDRESS] , порушуючи їх з дитиною спокій. 24.02.2022 року біля 00-09 години [PERSON] знову відключив живлення електроструму будинку по [ADDRESS] , порушуючи їх з дитиною спокій. На підтвердження вищевказаних обставин заявником [PERSON] надано суду записи з камер відеоспостереження, скріншоти переписки з [PERSON] та скріншотами про відключення електроенергії з охоронної системи будинку, які були оглянуті судом. (додатки 19-51). Разом з тим, суд вважає, що вищезазначені події стосуються [PERSON] та [PERSON] , а не особисто заявника у справі [PERSON] , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, заявником [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що саме [PERSON] було зірвано камери відеоспостереження за адресою [ADDRESS] , було залито клеючою речовиною замочну скважину хвіртки та автомат живлення електропостачання у вказаному будинку, а також було здійснено неодноразове відключення автомат живлення електропостачання. [PERSON] в заяві та в судовому засіданні на підтвердження своїх вимог також зазначає, що через деякий час, коли вона вимушено звернулася до [PERSON] з приводу реєстрації місця проживання їх доньки за адресою її фактичного проживання, [PERSON] відмовив їй, не вказавши ніяких причин, внаслідок чого вона змушена була звернутися до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідним позовом, що викликало у [PERSON] негативну реакцію, і він продовжив робити неможливим нормальне життя її та її родини, а саме став знову розпитувати її колег про її присутність чи відсутність на роботі, коли вона зайшла до університету та коли знаходилася на лікарняному, розповсюджувати про неї плітки. Надавав колезі по роботі [PERSON] записи телефонних розмов та розповідав йому яка вона падка жінка та те, що вона спить з ким попало і де попало, що продовжувалось фактично до червня 2022 року. 07.06.2022 року біля 19-30 годин під час несення служби у добовому наряді на КПП №2 ДДУВС, що знаходиться у [ADDRESS] , вона вийшла на [ADDRESS] по воду та побачила автомобіль [PERSON] марки Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , після чого [PERSON] вибіг з автомобіля та почав її знімати на мобільний телефон, кажучи, що ось я тебе і впіймав, при цьому на пасажирському місці автомобіля знаходилася його співмешканка [PERSON] , яка також вела запис на свій телефон. Вона забрала воду та пішла до приміщення КПП, а вже на слідуючий день їй подзвонили курсанти та повідомили, що в інстаграм на сайті їх університету з`явилася негативна інформація відносно неї начеб-то від імені [INFO], який звертається як небайдужий громадянин до керівництва університету і просить звернути увагу та пояснити чому викладач кафедри адміністративного права старший лейтенант поліції [PERSON] , знаходячись 07.06.2022 року в добовому наряді КПП 2, самовільно залишила територію несення служби та поїхала за місцем своєї реєстрації [ADDRESS] , де перебувала до 20:30 години, та інші неправдиві відомості про неї. В наслідок цього вона, будучи впевненою в тому, що це міг зробити тільки її колишній чоловік [PERSON] , враховуючи його поведінку, була змушена звернутися до правоохоронців для захисту своїх прав і, як наслідок, 22.07.2022 року відділенням поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате розслідування за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 182 КК України, по кримінальному провадженню №12022046650000451, по якому вона визнана потерпілою. На підтвердження зазначеного [PERSON] надала суду скан-копію посту з сайту Інстаграм та Витяг про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (додаток 52, 53). Разом з цим, заявником [PERSON] не надано доказів того, що саме [PERSON] розмістив в інстаграм на сайті їх університету відносно неї негативну інформацію за вказаних нею обставин і факт звернення з цього приводу заявниці до правоохоронних органів не є належним доказом цього за відсутності результатів проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Крім того, в обгрунтування вимог заяви щодо необхідності видання обмежувального припису [PERSON] в заяві та в судовому засіданні також вказує на те, що 17.06.2022 року біля 10 ранку [PERSON] вийшов з будинку по [ADDRESS] , щоб винести сміття на вулицю і побачив напроти їх будинку автомобіль Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Коли [PERSON] відніс сміття та зайшов до дому, він передивився записи з камер спостереження і побачив, що автомобіль [PERSON] перемістився за кіоск, котрий розташований напроти двору, та знаходився там. Щоб уникнути будь-яких провокацій з боку [PERSON] , оскільки у цей день у нього був день народження, [PERSON] передзвонив командиру [PERSON] - керівнику полку Дніпро-1 полковнику поліції [PERSON] , який повідомив про те, що [PERSON] на службі не знаходиться (це був робочий день - п`ятниця), після чого [PERSON] повідомив про переслідування на лінію «102», після чого через 30-40 хвилин автомобіль під керуванням [PERSON] поїхав. Також вказує на те, що 05.07.2022 р. біля 18 години [PERSON] пішов на вулицю поливати газонну траву біля будинку [ADDRESS] та побачив автомобіль Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , який на низькій швидкості їхав по вулиці, після цього [PERSON] продовжив роботу, але через десь 15 хвилин знов побачив вказаний автомобіль, який рухався по вулиці на мінімальній швидкості у тому ж напрямку, рухаючись вочевидь по колу. Після цього, [PERSON] зайшов до подвір`я щоб не наражати себе на небезпеку. 25.07.2022 року біля 18-15 годин [PERSON] поїхав на автомобілі Хендай Кона, д.з. [NUMBER] , купити піцу, припаркувавши автомобіль біля закладу «Піцца Дей», що розташований по [ADDRESS] , зайшов всередину та, замовивши піцу, став чекати. Через декілька хвилин він помітив як напроти закладу, де він знаходився, припаркувався автомобіль Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , з якого ніхто не виходив. Після 15-20 хвилин очікування [PERSON] забрав піцу та вийшов на вулицю, автомобіль [PERSON] продовжував стояти. Коли [PERSON] сів у свій автомобіль і від`їхав, то побачив як за ним також рухається вказаний автомобіль [PERSON] . Приїхавши за адресою проживання, тобто на [ADDRESS] , [PERSON] на власному автомобілі зупинився біля воріт, автомобіль [PERSON] також під`їхав та зупинився. [PERSON] підійшов до автомобіля Фіат Пунто і побачив свого сина за кермом та його співмешканку [PERSON] , яка сиділа поруч на пасажирському сидінні. [PERSON] запитав, що вони хотіли і чому вони їздять за ним по місту, але ті, сидячи в автомобілі, усміхалися і нічого не відповідали. [PERSON] спробував виїхати назад, але автомобіль [PERSON] не від`їжджав, перегородивши йому шлях, тоді [PERSON] знову запитав, що вони хотіли, але ніякої відповіді не отримав. Після цього [PERSON] зайшов до подвір`я свого приватного будинку та розповів їй про цю подію. Згодом після цього хвилин через 20 до неї зателефонував працівник патрульної поліції та повідомив, що їх викликав [PERSON] і що вона начебто не дає йому бачитися із дитиною. Вона запросила цього працівника поліції додому, де він поговорив з донькою [PERSON] і пересвідчився у зворотному. Після того, як працівник поліції пересвідчився у тому, що дитина не хоче виходити до батька, вона пояснила працівнику поліції, що неодноразово пропонувала [PERSON] зайти в будинок, щоб поспілкуватися і налагодити контакт з дитиною, однак [PERSON] завжди відповідав, що його та його дружину це не влаштовує і заходити до будинку він не бажає, а вона повинна «предоставить» йому дитину. Після чого працівник поліції порекомендував їй звернутися з письмовою заявою про домашнє насильство, а сам пообіцяв провести профілактичну бесіду з [PERSON] . На підтвердження зазначених доводів [PERSON] надала суду відеозапис переслідування та дій [PERSON] (додаток 54,55,56,57,58) Разом з тим, суд вважає, що вищезазначені доводи щодо переслідування, за твердженням заявниці, стосуються [PERSON] , а не особисто заявника у справі [PERSON] , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, вбачається, що 25.07.2022 це був понеділок, а саме день, який був визначений Розпорядженням Адміністрації Шевченківської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року в період з 16 год. 45 хв. до 20 годин для участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною. За твердженням [PERSON] з представником, [PERSON] приїхав у вказаний визначений Розпорядженням день побачитися з дитиною, в чому йому не було надано можливості, що підтверджується і змістом заяви [PERSON] . Крім того, як зазначає [PERSON] , його шлях на роботу та в гості до друга проходить повз будинку, де живе [PERSON] , що не спростовано, тому ці доводи не можуть бути належним підтвердженням необхідності видання відносно нього обмежувального припису. Також [PERSON] на підтвердження видання обмежувального припису відносно [PERSON] в заяві та в судовому засіданні посилається на те, що [PERSON] [INFO], тобто на її день народження, зненацька біля 10 години зателефонував їй зі свого телефону [NUMBER] . При цьому вона, спитавши доньку [PERSON] чи буде вона спілкуватися з батьком, отримала відмову і не стала брати слухавку, оскільки, враховуючи дії її колишнього чоловіка, вона намагалась з ним взагалі ніяк не спілкуватися, щоб не отримувати від нього погрози, приниження і не наражати себе на небезпеку. А вже о 10:24 годин, вкотре переслідуючи мету знущання над нею та донькою, у її день народження, на номер телефону [NUMBER] , що належить [PERSON] , прийшло повідомлення на вайбер від незнайомого номеру [NUMBER] , відкривши яке він побачив її фото у рамочці з чорною стрічкою та написом: «помним, любим, скорбим». Такими діями [PERSON] призвів до пригніченого психоемоційного стану дитини та її у святковий день. На підтвердження вказаних доводів [PERSON] надано суду сканкопію своєї фотокартки (додаток 59). У судовому засіданні [PERSON] з представником заперечували надіслання [PERSON] фото у рамочці з чорною стрічкою та написом на будь-який телефон. Вбачається, що доказів того, що саме [PERSON] [INFO] було направлено таке фото з написом на телефон [PERSON] суду не надано. Як вказує також [PERSON] в заяві та в судовому засіданні, 10.08.2022 року вона написала скаргу за місцем роботи [PERSON] до ГУНП України в Дніпропетровській області для проведення службової перевірки відносно нього як працівника поліції, за викладеними нею у скарзі фактами сімейного насильства, після чого в той же день ввечері десь близько 21-30 годин [PERSON] шляхом відкриття хвіртки проник до приватного подвір`я за адресою: [ADDRESS] , пошкодив вікно приватного будинку за вказаною адресою і застосував невідомий димовий пристрій, що спричинило задимленість всередині приміщення та на подвір`ї, внаслідок чого [PERSON] та [PERSON] , які знаходилися у будинку, отримали сильний шок та були на деякий час дезорієнтовані. Після чого бабуся [PERSON] , прийшовши до тями після того, як вона почула шум розбитого вікна та побачила дим, вибігла на вулицю та побачила як від двору від`їжджає автомобіль Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , яким користується її онук [PERSON] . За фактом нападу [PERSON] було повідомлено на лінію «102» та викликано працівників поліції на місце події, котрі по прибуттю зафіксували даний факт, а згодом за даним фактом були внесені відомості і до Єдиного реєстру досудових розслідувань по двом кримінальним провадженням №12022041570000396 та №12022046570000203. Також про дану подію вона - [PERSON] невідкладно поінформувала безпосереднього керівника підрозділу, в якому служить [PERSON] , а вже на наступний ранок, тобто 11.08.2022 року о 8 годині ранку він написав їй повідомлення, де запитував, прикидаючись начебто нічого не сталося, чого вона не беру від нього слухавки та як почувається донька [PERSON] , вдаючи піклування за дитиною. На підтвердження вказаних доводів [PERSON] надала суду скрін- повідомлення [PERSON] з вайбера та Витяги про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (додаток 60,61, 62). [PERSON] в судовому засіданні заперечував свою причетність до події, яка вказана заявником. Суд вважає, що заявником [PERSON] не надано доказів того, що 10.08.2022 року саме він проникнув до приватного подвір`я за адресою: [ADDRESS] , пошкодив вікно приватного будинку і застосував невідомий димовий пристрій, що спричинило задимленість всередині приміщення та на подвір`ї. Крім того, зазначені доводи щодо переслідування стосуються [PERSON] та [PERSON] , а не особисто заявника у даній справі [PERSON] , оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Крім того, факт звернення з цього приводу заявниці до правоохоронних органів не є належним доказом вини [PERSON] у вчиненні вказаних дій за відсутності результатів проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Зі змісту смс-повідомлення вбачається, що [PERSON] хвилюється про те, що не бачить доньку. Як зазначає заявник [PERSON] в заяві та в судовому засіданні, 12.08.2022 року біля 12 години від [PERSON] на її - [PERSON] телефон по вайберу знов прийшло повторне повідомлення про те, що він начебто дзвонив та вона не брала телефон, а він не знає що з донькою, хоча ніяких дзвінків від нього їй до цього так і не було. Заявник зазначає про удавану опіку [PERSON] над донькою, яка використовується ним для здійснення утримання повного контролю за її - [PERSON] особистим життям після їх з ним розлучення та продовження здійснення психологічного насилля над нею та її родичами за допомогою маніпулювань його статусом батька. [PERSON] неодноразово у зухвалій формі вказував їй, що її роль зводиться лише до передачі слухавки дитині, а її він не вважає навіть за матір та взагалі ніким. В свою чергу, вона неодноразово запитувала у дитини про її бажання поспілкуватися з батьком у випадку якщо він зателефонує, на що завжди отримувала від доньки категоричну відмову. Зі слів доньки [PERSON] її спонукав говорити те, що хоче від неї почути, при цьому записував її на камеру свого телефону, принижував перед нею її - [PERSON] . Після чого донька довго знаходилася у подавленому психоемоційному стані та почувалася пригніченою. Зараз через неадекватну поведінку [PERSON] донька має страх зустрічі з ним та навіть зайвий раз боїться виходити на вулицю, бо знає що батько завжди слідкує за їх будинком. За її заявою за фактами домашнього насильства з боку [PERSON] було розпочате кримінальне розслідування за ст. 126-1 КК України у кримінальному провадженні 12022046650000451, по якому вона визнана потерпілою. На підтвердження зазначених доводів заявником [PERSON] надаю суду відеозапис їх телефонної розмови, де, за твердженням заявника, записане спілкування [PERSON] з батьком, а також Витяг про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню (додаток 63, 64). Прослухавши запис, суд вважає, що зміст даної розмови не підтверджує фактів домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON] , або дитини, та не може бути підставою для задоволення заяви про видання обмежувального припису. Крім того, факт звернення з цього приводу заявниці до правоохоронних органів не є належним доказом вини [PERSON] у вчиненні вказаних дій за відсутності результатів проведення досудового розслідування у порядку, передбаченому чинним законодавством України. [PERSON] також в заяві зазначає, що раніше вона просила [PERSON] вирішувати питання участі у вихованні дочки законним шляхом - у суді, оскільки не приховувала, що з розпорядженням адміністративного органу про визначення часу для його спілкування з донькою не погоджується з об`єктивних причин, оскільки при його винесенні грубо порушувалися вимоги пункту 73 Постанови КМУ від 24 вересня 2008 р. № 866, а саме: працівники служби у справах дітей не проводили бесіду з родичами дитини, до уваги не бралися та взагалі навіть не з`ясовувалися факти вчинення домашнього насильства в присутності дитини, прихильність дитини та її психоемоційний стан, інші вагомі обставини, та розпорядження винесено на підставі навіть невірного пункту Постанови - 72. На підтвердження вказаних доводів [PERSON] надала суду копію Розпорядження №260-р від 27.09.2021 року (додаток 65). Судом встановлено, що [PERSON] , яка вказує про свою незгоду із розпорядженнями про визначення часу для спілкування [PERSON] з донькою, Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 260-р від 27.09.2021 року «Про право на участь у вихованні дитини» та Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини», якими визначалися години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , не були оспорені в порядку, передбаченому чинним законодавством України. З тексту вказаних Розпоряджень вбачається, що вони винесені в зв`язку із зверненням [PERSON] до органу опіки і піклування для встановлення йому графіку спілкування з дитиною, з посиланням на перешкоджання йому [PERSON] у спілкуванні з донькою. Як зазначає [PERSON] , у своїх заявах до правоохоронних органів за місцем роботи [PERSON] вона звертала особливу увагу на те, що з моменту винесення Розпорядження від 27.09.2021 року і надалі [PERSON] постійно не використовував відведений йому час для побачень з дитиною, що виражалося у тому що у визначені Розпорядженням дні та години він не з`являвся для зустрічей з дитиною, але постійно слідкував за нею - [PERSON] і переслідував в інші дні та години. Після чого [PERSON] , з метою виправдання себе, став активно удавати, що вона та інші члени її родини уникають спілкування з ним не через вчинюване ним щодо них систематичне домашнє насильство, а виключно через небажання надавати йому можливості для спілкування з дитиною. І зараз [PERSON] намагається всіма шляхами приховати його насильницькі дії щодо неї та інших членів її родини, що призвели до неможливості стосунків між ним та його рідними - донькою, батьком, бабусею та дідусем. Особливо після написання нею заяв до правоохоронних органів та за місцем його роботи і притягнення [PERSON] за результатами проведеного службового розслідування до дисциплінарної відповідальності, він всіляко намагається створити враження простого побутового конфлікту, який виник через дитину, для уникнення більш серйозної відповідальності. При цьому, [PERSON] продовжує постійно її переслідувати, веде систематичне приховане та явне спостереження за будинком, в якому вона проживає, за місцем її роботи та її переміщеннями, принижує її і членів її родини при першій нагоді. В судовому засіданні [PERSON] з представником заперечували проти вищевказаних доводів [PERSON] , посилаючись на їх бездоказовість. Натомість, судом встановлено, що [PERSON] не зверталась до відповідного органу опіки та піклування з заявами на порушення [PERSON]. встановленого Розпорядженнями графіку спілкування з дитиною та про здійснення ним домашнього насильства чи психологічного тиску відносно їх доньки [PERSON] . [PERSON] у заяві в обгрунтування своїх вимог також вказує на те, що 18.08.2022, 04.09.2022 року [PERSON] на своєму автомобілі Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , стежив за будинком, в якому вона проживає, тобто в день, що не передбачений для побачень з дитиною. 05.09.2022 року [PERSON] в денний час приблизно о 10-11 годині стежив за нею та переслідував її на своєму автомобілі Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] . Після чого під`їхав до місця її роботи, де вона почала паркуватися, почав знімати її на телефон, вона почала знімати його у відповідь. В автомобілі [PERSON] знаходився невідомий, який прикрив вікно автомобіля, після того як зрозумів що вона його помітила. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надала суду відео подій, які проглянуті судом. (додаток 66,67, 68, 69, 70). Разом з цим, вказані доводи, за відсутності доказів здійснення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , на думку суду, не можуть бути підставою для задоволення заяви про видання обмежувального припису. З переглянутого в судовому засіданні відеозапису не видно, що автомобіль, який проїхав по вулиці, де розташований будинок, в якому проживає [PERSON] , є саме автомобіль Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , яким зазвичай керував [PERSON] . Щодо доводів [PERSON] про те, що [PERSON] під`їхав до місця її роботи, де вона почала паркуватися, і почав знімати її на телефон, з переглянутого фрагменту відео вбачається, що [PERSON] каже [PERSON] , що він їхав, побачив її машину, зупинився спитати де його донька, питав, чого [PERSON] не відповідає його дзвінки, не дає бачитись з дитиною, що він її не переслідує. Тобто, із проглянутого відео не вбачається ознак психологічного або домашнього насильства з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] , а вбачається зацікавленість батька бичитися з дитиною, його бажання спілкуватися з донькою. Також, [PERSON] в обгрунтування своїх вимог заяви про видання обмежувального припису зазначає, що 09.09.2022 року, яке не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] написав їй у вайбер про те, що він він тілько що телефонував їй поговорити з донькою, спитав як справи у [PERSON] та скільки вона буде обмежувати пересування дитини. На підтвердження чого надано суду скрін переписки (додаток 71). Разом з цим, суд вважає, що зазначена переписка не є доказом вчинення [PERSON] відносно [PERSON] домашнього або психологічного насильства, оскільки її зміст не підпадає під ознаки домашнього або психологічного насильства, визначеного Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». У заяві про видачу обмежувального припису та в судовому засіданні [PERSON] на підтвердження своїх вимог також зазначила, що 10.09.2022, 11.09.2022, 14.09.2022 року [PERSON] на своєму автомобілі Фіат Пунто, д.з. [NUMBER] , стежив за будинком, в якому вона проживає. Після того, випадкового виявлення стеження [PERSON] почав вести відеозйомку. 15.09.2022 року [PERSON] знову написав їй у вайбер, щоб виправдати вчорашню подію з викриттям його стеження разом з невідомою особою за будинком, із змісту повідомлення вбачається, що він питає як справи у [PERSON] , чому її ( [PERSON] ) співмешканець [PERSON] ходить, знімає автомобіль, коли він приїздить побачити доньку, що вона 9 місяців обмежує права [PERSON] у побаченні з ним. Вранці 16.09.2022 року [PERSON] знову приховано слідкував за будинком, а відразу після того, як вона виїхала на роботу, написав їй у вайбер: «Слухай горемати! Ти чого залишила дитину і уїхала?? Для чого ти його доньку залишила на свого співмешканця?». Того ж дня 16.09.2022 року в додатку «[INFO]» вона помітила, що [PERSON] записав її номери телефонів та номер телефону його батька [PERSON] під образливими назвами, оскільки знав що вона користується цим додатком і таким чином побачить образи у свій бік. На підтвердження зазначених доводів [PERSON] суду надано відео події (додаток 72, 73, 74, 75, 76, 77,78), які переглянуті судом в судовому засіданні. В судовому засіданні [PERSON] заперечував, що у зазначені дні він стежив за будинком, в якому проживає [PERSON] та вважав, що знаходження автомобіля під його керуванням на вказаній вулиці не є доказом психологічного насильства, оскільки по цій вулиці він їздить на роботу та в гості до свого друга. Крім того, вбачається, що дні - 11.09.2022, 14.09.2022 року є саме тими днями тижня, які визначені вищевказаним Розпорядженням Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради для спілкування [PERSON] з донькою [PERSON] . [PERSON] також вказує на те, що 19.09.2022 року з закордону приїхала її мати, щойно вона зайшла до будинку, в якому вона - [PERSON] проживає, на її телеграм надійшло повідомлення від невідомого контакту « [PERSON] » з текстом нецензурного змісту, таким чином вона зрозуміла, що [PERSON] знову приховано стежить за будинком. На підтвердження зазначеного [PERSON] надано суду відео повідомлення у телеграм (додаток 79). В судовому засіданні [PERSON] заперечував надіслання ним повідомлення зазначеного заявницею змісту. Суд вважає, що заявником [PERSON] не надано доказів надіслання 19.09.2022 року на її телеграм [PERSON] повідомлення з текстом нецензурного змісту. [PERSON] також в заяві про видання обмежувального припису вказує на те, що 22.09.2022 року [PERSON] , який щойно від державного виконавця дізнався про рішення суду про стягнення з нього коштів на її користь, написав їй у телеграм повідомлення, в якому, зокрема, питав де [PERSON] , що він телефонував і чому вона не відповідає. Того ж дня, 22.09.2022 року ввечері [PERSON] надіслав на телефон свого батька [PERSON] повідомлення, в якому просив сказати своїй дружині [PERSON] , щоб телефон взяла, він хоче дізнатись як у [PERSON] справи. На підтвердження зазначеного [PERSON] надати суду скріни переписки (додаток 80, 81,82). Разом з цим, суд вважає, що з наданого вбачається, що [PERSON] намагається дізнатися про стан своєї доньки, яку не мав можливості побачити а тому зміст цієї переписки не може свідчити про вчинення ним психологічного насильства. Також, [PERSON] у заяві зазначає, що 24.09.2022 року в районі 15 години дня автомобіль [PERSON] близько двох годин знаходився біля будинку, в якому вона проживає. Як виявилося, в автомобілі знаходилася і слідкувала за будинком співмешканка [PERSON] . [PERSON] , що з`ясувалося після виклику на місце поліцейських. На підтвердження зазначеного [PERSON] надала суду відео події (додатки 83,84,85). Суд вважає, що зазначені заявником обставини не можуть бути підставою для задоволення заяви про видання обмежувального припису, оскільки не доводять вчинення [PERSON] домашнього або психологічного насильства відносно [PERSON] , оскільки перебування зазначеного автомобіля біля будинку не підтверджує факт стеження за нею, крім того, [PERSON] не надано доказів того, що вона в цей час перебувала у вказаному будинку, крім того, як зазначає сама заявниця, в автомобілі перебував не [PERSON] , а [PERSON] , що підтверджується відеозаписом. Також, [PERSON] у заяві зазначає, що 08.10.2022 року у суботу ввечері, яка не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] прибув до будинку, в якому вона проживає, поводився неадекватно, стукав у ворота, дратував собак, показував у камеру відеоспостереження непристойні знаки. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надано суду відео події додаю (додаток 86, 87). Також, [PERSON] у заяві зазначає що в п`ятницю 14.10.2022 року, яка не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 20.10.2022 року в четвер, який не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 26.10.2022 року [PERSON] слідкував за будинком, потім на своєму автомобілі прослідував за автомобілем, в якому вона переміщувалась, а коли зрозумів, що його помітили, поїхав геть. 31.10.2022 року приблизно з 12:30 до 13:30 годин [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надано суду фото події додаю (додаток 88,89, 90, 91, 92). Як зазначив [PERSON] в судовому засіданні, по вказаній вулиці він їздить на роботу та до свого товариша, який проживав по сусідству. О 8 годині ранку 06.11.2022 року [PERSON] написав на вайбер на її номер телефону, що виїжджає забрати доньку, мотивуючи це тим, що сьогодні його день, хоча це було не так. В той день [PERSON] більше не писав, не дзвонив та до будинку не приїжджав. А вже наступного дня 07.11.2022 року [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надано суду скрін переписки, відео події (додаток 93, 94, 95) [PERSON] у своїй заяві зазначає, що 08.11.2022 року у вівторок, який не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 09.11.2022 року [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 12.11.2022 року, який не є днем, визначеним Рішенням для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. 15.11.2022 року, який не є днем, визначеним для участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надано суду відео цих подій додаю (додаток 96, 97). [PERSON] у заяві про видання обмежувального припису зазначає, що 16.11.2022 року [PERSON] біля місця її роботи знову проколов шини на автомобілі, яким вона користується. У зв`язку з чим вона вимушена була викликати поліцію і написати відповідну заяву. Після чого, того ж дня, розуміючи, що тепер додому вчасно вона повернутися через прокол шин не зможе і в цей час знаходиться біля автомобіля з проколотими шинами, [PERSON] знову слідкував за будинком, в якому вона проживає. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надано суду відео та фото події (додаток 98). В судовому засіданні [PERSON] заперечував те, що 16.11.2022 року він проколов шини на автомобілі, яким керувала [PERSON] . Вбачається, що [PERSON] не надала суду доказів того, що саме [PERSON] проколов шини на автомобілі, яким керувала [PERSON] , при вказаних нею обставинах. [PERSON] також вказує, що 20.11.2022 року [PERSON] написав, що їде за донькою, але в той день знову ж таки не приїжджав і більше не дзвонив та не писав їй, на підтвердження чого надала скріни переписки (додаток 99). Також, [PERSON] в обгрунтування вимог заяви зазначає, що 21.11.2022 року [PERSON] раптово написав, що він під`їхав та щоб вона виводила доньку [PERSON] . Вона - [PERSON] попросила [PERSON] вийти подивитися чи є хтось біля воріт, тому, що коли вона за кілька хвилин до отримання повідомлення від [PERSON] заїжджала у двір, ні машини [PERSON] ні його самого біля будинку не бачила. Після того, як [PERSON] вийшов та повернувся, він сказав, що на вулиці нікого немає та те, що він цей факт зафіксував на телефон. Відразу після цього вона отримала від [PERSON] повідомлення з питанням чого виходив її співмешканець [PERSON] та знімав. Далі почалися безперервні дзвінки з номеру телефону [PERSON] на її номер телефону, які тривали протягом однієї години, а також повідомлення від [PERSON] , в яких він стверджував, що стоїть біля будинку та чекає, але згідно камер відео нагляду біля будинку взагалі нікого не було. Вже після того як всі дзвінки та повідомлення від [PERSON] припинилися вона побачила на камері як [PERSON] приблизно через 45-50 хвилин після того, як він перестав їй дзвонити, під`їхав до будинку, в цей момент отримала ще один дзвінок від нього, та через деякий час поїхав. На підтвердження викладеного надано відео події та скріни переписки (додаток 100). [PERSON] також зазначає, що в ніч з 23.11.2022 року на 24.11.2022 року, користуючись блекаутом і непрацездатністю камер спостереження через відсутність світла, [PERSON] зрізав їх на будинку по [ADDRESS] , про що була написана відповідна заява до поліції. На підтвердження вказаного [PERSON] долучено фото заяви та до поліції та відео події (додаток 101). В судовому засіданні [PERSON] заперечував зрізання ним камер спостереження на будинку по [ADDRESS] . Суд вважає, що заявником [PERSON] не надано доказів того, що саме [PERSON] зрізав камери відеоспостереження з будинку по [ADDRESS] в ніч з 23.11.2022 року на 24.11.2022 року. [PERSON] також зазначає, що 1 грудня 2022 року вона зайшла в магазин за покупками, [PERSON] зайшов за нею та почав її знімати, вона почала знімати його у відповідь. На прохання не переслідувати її сказав, щоб вона поплакала, вимагав щоб вона брала від нього слухавку, звинувачував у тому, що вона проживає і прописана у будинку його батька [PERSON] (додаток 102). Також, на підтвердження доводів [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його сином. [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі спочатку жили окремо, а потім проживали в будинку за адресою [ADDRESS] , де також проживав він зі своєю дружиною [PERSON] [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Під час їх проживання за вказаною адресою він бачив, що у [PERSON] виникали приступи агресії до [PERSON] та до його матері, він нецензурно лаявся, хапав [PERSON] за шию, ніколи не вибачався, бив кулаками автомобіль [PERSON] . З 2018 року [PERSON] почав спілкуватися з [PERSON] , додому приходив вранці, дитиною не займався, відносно нього висловлювався нецензурною лайкою. Після розлучення з чоловіком його невістка [PERSON] з онукою [PERSON] залишились проживати за адресою [ADDRESS] разом з ним та його дружиною [PERSON] . [PERSON] почав компроментували його - [PERSON] перед його дружиною [PERSON] (своєю матір`ю), через що вони розлучились і [PERSON] змінила місце проживання. [PERSON] стежив за ним, ображав його. Був випадок, коли він - [PERSON] , [PERSON] та дитина [PERSON] уїхали на відпочинок і його батьки похилого віку залишились на час їх відсутності проживати за вищевказаною адресою, і [PERSON] відключав світло в будинку по два рази на ніч, що було видно по відеозаписам. Був випадок, коли він - [PERSON] , [PERSON] та дитина [PERSON] поїхали вітати з днем народження діда, [PERSON] почав часто телефонувати, питати чого туди поїхали, коли вони вийшли на вулицю, побачили, що колеса на їх автомобілі проколоті в декількох місцях. [PERSON] вимагав у своєї бабусі повернути обігрівач та вимикав електроенергію за місцем проживання своїх бабусі та дідуся по [ADDRESS] . Він на своєму автомобілі переслідував їх, знімає на відео, викликає працівників поліції та каже, що ми йому не даємо бачитись з дитиною, б`є ногами по їх воротам за місцем їх проживання, в зв`язку з чим він також викликав працівників поліції; [PERSON] допускає відносно них психологічне насильство, залякує їх, погрожує по телефону, не дає спокою ні вдень ні вночі. Дитина - [PERSON] не хоче до нього виходити та з ним бачитись. Свідок також зазначив, що він колишнім свекром [PERSON] , вони разом з нею та дитиною їздять в санаторій МВС на відпочинок, мають там пільги, вони не перебувають у відносинах як чоловік та жінка. Вони разом допомагають його батькам, які мають похилий вік, є однією родиною, також вони відвідують будинок у с.Дороганівка. Він вважає, що між [PERSON] та [PERSON] не існує спору про спілкування з дитиною, [PERSON] просто не може відчепитись від колишньої дружини, а їй більше ніде жити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є бабусею [PERSON] та матір`ю його батька [PERSON] , вона проживає зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 17.04.2021 року [PERSON] приїхав до неї та став вимагати повернути обігрівач, він був агресивний. Вона його в квартиру не впустила, говорила по телефону і в цей час пропало світло, дверцята щитової були зламані. 19.04.2021 року також були зламані дверцята щитової за її місцем проживання, вона зателефонувала в ДТЕК.17.01.2022 року коли її син [PERSON] був у них в гостях, [PERSON] проколов шини на його автомобілі. Коли [PERSON] уїхав відпочивати з [PERSON] , дитиною та друзями, вона - свідок зі своїм чоловіком на час їх відсутності були у них у будинку по [ADDRESS] , і [PERSON] вночі неодноразово відключав електроенергію у будинку, вона його пізнала по відео з відеокамер, вони були тривалий час без світла та тепла. Також він в одну з ночей залив двері клеєм і вона їх не могла відкрити, він зірвав відеокамери біля будинку, вона це не бачила, але крім цього нікому це було зробити. Таким чином, два тижня вона перебувала в нервовій напрузі, у неї погіршилося самопочуття, була гіпертонічна криза. Коли вони з чоловіком уїхали в село, 10.08.2021 лягли спати, почули стуки у двері, побачили вогонь та почули шипіння, у веранді випало скло, вона на вулиці побачила [PERSON] автомобіль, хвіртка була відкрита. В будинку був дим і поліція знайшла димову шашку, про що вона заявила в поліцію, у неї почалась панічна атака. Свідок зазначила, що був час, коли [PERSON] 4 місяця жив у неї, він дуже погано відносився до неї відносився, казав погані слова на батька та [PERSON] , вона - свідок з ним лаялись і він пішов. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 07.06.2022 року [PERSON] була в добовому наряді, вона була у форменому одязі та зі зброєю, несла службу на КП-2 на території Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, де спостерігала за особами, що заходять на територію університету. Вона вийшла в свій автомобіль взяти воду, а там її колишній чоловік [PERSON] вийшов зі свого автомобіля, став кричати, на сайті згодом з`явилось відео цього. Вона вернулась на службу, плакала. Також був випадок, що на автомобілі [PERSON] порізали колеса, вона не може стверджувати, що їх порізав [PERSON] . [PERSON] часто викликав поліцію з причини того, що [PERSON] невірно паркувалась, на телефон пише їй знущальні тексти повідомлень, про те, що вона шльондра, веде непристойний спосіб житті, вона показувала їй переписку та казала, що перебуває в постійному стресі. Вона особисто не чула як кричав [PERSON] і не пам`ятаю, щоб вона його знімала. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] через опікунську раду вирішують питання про спілкування батька з дитиною. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що в 2018-2019 роках він працював в.о.завідувача кафедрою адміністративного права та адміністративної діяльності Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, де працювала [PERSON] . Йому декілька разів телефонував її чоловік та повідомляв, що у них конфлікти, просив посприяти у налагодженні відносин, при цьому погані слова про неї не говорив, казав, що вона не дає йому спілкуватись з дитиною, прислав йому аудіозапис, на якому була записана обоюдна лайка. Вона сказала, що такого, про що він говорить, у них немає, вона позитивно характеризується як викладач, я просив її розібратися в своїх сімейних справах та уникати спілкування з [PERSON] .. Йому відомо, що колись у неї на стоянці прокололи шини на автомобілі, вона вважає, що це зробив [PERSON] , але доказів цього немає. Колись на офіційному сайті університету був чийсь коментар, що [PERSON] неналежним чином виконує свої службові обов`язки. На підтвердження фактів домашнього насильства з боку [PERSON] . [PERSON] в заяві та в судовому засіданні посилається, зокрема, на те, що за її скаргою [PERSON] був притягнутий за місцем роботи до дисциплінарної відповідальності. Судом встановлено, що пунктом 1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 10.10.2022 року № 1211к за порушення службової дисципліни, недотримання п.5,6, 7 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абз. 8, 9 п.1 розділу ІІ, п.2,3,4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року № 1179, що виявилось, зокрема, у виявлені неповаги до гідності, моральних принципів і етичних норм відносно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, старшого інспектора відділення кадрового забезпечення ППСПОП Дніпро-1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження. Не погодившись із вказаним наказом, у жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати п.1 наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 10.10.2022 року № 1211к в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року вказаний адміністративний позов було задоволено. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.04.2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року залишено без змін зі зміною мотивувальної частини рішення. Як встановлено судом та зазначено вище, після розірвання відносин з [PERSON] [PERSON] , їх малолітня дитина - [PERSON] залишились проживати в домоволодінні за адресою [ADDRESS] , де також проживали батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі. Як пояснила в судовому засіданні в якості свідка мати [PERSON] - [PERSON] , вона, розуміючи розвиток близьких стосунків між її невісткою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , вирішила припинити стосунки зі своїм чоловіком та переїхала з будинку [ADDRESS] , таким чином у зазначеному будинку наразі проживають [PERSON] , [PERSON] та донька заявниці та [PERSON] . [PERSON] , починаючи з 2021 року, почала чинити перешкоди у праві спілкування [PERSON] з дитиною - донькою [PERSON] , тому [PERSON] був вимушений звернутись до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради для вирішення спору щодо й ого участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Розпорядженням голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 260-р від 27.09.2021 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , а саме: кожен понеділок і середу з 16 год. 45 хв. до 20 год. 00 хв. та друга і четверта неділя місяця з 09 год. 00 хв. до 19 год. 30 хв. Зазначено, що дане Розпорядження винесено, зокрема, на підставі заяви та поданих документів батька дитини - [PERSON] з проханням встановити йому години спілкування з дитиною [PERSON] , [INFO] , з урахуванням витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 02.09.2021 року. 02.06.2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини були розглянуті заяви [PERSON] від 28.01.2022 року та від 19.05.2022 року щодо визначення нових годин для участі спілкування з дитиною. 04.11.2022 року до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради було подано заяву від [PERSON] про те, що [PERSON] чинить перешкоди та не виконує вищевказане Розпорядження про його право на участь у вихованні дитини. Розпорядженням голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини» визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] : кожен понеділок та середу з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; у період літніх канікул та дистанційного навчання: у першу і третю неділю місяця з 10 год. 00 хв. неділі до 08 год. 00 хв. понеділка; після закінчення дистанційного навчання: перша та третя неділя місяця з 08 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., а у разі зміни комендантської години - за одну годину до її закінчення. Вказано про те, що Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 260-р від 27.09.2021 року «Про право на участь у вихованні дитини» визнано таким, що втратило чинність. 18.11.2022 року представником [PERSON] було подано заяву до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про невиконання [PERSON] розпорядження адміністрації та недотримання графіку спілкування батька з дитиною. Із зазначених підстав [PERSON] звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів. Листом від 18.11.2022 року Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради надала відповідь, що [PERSON] було запрошено для бесіди з приводу невиконання нею розпорядження голови адміністрації. З листа Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування від 11.11.2022 року за № 12/8-5898, наданого на адвокатський запит представника [PERSON] , вбачається, що інформація щодо здійснених викликів на спецлінію «102» [PERSON] за адресою [ADDRESS] : 01.10.2020 року о 21:51 повідомлення, що [PERSON] пригнічує та лається на [PERSON] ; 19.01.2021 року о 18:11 повідомлення про те, що [PERSON] не віддає дитину [PERSON] ; 23.11.2021 о 10:10 повідомлення про те, що [PERSON] не дає бачитись з дитиною; 21.03.2021 року о 10:11 повідомлення про те, що [PERSON] не дає дитину батьку; 09.06.2021 року о 12:26 повідомлення про те, що між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка через те, що [PERSON] не дозволяє [PERSON] бачитись з дитиною; 13.10.2021 року о 17:11 повідомлення про те, що виник конфлікт з [PERSON] , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 27.10.2021 року о 17:12 повідомлення про те, що виник конфлікт з [PERSON] , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 15.11.2021 о 16:54 повідомлення про те, що виник конфлікт з [PERSON] , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 01.12.2021 о 16:48 повідомлення про те, що виник конфлікт з [PERSON] , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 13.02.2022 року о 11:06 повідомлення про те, що виник конфлікт з [PERSON] , так як вона не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; 25.07.2022 року о 18:28 повідомлення про те, що виник конфлікт з [PERSON] , так як остання не дає бачитись з дитиною, не виконує Розпорядження щодо встановленого графіку; а також [PERSON] погрожує [PERSON] фізичною розправою. 16.11.2022 року [PERSON] звернувся до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про порушення [PERSON] Розпорядження та чинення нею перешкод у праві спілкування батька з дитиною, на яке 22.12.2022 року надійшла відповідь про те, що інспектором СЮМ ВП ДРУП не виявилось можливим поспілкуватись з [PERSON] та провести профілактичну бесіду, під час неодноразових візитів за місцем проживання двері ніхто не відчинив. Також зазначено, що інспекторами СЮП ВП ДРУП в УССД Шевченківської районної у місті Дніпрі ради направлено клопотання з проханням провести профілактичну роз`яснювальну бесіду з [PERSON] та попередити останню про відповідальність за ч.5 ст. 184 КУпАП. 31.01.2023 року представником [PERSON] було отримано від Адміністрації відповідь, відповідно до якої управлінням-службою у справах дітей було направлено [PERSON] лист, проте на виклики вона не з`являється, на телефонні дзвінки не відповідає, працівниками Управління-служби у справах дітей було здійснено вихід за адресою [PERSON] у встановлені часи спілкування, проте двері їм не відчинили. 07.02.2023 року представником [PERSON] повторно було подано заяву до Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про невиконання [PERSON] розпорядження адміністрації та недотримання графіку спілкування батька з дитиною. На підтвердження заперечень [PERSON] проти вимог заяви про видачу обмежувального припису в судовому засіданні надали пояснення свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , який в 2011 році привів до них [PERSON] , згодом вони одружились, вони з його батьком, а її чоловіком - [PERSON] створили їм належні умови для проживання, надали їм окреме житло. Потім [PERSON] не захотіла жити окремо і вони у них стали проживати за адресою [ADDRESS] . [PERSON] не виконувала ніякої побутової роботи, не прибирала у будинку, не мила посуд. Між [PERSON] та [PERSON] відбувалися часті сварки, вона його постійно принижувала, казала, що він нічого до добився у житті. Згодом [PERSON] стала люб`язно вести себе з її - свідка чоловіком - [PERSON] , їх спільна візажистка бачила, що її чоловік неодноразово привозив [PERSON] до візажиста, вона його цілувала, обнімала, називала його на ім`я та на «ти» не як свекра, робила все, щоб вивести [PERSON] з рівноваги, їй шлюб з ним був не потрібний, просила [PERSON] відвезти її на море, згодом вони разом з дитиною [PERSON] їздили в Буковель . Також свідок зазначила, що між її сином [PERSON] та [PERSON] існує спір про те, що б він міг бачитись з донькою [PERSON] , яку вони вже не бачили рік, оскільки [PERSON] не дозволяє бачитись з нею. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною [PERSON] . Раніше він перебував у шлюбі з [PERSON] та вони мають доньку [PERSON] . Зазначила, що [PERSON] та її не цікавлять ні [PERSON] , ні [PERSON] , [PERSON] просто хоче бачитись та спілкуватися з донькою [PERSON] , проте [PERSON] йому цього не дає. Вона - свідок часто приїздила з [PERSON] до місця проживання дитини, він заздалегідь дзвонить та попереджає про свій приїзд, просить [PERSON] вивести до нього дитину, а [PERSON] каже, що дитина не хоче до нього виходити, або не відповідає на його дзвінки та повідомлення, він вже рік не бачить дитини та дуже засмучений з цього приводу. Вона - свідок разом з [PERSON] живуть вже три роки, він ніколи не ображав ні її ні її дитину, між ними дуже добрі стосунки. [PERSON] не переслідує [PERSON] та [PERSON] , вона з [PERSON] працюють неподалік від вул.Великолуцької, де живуть дитина та Пісоцькі, тому іноді іздять повз будинок, вона в тому районі відвідує перукарню, іноді вонина автомобілі приїздять до друзів [PERSON] , які живуть неподалік від будинку [PERSON] , свою машину вони не ставлять під ворота [PERSON] . [PERSON] провокує [PERSON] , тицяє телефон йому в обліччя, коли він починає їх знімати на відео, вона також починає знімати його на відео. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді начальника управління-служби у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради. На комісії Адміністрації неодноразово розглядалось питання за зверненнями [PERSON] про встановлення годин його спілкування з дитиною - [PERSON] , а потім про зміну годин спілкування. Порядком № 856 при розгляді питання про встановлення графіку спілкування з дитиною не передбачено опитування родичів дитини, оскільки на засіданні комісії були присутні обидва батьки дитини. [PERSON] звертався до Адміністрації з заявами, що [PERSON] не виконує встановлений Розпорядженням графік його спілкування з донькою, про її притягнення до адміністративної відповідальності за це. На виклик до Адміністрації [PERSON] не з`являлась, листи не отримувала, при виході 22.02.2023 року до будинку за місцем проживання [PERSON] з дитиною ворота спеціалістам управління ніхто не відкрив, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає. На даний час Розпорядження про встановлення графіку побачень є дійсним, підлягає виконанню. Раніше [PERSON] казала, що зверталась до поліції з заявами з приводу дій [PERSON] . Причинами не надання [PERSON] можливості спілкування з дитиною вона вказщувала то зайнятість дитини, небажання дитини спілкуватися з батьком, то хворобу дитини. Про те, що [PERSON] не батько дитини вона не казала. Як зазначив представник [PERSON] , 23.02.2023 року батько [PERSON] - [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до свого сина [PERSON] про встановлення батьківства [PERSON] , в якій вказує на те, що він мав статеві відносини з [PERSON] в той час, коли вона була у шлюбі з його сином. Вказана позовна заява була прийнята ухвалою суду від 28.02.2023 року до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. В судовому засіданні при розгляді даної справи, яке відбулося 22.03.2023 року, [PERSON] зазначила, що [PERSON] вже рік знає про те, що він не батько дитини - [PERSON] , оскільки вона йому про це сказала в липні 2022 року. Разом з цим, судом встановлено, що на час розгляду справи батьківство [PERSON] відносно доньки [PERSON] не визнано за будь-якою іншою особою, допитаний в судовому засіданні в якості свідка та під присягою [PERSON] пояснив, що є дідусем дитини - [PERSON] , [INFO] ; з [PERSON] продовжують утримуватись аліменти на утримання дитини і Розпорядження голови Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 172-р від 10.11.2022 року «Про право на участь у вихованні дитини», яким визначено години для участі у вихованні та спілкуванні батьку дитини [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , є чинним та підлягає виконанню. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 квітня 2019 року по справі №363/3496/18, суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 04 грудня 2019 року по справі №607/10122/19. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. У п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19. Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду від 05.03.2020 року у справі № 755/7273/19 зазначено, що звернення заявника до органів поліції, служби у справах дітей та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР не підтверджують факт вчинення особою домашнього насильства, не є доказом його вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вина не буде доведена у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Оскільки заявник не надала суду будь-яких інших доказів на підтвердження домашнього насильства, відсутні підстави застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018 у справі № 756/2072/18 та від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Судами встановлено наявність між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Зважаючи на те, що суди першої та апеляційної інстанцій дослідили зібрані у справі докази, надали їм належну оцінку, ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд залишив заяву без задоволення, а рішення без змін. З огляду на встановлені при розгляді даної справи обставини суд дійшов переконання про те, що між [PERSON] та [PERSON] з 2021 року дійсно існує спір щодо спілкування батька [PERSON] з їх спільною дитиною - [PERSON] , [INFO] , зокрема щодо порядку його участі у вихованні дитини, встановлення годин для його спілкування з дитиною, та чиненням матір`ю дитини [PERSON] перешкод у спілкуванні батька з дитиною і тому, відповідно до вказаних вимог законодавства та сталої судової практики, наявність такого спору між батьками спору про визначення місця проживання дітей та порядку участі у їх вихованні, що не може розцінюватись як насильство в сім`ї. Суд вважає, що надані заявником [PERSON] докази не є належними доказами вимог її заяви про видачу обмежувального припису, оскільки її звернення до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до ЄРДР, відповідно до сталої практики Верховного Суду , не підтверджують факт вчинення [PERSON] домашнього або психологічного насильства за відсутності відносно нього обвинувального висновку з доведення вини, заявником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження домашнього та психологічного насильства з боку [PERSON] , а тому відсутні підстави застосування судом до нього спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Таким чином, суд вважає, що матеріали даної справи не містять будь-яких достатніх та допустимих доказів підтвердження вчинення [PERSON] домашнього та психологічного насильства у відношенні [PERSON] , за наведених нею в заяві обставин. Також заявницею не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій у майбутньому. Крім того, посилання [PERSON] на те, що [PERSON] здійснюється психологічне насильство над членами її родини - [PERSON] та його батьками не може бути підставою для задоволення вказаної заяви про застосування обмежувального припису, оскільки відповідно до вимог ЦПК України та сталої судової практики предметом доказування у справах про видачу обмежувального припису є вчинення по відношенню саме до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Суд вважає, що доводи заявниці в обґрунтування заяви про видачу обмежувального припису з причини застосування відносно неї домашнього та психологічного насильства з боку [PERSON] не підтверджені належними доказами вчинення такого насильства у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Натомість, судом встановлено наявність між батьками дитини спору про способу участі батька дитини у її вихованні та зводяться до незгоди заявниці з формою участі батька дитини у вихованні дитини та є по суті намаганням в межах даної справи створити йому перешкоди в спілкуванні з дитиною, яка проживає разом з нею і наведені нею обставини не можуть розцінюватись як насильство в сім`ї. Таким чином, суд вважає, що заявницею не надано належних доказів випадків домашнього насильства відносно неї з боку [PERSON] та не доведено існування загрози вчинення таких протиправних дій у майбутньому. Крім того, заявницею не доведено, що рішення про задоволення поданої нею заяви про продовження дії обмежувального припису якнайкраще відповідатиме інтересам їх доньки [PERSON] . Суд усвідомлює, що достатньою підставою для задоволення такої заяви могло бути існування обґрунтованого побоювання вчинення такого насильства з боку [PERSON] у майбутньому, що у цій справи доведено не було. Зважаючи на викладене, заява [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про видачу обмежувального припису, задоволенню не підлягає. Ухвалюючи рішення у справі про відмову у задоволенні заяви, суд враховує те, що відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: dismissed