Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У червні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що є власником 21/50 частини швейного цеху по [ADDRESS] . Згідно договору оренди від 01.07.2017 року передав [PERSON] нежитлове приміщення за вказаною адресою, загальною площею 200 кв.м. Строк дії договору до 01.07.2027 року. 09.01.2021 року у належному йому нежитловому приміщенні сталася пожежа. В акті про пожежу зазначено, що ймовірною причиною пожежі є коротке замикання електромережі будівлі. Відповідно до висновку експерта від 12.02.2021 року причиною виникнення пожежі є теплові прояви аварійних режимів електрообладнання. У висновку зазначено, що на момент виникнення пожежі швейне обладнання [PERSON] працювало, тобто електромережа була під струмовим навантаженням. Внаслідок пожежі, порушень пунктів 5.2, 5.3, 6.1 договору йому орендарем завдана матеріальна шкода, розмір якої за висновком будівельно - технічного дослідження від 04.03.2021 є 1\~272\~556 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду у розмірі 1272 556 грн. у відшкодування моральної шкоди 100\~000 грн. та судові витрати ( т. 1 а.с. 2-5). Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20.06.2022 року відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні. 12.07.2022 відповідачем подано відзив на позов (т. 1 а.с. 112-120) просить відмовити у позові. Зазначає, що твердження позивача про виникнення пожежі з її вини є безпідставними, оскільки за висновком дослідження причина виникнення пожежі експертом зазначена ймовірна. Крім того, пожежа виникла у кімнаті будівлі, а не орендованому приміщенні, обов`язок щодо дотримання санітарних норм (п. 1.1) нею не нехтувався. У день пожежі, 09.01.2021, був вихідний день і цех не працював. Наголошувала, що відповідальність за справність та робочий стан електропроводки, електрогосподарства, дотримання правил протипожарної безпеки покладається на орендодавця. Причиною виникнення пожежі є порушення [PERSON] вимог стандартів, норм і правил пожежної безпеки щодо прокладання , обслуговування електромережі внаслідок порушень щодо способу з`єднання дротів - скрутки алюмінієвих та мідних електродротів та відсутність ізоляції дротів. Розрахунок розміру шкоди не відповідає дійсним пошкодженням, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. 12.07.2022 [PERSON] подано зустрічний позов. Зазначає, що з договору оренди від 01.07.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] орендодавець не повідомив щодо істотних недоліків - неналежний стан електропроводки будівлі, які значно знижують цінність об`єкту та впливають на можливість використання за цільовим призначенням об`єкта оренди. Відповідно до статей 759, 779 ЦК України наймач не відповідає за погіршення речі, якщо це сталося внаслідок нормального його знищення або упущення наймодавця. Натомість, наявна відповідальність наймодавця за завдані збитки - 2\~573\~000 грн. - вартість знищеної готової продукції внаслідок недотримання [PERSON] обов`язку щодо утримання обслуговування та контролю справності електричних мереж будівлі. Просить стягнути з [PERSON] на її користь у відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі 2\~573\~000 грн. (т. 1 а.с. 134-138) Ухвалою суду від 15.08.2022 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Об`єднано в одне провадження первісний позов із зустрічним (т. 1 а.с. 182). 30.08.2022 відповідачем за зустрічним позовом - позивачем за первісним позовом [PERSON] подано відзив на позов. Зазначає, що висновком експертного дослідження від 12.02.2021 та відео з камер відеоспостереження спростовано доводи [PERSON] щодо невідповідності електрозабезпечення орендованого нежитлового приміщення спеціальним нормам. Позов [PERSON] є недоведеним та задоволенню не підлягає (т.1 а.с. 185 -186) Ухвалою суду від 26.09.2022 та 12.10.2022 задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] та витребувано документи (т. 1 а.с. 204, 215) 12.12.2022 представником відповідача за первісним позовом - позивача за зустрічним позовом [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди (т. 2 а.с. 83) У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Стаханов М.М. просить первісний позов задовольнити, у зустрічному позові відмовити з підстав, що зазначені у позові та процесуальних документах по суті. Стверджує, що причиною виникнення пожежі у належному [PERSON] нежитловому приміщенні - другому поверсі по [ADDRESS] є теплові прояви аварійних режимів електрообладнання внаслідок роботи швейного обладнання. Неправомірними діями [PERSON] йому завдано шкоди. Твердження орендаря щодо неналежного електрозабезпечення приміщення спростовано відео з камер відеоспостереження , яким зафіксовано задимлення приміщення 09.01.2021 та робота швейного цеху, висновком експертного дослідження. Письмова промова у судових дебатах долучена до матеріалів справи. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] , [PERSON] просять відмовити у позові, з підстав, що зазначені у відзиві та процесуальних документах по суті. Зустрічний позов підтримують. Наголошують, що пожежа сталася внаслідок незабезпечення орендодавцем - власником приміщення утримання,обслуговування та контролю справності електричної мережі, що встановлено експертним дослідженням. Крім того, експертом встановлено наявність порушень щодо способу з`єднання дротів, що він підтвердив під час допиту. Саме з вини [PERSON] виникла пожежа, оскільки останній не забезпечив належного та своєчасного контролю та організації ремонту електромережі будинку та повинен відшкодувати шкоду, розмір якої орендарем доведений. Вислухавши пояснення\~учасників судового\~процесу,\~ експерта з приводу наданого ним експертного дослідження , оглянувши відеозапис, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що актом про пожежу від 10.01.2021 року, що складений комісійно в складі: заступника начальника ВЗНС Кременчуцького МРУ ГУДСНС України в Полтавській області Вітка Д.Ю, [PERSON] та [PERSON] зазначено, що пожежу виявлено [PERSON] 09.01.2021 року о 14-30 годині на об`єкті двоповерхова нежитлова будівля по [ADDRESS] . Місце виникнення пожежі кімната. Пожежею знищено шиферне покриття та дерев`яне перекриття будинку на площі приблизно 100 кв.м., оздоблення стелі приблизно на 70 кв м, дві міжкімнатні перегородки, оздоблення стін приблизно на 140 кв.м., одне металопластикове вікно, міжкімнатні двері, в кількості 3 шт, електричний лічильник, електричні автоматичні вимикачі, стіл, стілець, диван, комп`ютер, принтер, копіювальний пристрій, дві швацькі машинки, мікрохвильові печі, велосипед, чоловічі футболки в кількості 2000 штук, жіночі футболки в кількості 2000 штук, печатки в кількості 300 пар, зимові сорочки та кофти в кількості 650 штук, тканина в рулонах в кількості 4 штуки, лекала в кількості приблизно 1000 штук, зразки одягу в кількості 4 штуки, документи та грошові кошти на зберіганні в сейфі (зі слів [PERSON] ), сумка з документами та особистими речами [PERSON] на другому поверсі будівлі. Пожежею пошкоджено покрівля та дерев`яне перекриття будівлі на площі приблизно 100 к.в.м , твердопаливний котел, компресор, вкрито кіптявою стіни та стеля приміщень другого поверху, будівлі по всій площі, вкрито кіптявою майно що знаходилось всередині приміщення 2 -го поверху будівлі. Ймовірною причиною\~пожежі є\~коротке замикання\~ електромережі\~будівлі. (Т. 1 а.с. 10) З висновку експертного дослідження Полтавського НДІКЦ МВС №ЕД-19/117-21/735-ПТ від 12.02.2021 причиною \~виникнення пожежі\~ послугували\~теплові \~прояви \~аварійних режимів\~ електрообладнання\~(виникнення\~великого перехідного\~опору або\~струмового \~ перенавантаження) (т. 1 а.с. 37) При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта\~статті 263 ЦПК України). Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. (пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 . У справі, що розглядалась \~сторони вважали, що між [PERSON] і [PERSON] вчинений оплатний - 1000 грн на місяць та строковий по \~01\~липня 2027\~року договір оренди нежитлового приміщення по [ADDRESS] (т. 1 а.с.16). Суд, зазначає наступне, однією з підстав виникнення зобов`язання є договір (пункт 1 частини другої\~статті 11 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 637 ЦК України\~тлумачення умов договору здійснюється відповідно до\~статті 213 ЦК України. Частиною третьою\~статті 827 ЦК України\~ - договір позички будівлі, іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у формі, яка визначена відповідно до\~статті 793 цього Кодексу. Договір найму будівлі або іншої капітальної\~\~споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (частина друга\~статті 793 ЦК України.\~ Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом, і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга\~статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто «не породжує» (змінює, встановлює, припиняє, зумовлює переходу чи набуття) цивільних прав та обов`язків. Оскільки судом з власної ініціативи виявлено нікчемний договір оренди нежитлового приміщення № 2 від 01 липня 2017 року вказаний учасниками договір не створює жодних юридичних наслідків ні для кого. Так, між власником будівлі швейного цеху по [ADDRESS] МКП «ДМ- Сервіс» з однієї сторони та ВАТ «Полтаваобленерго» з іншої 20 січня 2007 року укладено договір на постачання електричної енергії за вказаною адресою (т. 2 а.с. 2,20) Згідно укладеного договору купівлі продажу від 26.05.2011 року власником 21/50 частини будівель швейного цеху по [ADDRESS] є [PERSON] (т1 а.с. 7-9) АТ «Полтаваобленерго» здійснює розподіл електроенергії, зокрема, за адресою: м.Кременчук, вул. Махоркова буд 17а на підставі договору про постачання електричної енергії № 2031 від 30.07.2007 року. Споживачем \~є ТОВ\~«ДМ-Сервіс» (т.2 а.с. 1) Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Згідно зі\~статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Для підтвердження цих обставин, які безпосередньо стосуються предмету доказування у даній справі та мають значення для вирішення спору по суті, сторона має право надати докази.Для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу. Висновки експертів є засобом встановлення даних (доказів), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ст. 76 ЦПК України) Відповідно до ч.2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як роз`яснено у п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», висновок експерта може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. Таким чином, для того, щоб результат проведеної експертизи був допустимим доказом у відповідності до\~ст. 102 ЦПК України, експертиза має призначатися у конкретній справі за заявою осіб, які беруть участь у справі, або на замовлення таких осіб для використання в якості доказу у конкретній справі, а не в будь-якій іншій. Відповідно до\~ст. 106 ЦПК України\~учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій\~статті 83 цього Кодексу. ( ч.1\~ст. 84 ЦПК України) З огляду на характер спірних правовідносин, у справі, що є предметом розгляду, в частині заявлених вимог щодо відшкодування шкоди основним засобом доказування є висновок пожежно - технічної експертизи з постановленням питання щодо причин пожежі Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Положення статей\~76,\~102 - 113 ЦПК України\~визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз норм\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди підтверджує, що на позивача не покладається обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14, підстав відступити від якого Верховний Суд не встановив.Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди. Відповідно до Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 312 від 14.03.2018 п 2.1.2. Оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи.\~Не допускається\~розподіл (передача)\~електричної енергії\~до точки\~розподілу електроустановки\~споживача за\~відсутності діючого\~договору про\~надання послуг\~з розподілу\~(передачі)\~електричної енергії\~з таким\~споживачем,\~крім випадку\~здійснення розподілу\~(передачі)\~електричної енергії\~оператором системи\~до власних\~електроустановок. 2.1.3. Ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. 2.1.14. У разі укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи та споживачем (основним споживачем), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших учасників роздрібного ринку (субспоживачів або операторів системи), додатками до нього визначаються такі умови: 1) відомості про приєднані електроустановки інших учасників та їх власників та паспорти точок розподілу/передачі цих учасників роздрібного ринку; 2) обсяги транспортування електричної енергії в електричні мережі інших учасників роздрібного ринку; 3) порядок припинення, обмеження електропостачання субспоживачів у передбачених цими Правилами випадках; 4) порядок розрахунку витрат електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача), пов`язаних із транспортуванням електричної енергії в електроустановки інших учасників роздрібного ринку; 5) порядок розрахунку та складання балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача). Матеріали справи, всупереч п. 1.4, 1.5. 1.19 , 3.1 Розділу ІІІ Правил технічної експлуатації електроустановки споживачів, затверджених наказом Міністерства палива та не енергетики України за № 258 від 25.07.2006 року. не містять відомостей як щодо власника електроустановки так і особу відповідальну за електрогосподарство. Аналізуючи наданий позивачем акт про пожежу від 10.01.2021 суд приходить до висновку, що у вказаному акті відсутні відомості щодо осередка пожежі (зазначено кімната), однозначні висновки щодо вини особи, що вчинила пожежу , складений за відсутності власника нежитлової будівлі ТОВ «ДМ Сервіс», який є одночасно споживачем послуг з електропостачання. Причина пожежі зазначена ймовірна. При цьому, істотність допущених порушень зумовлює його недопустимість. За таких обставин, суд вважає, що відповідний акт не може бути належним і допустимим доказом протиправної поведінки відповідача, що полягала у короткому замкненні, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками. За висновком дослідження, який підтвердив у судовому засідання під час допиту експерт [PERSON] джерелом виникнення короткого замикання є порушення вимог правил та стандартів. норм і правил пожежної безпеки щодо прокладання , обслуговування електромережі. Також, під час допиту. експерт повідомив щодо порушень способу з» єднання дротів скрутки алюмінієвих та мідних електродротів та відсутність ізоляції дротів. Натомість, наявний у справі висновок експерта за результатами проведення експертного дослідження від 12.02.2021року не містить доказів неправомірних дій відповідача [PERSON] , які перебували б у причинно-наслідковому зв`язку із пожежею по [ADDRESS] , оскільки експертом дане питання не досліджувалося. Також, слід зазначити, що експертне дослідження проведено за результатами огляду експертом 12.02.2021 року нежитлової будівлі, тобто через тривалий час за відсутності технічної документації на 21/50 частини нежитлової будівлі швейного цеху по [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~А тому, за наведених обставин висновок експерта, який був долучений до матеріалів справи позивачем, не можна вважати належним доказом, який встановлює причину пожежі. Сторони стверджували, що пожежею знищено другий поверх будівлі по [ADDRESS] . Жодного доказу, що саме у нежитловому приміщенні належному [PERSON] - 21/50 частини будівлі швейного цеху по [ADDRESS] відбулася пожежа та правомірного володіння [PERSON] нерухомістю матеріали справи не містять. Оглянутий у судовому засіданні відео файл , яким ніби - то зафіксовано задимлення в приміщенні та перебування працівників [PERSON] не є належним доказом ні пожежі у приміщенні належному [PERSON] , ні причин пожежі, ані вини [PERSON] . Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо виникнення пожежі з винних дій саме [PERSON] , оскільки матеріали справи не містять, а позивачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження порушення протипожежних норм внаслідок роботи швейного обладнання відповідача під струмовим навантаженням, а отже порушення відповідачем правил техніки безпеки, протипожежних правил, правил користування електричною енергією, а також втручання в роботу електроустановок з боку відповідача. Так, визначення місця виникнення пожежі у кімнаті не є безумовною підставою для наявності вини відповідача у вказаній пожежі, оскільки вказані дії або бездіяльність повинні бути встановлені у встановленому чинним законодавством України порядку на підставі поданих суду доказів. Відтак беззаперечних доказів, які б підтвердили як розмір реальних збитків, які поніс позивач [PERSON] внаслідок пожежі, а також доводи щодо заподіяння саме відповідачем [PERSON] шкоди, протиправність її поведінки, а також розмір матеріального збитку не доведено належними та допустимими доказами, а тому суд не має підстав вважати позовні вимоги доведеними, у зв`язку із чим в задоволенні позову необхідно відмовити. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові КЦС ВС від 18.03.2020 у справі № 460/2545/17, якщо право, за захистом якого звернувся позивач, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди відмовлено, суд вважає за необхідне відмовити й у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними та тісно взаємопов`язані з вимогами про відшкодування майнової шкоди. Щодо зустрічного позову необхідно зазначити, що з позовом до суду [PERSON] звернулась як орендар нежитлового приміщення швейного цеху за адресою: [ADDRESS] , (власник нежитлового приміщення - [PERSON] ) про відшкодування вартості майна - готової трикотажної продукції, яка повинна була бути передана контрагенту. При цьому, жодного доказу, який мав підтвердити дійсний технічний стан електрообладнання в цьому приміщенні, суду надано не було, що унеможливлює надати оцінку наявності причини-наслідкового зв`язку між неправомірними діями власника помешкання [PERSON] та їх вплив на технічний стан приміщення. Доказів здійснення господарської діяльності ФОП [PERSON] - здійснення пошиття одягу, наявність складу готової продукції, у вказаному приміщенні, а отже і розміру збитків матеріали справи не містять. З долучених до матеріалів зустрічного позову договорів ФОП [PERSON] здійснює господарську діяльність з виробництва спіднього одягу по [ADDRESS] . Доказів реальної господарської діяльності по [ADDRESS] , а також кількість та ціна готової продукція яка ніби то знищена 09.01.2021 року відомості в акті про пожежу. В силу вимог\~\~статті 322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить,\~якщо інше не встановлено договором\~або законом. Судом встановлено, що у випадку спірних правовідносин тягар утримання майна, зокрема, проведення необхідного ремонту електрообладнання, в тому числі обов`язок страхування об`єкта оренди від пошкодження пожежею, взяв на себе споживач. У випадку реального пошкодження приміщення шляхом пожежі та псування розміщеного у цьому приміщенні майна, за відсутності договору оренди претензії майнового характеру [PERSON] до [PERSON] не містять під собою достатнього правового підґрунтя. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку , що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди є безпідставними та недоведеними належними та допустимими доказами. Судові витрати підлягають розподілу згідно статті 141 ЦПК України з віднесенням на рахунок сторін.

Outcome: dismissed