Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути на його користь з ДП «СхідГЗК» заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 259158,28 гривень та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 103453,84 гривень. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2009 року працював на ДП «СхідГЗК». Остання посада заступник директора Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК» із забезпечення виробництва та режиму. Наказом від 15.12.2022 р. №1722-ос, на підстав п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, він був звільнений 16 грудня 2022 року за прогул без поважних причин 25 листопада 2022 року. Згідно довідки ДП «СхідГЗК» від 26.12.2022 р. вих. №17/02-172 заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] складає 259 158,28 грн. Крім того, згідно довідки відповідача від 03.01.2023 року №6 середньоденний заробіток позивача складає 1847,39 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, позивач просить стягнути із ДП «СхідГЗК» на свою користь заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 259 158,28 грн. Крім того, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду з даним позовом пройшло 56 робочих днів, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який складає 103\~453,84 грн. (56 днів * 1847,39 грн. середньоденного заробітку). Одночасно позивач просить стягнути із відповідача на свою користь судові витрати, що складаються з 1073,60 грн. сплаченого судового збору та 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року по справі відкрито провадження та визначено проводити судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Відповідно до вимог ЦПК України, ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви з доданими до неї документи та копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. При цьому відповідач не скористався своїм правом подати письмові заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та/або відзиву на позовну заяву. Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так, відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у період з 14 вересня 2009 року по 16 грудня 2022 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «СхідГЗК», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.7-11). Згідно наказу № 1722-о/с від 15.12.2022 року,\~на підставі\~п.\~4\~ч.\~1\~ст.\~40\~КЗпП України, [PERSON] 16 грудня 2022 року звільнений з посади заступника начальника директора шахти з забезпечення виробництва та режиму Новокостянтинівської шахти ДП «СхідГЗК», за прогули без поважних причин 25.11.2022 (а.с. 12-14). Згідно довідки ДП «СхідГЗК» від 26.12.2022 р. вих. №17/02-172 заборгованість з виплати заробітної плати [PERSON] складає 259 158,28 грн. (а.с. 15). Згідно довідки ДП «СхідГЗК» від 03.01.2023 року №6 середньоденний заробіток позивача складає 1847,39 грн. (а.с. 16). Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з ним не проведений розрахунок по заробітній платі. Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне. Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який станом на 06 березня 2023 року, тобто на день звернення до суду із позовом, становив 103\~453,84 грн. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач був звільнений з роботи 16 грудня 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, станом на 06 березня 2023 року, складає 56 робочих днів. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 103\~453,84 грн. (56 днів * 1847,39 грн. середньоденного заробітку). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Крім того, згідно ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, що підтверджені наданими суду доказами та складаються із витрат: - по сплаті судового збору за вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1073,60 грн.; - на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн. Також із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір за вимогою про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати у розмірі 2591,58 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved