Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

27.02.2023р. позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені з червня 2021р., подальше спільне проживання та збереження шлюбу між ними неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна та досягнута домовленість про місце проживання і утримання їхніх неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - які проживають з матір`ю - з нею, позивачкою [PERSON] . Сторони у судове засідання не прибули: позивачка надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, а відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав. Згідно матеріалів справи, 07.04.2012р. Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане 07.04.2012р., а/з№58, а.с.6), дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ". Від цього шлюбу в сторін народилися діти: [INFO] [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] , видане 06.09.2012р. відділом державної РАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, а/з№1033, а.с.10), 16.07.2014р. - [PERSON] (свідоцтво [NUMBER] , видане 13.08.2014р. відділом державної РАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, а/з№992, а.с.13), та 18.04.2016р. - [PERSON] (свідоцтво про її народження [NUMBER] , видане 06.09.2012р. відділом державної РАЦС Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, а/з№445, а.с.7), - які проживають з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Станом на теперішній час сторони, згідно заяви позивачки, - продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивачка стверджує у заяві, що вони фактично не проживають разом, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам принаймні одного з подружжя - позивачки, що потягне за собою неприпустиме порушення її права на вільний вибір. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу в разі, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що з наданих суду відомостей не вбачається спору між сторонами про місце проживання дітей та щодо спільного майна подружжя, задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу не суперечить вимогам законодавства України. Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, їхнє бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме: ч.2ст.114 СК України регламентовано, що в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; а ч.3ст.115 СК України - що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved