Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Авентус Лізинг»звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської областіз позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу. Свої позовні вимоги мотивує наступним. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» та [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 року з додатками. Згідно акту Приймання-передачі відповідачу було передано транспортний засіб: автомобіль Ford Fiesta, 1399 см.куб./дизель/ МТ, Реєстраційний номер [NUMBER] , Показник спідометра: 166888, Номер кузова (шасі): [NUMBER] , Хечбек-В, Білий, 2012, який завчасно було придбано ТОВ «Авентус Лізинг» у власність та зареєстровано за Лізингодавцем та одразу передано у користування на умовах фінансового лізингу Лізингоодержувачу/Відповідачу. У подальшому Лізингоодержувач, порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена поточна заборгованість. Отже, належного виконання зобов`язань за цим Договором Лізингодавець не отримав. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 1201 -IX передбачено наступне: Після отримання Лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо Лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом. Для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається. Враховуючи особливості (ч.7 ст.17) Закону України «Про фінансовий лізинг» повідомлення Сторони Договору фінансового лізингу про відмову від Договору. згідно з якою сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається - ТОВ «Авентус Лізинг» вважає датою припинення правовідносин фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 року дату десятого календарного дня від моменту відправлення цього Повідомлення. ТОВ «Авентус Лізинг» направило Лізингоодержувачу повідомлення (вих. № АЛ-798 від 07.09.2022 р.) про усунення порушення за Договором фінансового лізингу щодо добровільної сплати заборгованості у строк до 23:59 20.09.2022 р. Однак, заборгованість у визначений строк та у подальшому не була сплачена. Згідно п. 8.4.1. Договору визначено, що у випадку передбаченому пунктом 8.2. Загальних умов Договору, Договір вважається розірваним (припиненим) на 10 (десятий) календарний день з дня надіслання відповідного письмового повідомлення Лізингодавцем на адресу Лізингоодержувача. Таке повідомлення (про відмову від Договору фінансового лізингу) № АЛ-798/2 від 02.11.2022 р. було відправлено 03.11.2022 р. засобами УДППЗ «Укрпошта», ідентифікатор відправлення № 0504501326540. Отже, датою припинення дії Договору фінансового лізингу є 13.11.2022 р. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством. Обов`язок відшкодувати несплачену винагороду Лізингодовця (розділ 5 Графіку лізингових платежів) до моменту припинення дії Договору існує за Лізингоодержувачем в силу загальних норм цивільного законодавства, яке визначає, що договір є обов`язковим до виконання (ст.629 ЦК України) та власно, на підставі самого Договору. Отже, за Договором фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 наразі, на момент подання позовної заяви, за бухгалтерським обліком Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» рахується наступне: Договір розірвано, його дію припинено датою 13.11.2022 р. на підставі односторонньої відмови Лізингодавця від Договору; Вартість автомобіля складає: 141 967,19 грн., заборгованість не обслуговується. 3а фізичною особою [PERSON] як за [PERSON] обліковується не погашена заборгованість за Договором фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 року, що складається з: Несплаченої вартості об`єкту лізингу заборгованість повної вартості автомобіля (відповідає залишку вартості майна, що визначена Графіком платежів) [PERSON] заборгованість по винагороді Лізингодавця, що нарахована на момент припинення дії Договору фінансового лізингу до односторонньої відмови Лізингодавця. В частині, що стосується простроченої компенсації вартості Об`єкта фінансового лізингу, що нарахована на момент припинення дії Договору фінансового лізинг на 15.11.2022 заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» 34 620,32 грн(Тридцять чотири тисячі шістсот двадцять гривень 32 копійки). Несплаченою частиною, що відшкодовує вартість автомобіля є сума 34 620,32 грн (141 967,19-22 947,35-84 399,52 = 34 620,32 грн). В частині, що стосується простроченої компенсації винагороди Лізингодавця (відсотків) на 15.11.2022 заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» 6218,60 грн. Враховуючи можливості, визначені у п.8 ч.1 ст. 20 «Права та обов`язки лізингодавця» Закону України «Про фінансовий лізинг», якою визначено, що Лізингодавець має право, у разі його відмови від договору фінансового лізингу та через неповернення Лізингоодержувачем об`єкта Фінансового лізингу на вимогу Лізингодавця в терміни, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу. За загальним правилом, припинення дії договору не спричиняє припинення зобов`язань, які виникли під час його дії. Так, невиконаними лишаються зобов`язанням відповідача з відшкодування усієї вартості предмету лізингу, у відповідності до правової конструкції п.8 ч.1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг». Крім цього, у Лізингоодержувача є непогашена поточна заборгованість з виплати винагороди (комісії) Лізингоодавця, розрахована на момент припинення дії Договору. Обидві частини заборгованості є предметом даної позовної заяви. На підставі вищевказаного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» заборгованість у розмірі всіх несплачених лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу за договором фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 року невідшкодованої вартості майна в розмірі 34 620,32 грн та прострочену заборгованість по винагороді (комісія) лізингодавця 6218,60 грн, всього 40 838,92 грн. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» судовий збір в сумі 2481,00 грн. Відповідач відзив на позовну заяву не надав. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені. У своїй позовній заяві просили суд розгляд справи проводити без участі їх представника, проти постановлення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений. Причини неявки суду не відомі. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» та [PERSON] було укладено Договір фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 року з додатками. Згідно акту Приймання-передачі відповідачу було передано транспортний засіб: автомобіль Ford Fiesta, 1399 см.куб./дизель/ МТ, Реєстраційний номер [NUMBER] , Показник спідометра: 166888, Номер кузова (шасі): [NUMBER] , Хечбек-В, Білий, 2012, який завчасно було придбано ТОВ «Авентус Лізинг» у власність та зареєстровано за Лізингодавцем та одразу передано у користування на умовах фінансового лізингу Лізингоодержувачу/Відповідачу. У подальшому Лізингоодержувач, порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена поточна заборгованість. Отже, належного виконання зобов`язань за цим Договором Лізингодавець не отримав. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про фінансовий лізинг» № 1201 -IX передбачено наступне: Після отримання Лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса: 1) у разі якщо Лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів; 2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом. Для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається. Враховуючи особливості (ч.7 ст.17) Закону України «Про фінансовий лізинг» повідомлення Сторони Договору фінансового лізингу про відмову від Договору. згідно з якою сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається - ТОВ «Авентус Лізинг» вважає датою припинення правовідносин фінансового лізингу за Договором фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 року дату десятого календарного дня від моменту відправлення цього Повідомлення. ТОВ «Авентус Лізинг» направило Лізингоодержувачу повідомлення (вих. № АЛ-798 від 07.09.2022 р.) про усунення порушення за Договором фінансового лізингу щодо добровільної сплати заборгованості у строк до 23:59 20.09.2022 р. Однак, заборгованість у визначений строк та у подальшому не була сплачена. Згідно п. 8.4.1. Договору визначено, що у випадку передбаченому пунктом 8.2. Загальних умов Договору, Договір вважається розірваним (припиненим) на 10 (десятий) календарний день з дня надіслання відповідного письмового повідомлення Лізингодавцем на адресу Лізингоодержувача. Таке повідомлення (про відмову від Договору фінансового лізингу) № АЛ-798/2 від 02.11.2022 р. було відправлено 03.11.2022 р. засобами УДППЗ «Укрпошта», ідентифікатор відправлення № 0504501326540. Отже, датою припинення дії Договору фінансового лізингу є 13.11.2022 р. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що лізингодавець має право у разі відмови лізингодавця від договору фінансового лізингу та неповернення лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу на вимогу лізингодавця у строки, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів у частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу, якщо інше не передбачено договором фінансового лізингу та/або законодавством. Обов`язок відшкодувати несплачену винагороду Лізингодовця (розділ 5 Графіку лізингових платежів) до моменту припинення дії Договору існує за Лізингоодержувачем в силу загальних норм цивільного законодавства, яке визначає, що договір є обов`язковим до виконання (ст.629 ЦК України) та власно, на підставі самого Договору. Отже, за Договором фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 наразі, на момент подання позовної заяви, за бухгалтерським обліком Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» рахується наступне: Договір розірвано, його дію припинено датою 13.11.2022 р. на підставі односторонньої відмови Лізингодавця від Договору; Вартість автомобіля складає: 141 967,19 грн., заборгованість не обслуговується. 3а фізичною особою [PERSON] як за [PERSON] обліковується не погашена заборгованість за Договором фінансового лізингу № КВ-981 від 20 січня 2021 року, що складається з: Несплаченої вартості об`єкту лізингу заборгованість повної вартості автомобіля (відповідає залишку вартості майна, що визначена Графіком платежів) Прострочена заборгованість по винагороді Лізингодавця, що нарахована на момент припинення дії Договору фінансового лізингу до односторонньої відмови Лізингодавця. В частині, що стосується простроченої компенсації вартості Об`єкта фінансового лізингу, що нарахована на момент припинення дії Договору фінансового лізинг на 15.11.2022 заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» 34 620,32 грн(Тридцять чотири тисячі шістсот двадцять гривень 32 копійки). Несплаченою частиною, що відшкодовує вартість автомобіля є сума 34 620,32 грн (141 967,19-22 947,35-84 399,52 = 34 620,32 грн). В частині, що стосується простроченої компенсації винагороди Лізингодавця (відсотків) на 15.11.2022 заборгованість на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» 6218,60 грн. Враховуючи можливості, визначені у п.8 ч.1 ст. 20 «Права та обов`язки лізингодавця» Закону України «Про фінансовий лізинг», якою визначено, що Лізингодавець має право, у разі його відмови від договору фінансового лізингу та через неповернення Лізингоодержувачем об`єкта Фінансового лізингу на вимогу Лізингодавця в терміни, передбачені договором фінансового лізингу, вимагати дострокову сплату розміру всіх майбутніх лізингових платежів в частині оплати вартості об`єкта фінансового лізингу. За загальним правилом, припинення дії договору не спричиняє припинення зобов`язань, які виникли під час його дії. Так, невиконаними лишаються зобов`язанням відповідача з відшкодування усієї вартості предмету лізингу, у відповідності до правової конструкції п.8 ч.1 ст. 20 Закону України «Про фінансовий лізинг». Крім цього, у Лізингоодержувача є непогашена поточна заборгованість з виплати винагороди (комісії) Лізингоодавця, розрахована на момент припинення дії Договору. Обидві частини заборгованості є предметом даної позовної заяви. Стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 40 838,92 грн, яка складається з відшкодування несплаченої вартості майна у розмірі 34 620,32 грн. та стягнення несплаченої винагороди лізингодавця, нарахованої до моменту відмови від позову у розмірі 6218,60 грн. За положеннями пункту 1 частини другої статті 11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 526\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ ст.530 Цивільного кодексу України\~ якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до ст. 626\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до вимог статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі статтею 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальною засадою цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Ч. 3 ст. 509 ЦК України містить загальну норму, яка стосується всіх без винятку зобов`язань і передбачає, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі № 917/1338/18, провадження № 12-86гс20 міститься наступний правовий висновок: «80. За змістом пункту 6 частини першої статті 3\~ЦК України до загальних засад цивільного законодавства належать розумність і справедливість. Отже, законодавство треба тлумачити так, щоби його застосування на практиці призводило до справедливих і розумних результатів для учасників цивільного обороту.» Право на судовий захист особою своїх цивільних прав та інтересів передбачене передбачене п. 6 ст. 3, ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України. Вказані норми базуються на ст. 13 Конституції України, яка закріплює обов`язок держави забезпечувати захист прав всіх форм власності і господарювання. Основні способи судового захисту цивільних прав та інтересів встановлений ч. 2 ст. 16 ЦК України, згідно якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Важливим є те, що вказана норма цивільного права передбачає, що зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, а тому суд може застосувати інші способи захисту. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у\~постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17,\~від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України на відповідача покладається судовий збір в сумі 2481 грн 00 коп. Враховуючи наведене,

Outcome: approved