Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Представник АТ КБ «ПриватБанк» Балагурак В.В., яка діє на підставі довіреності №5579-К-Н-О від 24.11.2020р., звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість в розмірі 13926,67 грн. за кредитним договором б/н від 28.10.2010р. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що [PERSON] , який помер [INFO] , мав кредитну заборгованість перед банком, яка станом на дату його смерті складала 13926,67 грн. Відповідачі є спадкоємцями померлого і не відмовлялись від спадщини. Оскільки відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , то вони мають і відшкодувати заборгованість померлого перед банком, внаслідок чого банк звернувся до суду з цим позовом. Відповідачі заперечили проти позовних вимог та у письмовому відзиві зазначили, що після смерті їх сина [PERSON] не звертались до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини через відсутність будь-якого спадкового майна в [PERSON] , набутого ним за життя. Оскільки відповідачі не отримали у спадщину після смерті сина жодного майна, то вони й не набули обов`язків задовольнити вимоги кредиторів померлого, а тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. 20.01.2023р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. За клопотанням представника позивача 25.01.2023р. судом постановлено ухвалу, якою витребувано з Другої черкаської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , а у Центру надання адміністративних послуг міста Черкаси довідку про склад сім`ї [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), померлого [INFO] ( [ADDRESS] ) та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] . 13.02.2023р. на адресу суду надійшов лист департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради з інформацією про перелік осіб, які були зареєстровані станом на 24.05.2021р. та станом на теперішній час в одному помешканні разом з померлим [PERSON] 20.02.2023р. від Другої черкаської державної нотаріальної контори до суду надійшла копія спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] 17.02.2023р. на адресу суду надійшов письмовий відзив відповідачів проти позову. 27.02.2023р. судом закрите підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. На запит суду, здійснений за клопотанням представника позивача, 09.03.2023р. на адресу суду надійшов лист Головного управління Держгеокадастру України у Черкаській області за вих. №9-23-0.2-1152/2-23. На запит суду, здійснений за клопотанням представника позивача, 31.03.2023р. та 12.04.2023р. на адресу суду надійшли листи від департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради за вих. №3189-01-21 та 4681-01-21 відповідно, в яких повідомлено суд про можливість отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно лише в електронній формі шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру прав. 16.03.2023р. від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Меркулова В.В., яка діє на підставі довіреності №34-К-Н-О від 09.01.2023р., на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначається, що фактично успадковане відповідачами майно та звичайні побутові речі, які залишилися в родині після смерті [PERSON] , очевидно вартують не менше розміру ціни позову, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. 18.04.2023р. представником відповідачів суду надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації речових прав на нерухоме майно за [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі довіреності №6238-К-О від 03.08.2021р. підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що відповідачі фактично прийняли спадщину, оскільки на момент смерті проживали разом зі спадкодавцем та не подавали заяви про відмову від спадщини. Зазначила, що успадковане майно та звичайні побутові речі як спадкова маса, які залишилися у спадок в родині відповідачів після смерті [PERSON] , вартують не менше ціни позову. Представник відповідачів адвокат Нікітюк А.М., який діє на підставі ордеру серії СА №1044767 від 08.02.2023р. в судовому засіданні заперечив проти позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Додатково зауважив, що спадкова маса відсутня, а тому й відсутня необхідність спадкоємцям подавати заяву про прийняття чи відмову від прийняття спадщини. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 28.10.2010р. між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір, на підставі анкети-заяви останнього /а.с. 21/, за яким 28.02.2013р. позивач (кредитодавець) надав [PERSON] (позичальник) кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено і з 19.07.2021р. він складав 14904,50 грн., що підтверджується відповідною довідкою банку /а.с. 20/. Для використання банківських послуг та кредитних коштів [PERSON] було видані кредитні картки, зокрема № [NUMBER] із строком дії до червня 2022 року та №4149439314190202 із строком дії до жовтня 2023 року /а.с. 49/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 58/. Станом на 01.05.2021р. розмір заборгованості по тілу кредиту по кредитній картці № [NUMBER] на ім`я [PERSON] складав 13926,67 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку /а.с. 15-19/. Відповідачі є батьками [PERSON] , що визнається сторонами. Згідно відомостей департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради на момент смерті [PERSON] разом з ним в одному помешканні за адресою: [ADDRESS] , проживали відповідачі [PERSON] та [PERSON] /а.с. 105/. 31.01.2022р. позивачем надіслано до Другої черкаської державної нотаріальної контори претензію кредитора на суму 13926,67 грн. до спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] /а.с. 61/. На підставі такої претензії державним нотаріусом заведено спадкову справу №68/2022 та повідомлено позивача про те, що ніхто із спадкоємців померлого не звертався з заявою про прийняття спадщини /а.с. 62/. 21.02.2022р. позивачем направлено відповідачам [PERSON] та [PERSON] листи-претензії з вимогою сплатити заборгованість померлого [PERSON] в розмірі 13926,67 грн. /а.с. 63-65/. Відповідно до матеріалів спадкової справи №68/2022 до теперішнього часу ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття чи відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] і відповідні свідоцтва про право на спадщину не видавались /а.с. 115-124/. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру України у Черкаській області за вих. №9-23-0.2-1152/2-23 від 09.03.2023р. станом на 01.01.2013р. за [PERSON] не було зареєстровано речових прав на земельні ділянки /а.с. 186/. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2023р. №329094878 у Державному реєстрі відсутні відомості про зареєстровані право власності, інші речові права, іпотеки та обтяження відносно [PERSON] .. До теперішнього часу заборгованість [PERSON] перед позивачем за кредитним договором б/н від 28.10.2010р. в розмірі 13926,67 грн. залишається не погашеною, внаслідок чого позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання зобов`язань в порядку правонаступництва, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Частиною першою статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення статті 526 ЦК свідчить, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1281 ЦК спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Статтею 1282 ЦК визначено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тлумачення статті 1281 ЦК свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів, а отже пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця і відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, як зазначалося вище, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим щодо законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. При вирішенні цього спору встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №128/839/19 і має враховуватись при тлумаченні судом норм матеріального права під час розгляду подібних за змістом справ. По обставинам справи судом встановлено, що померлий [PERSON] на момент своєї смерті мав невиконане грошове зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк», яке складається з розміру використаних померлим кредитних коштів, а отже відповідно до ст. 1218 ЦК таке зобов`язання входить до складу спадщини померлого. Також встановлено, що відповідачі на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним і вважаються такими, що фактично прийняли спадщину, оскільки не подали заяв про відмову від спадщини. Разом з тим, пасивна поведінка відповідачів щодо вчинення дій з прийняття або відмови від прийняття спадщини обумовлена відсутністю спадкового майна, про що відповідачі повідомили суд у своєму відзиві і зазначена обставина не була спростована позивачем. Доводи представника позивача щодо фактичного успадкування відповідачами речей побутового вжитку, вартість яких вочевидь має перевищувати розмір позовних вимог, не є достатньою мірою обґрунтованими, оскільки питання співрозмірності вартості таких речей і розміру позовних вимог (13926,67 грн.) є оціночним і має визначатись з врахуванням низки суб`єктивних факторів. В цьому контексті слід зауважити, що одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, саме до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, наявність спадкового майна та факт прийняття спадщини спадкоємцями, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, а також звернення з вимогою до спадкоємців боржника. Всупереч положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності у померлого [PERSON] будь-якого майна, яке увійшло до складу спадщини, що відкрилась після його смерті. Не надано позивачем і доказів на підтвердження матеріального стану померлого в якості обґрунтування доводів про те, що рівень матеріального достатку померлого дозволяв накопичити наявність індивідуальних речей побутового вжитку, залишкова вартість яких з врахуванням нормального зносу на момент смерті спадкодавця могла перевищувати розмір позовних вимог, що на момент смерті [PERSON] у понад шість разів перевищують показник рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2\~270 грн.; ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»). У постанові від 22.09.2021р. у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У постанові Верховного Суду від 14.09.2021р. у справі №910/14452/20 зазначається, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц. Таким чином, суд не може вважати доведеними обставини, про які стверджує одна сторона і заперечує інша, якщо вони не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин стороною позивача не надано суду доказів, які з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку свідчили б про те, що після смерті [PERSON] залишилося будь-яке майно, яке було предметом спадкування, а тому позовні вимоги про стягнення із спадкоємців грошових коштів за грошовим зобов`язання спадкодавця не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 2\~481 грн. /а.с. 1/. Проте, оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі вищевикладеного і

Outcome: dismissed