Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 24 жовтня 2021 року у зв`язку з халатним відношенням до дотримання санітарно-технічних норм власника квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверх вище над квартирою [ADDRESS] , належне йому приміщення було затоплено. Позивачем одразу була викликана аварійна служба КП «Міськводоканал», якою було перекрито водопостачання по стояку будинку [ADDRESS] , що завдало незручностей іншим мешканцям під`їзду. Також, позивачем були викликані працівники КП КМР «Добробут» для фіксування факту залиття, якими після обстеження належної позивачу квартири, 26 жовтня 2021 року, було складено Акт №401 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячего водопостачання (або холодного водопостачання), згідно якого на момент обстеження було зроблено висновок, що за інформацією аварійної служби міста залиття квартири [ADDRESS] сталося по причині розгерметизації системи опалення центрального опалення в квартирі [ADDRESS] в ванній кімнаті». Тобто, у зв`язку з халатним відношенням власника квартири [ADDRESS] [PERSON] до своїх обов`язків по належному утриманню свого житлового приміщення, сталось затоплення належної позивачу квартири [ADDRESS] , в результаті чого позивачу було спричинена матеріальна шкода, яка, згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1101/12-21, призведеної судовим експертом Харченко В.В., складає 16\~910,00 грн.. За проведення судової експертизи позивачем експерту було сплачено 5\~519,26 грн. + 55,19 грн. комісія за послуги банківської установи, також позивач зазначає, що відправляв відповідачу поштовий лист з запрошенням на проведення експертизи, на що позивачем було витрачено 27,50 грн.. Загальна сума коштів, які повинен сплатити за спричинену шкоду, з урахуванням розходів, пов`язаних із залиттям, становить 22\~511,95 грн.. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у сумі 22\~511,95 грн., завдану затопленням квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також судові витрати, які полягають зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн. та 4\~000,00 грн. за надання правової допомоги. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до інформації № 286244908 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2021, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.05.2021 року належить на праві приватної власності квартира, загальною площею 31,3 кв.м., житловою площею 15,1 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). З\~акта №401 про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 26.10.2021 року вбачається, що комісією у складі технік [PERSON] , технік [PERSON] проведено обстеження житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] на предмет залиття квартири. Перевіркою виявлено наступне: квартира знаходиться на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку, приватизована, складається з 1-еї кімнати. На момент обстеження було виявлено: коридор: видніються вологі руді плями на стелі; кухня: шпалери на стінах вологі, вздуті, на стелі мокра волога руда пляма; ванна кімната: мокрі шпалери на стінах ніша з матеріалу ДСП деформована. Зі слів заявника квартири залиття відбулося 24.10.2021 року з квартири [ADDRESS] . За інформацією аварійної служби міста залиття кв. [ADDRESS] сталося по причині розгерметизації системи опалення Ц.О. в кв. [ADDRESS] в ванній кімнаті (а.с.11). В матеріалах справи міститься копія особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] (а.с.12). Відповідно до Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №1101/12-21, складеного судовим експертом Харченко В.В. 10.10.2022, розмір завданої матеріальної шкоди житловій квартирі [ADDRESS] , в наслідок її залиття, складає (з округленням): 16\~910,00 грн. (а.с. 22-42). Згідно відповіді Обласного комунального підприємства «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» від 11.04.2023 року архів документації щодо об`єктів нерухомого майна, який зберігався на підприємстві, рішенням Дніпропетровської обласної ради передано до нового зберігача Комунального підприємства «Кам`янське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради». При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права. Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків несуть відповідальність згідно із законом. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, на власника квартири у даному випадку покладається обов`язок запобігати виникненням випадків, коли користування належною квартирою призводить до порушення прав та інтересів інших осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~оцінюєдокази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , та таким, який відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, є особою, яка завдала шкоду позивачу та повинна її відшкодувати, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04). На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed