Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого просив стягнути з відповідача на його користь: за договором банківського вкладу № SAMDN2600070914723 від 18.01.2010, 109500,00 дол. США, за договором банківського вкладу № SAMDN01000711912425 від 16.09.2010, 76650,00 дол. США, за договором банківського вкладу № SAMDN80000734856077 від 25.04.2013, 547500,00 дол. США, за договором банківського вкладу № SAMDN2600071118937 від 14.07.2010, 54750,00 дол. США, за договором банківського вкладу № SAMDN26000713718567 від 18.01.2011, 109500,00 дол. США, за договором банківського вкладу № SAMDN25000732991511 від 12.02.2013, 328500,00 дол. США, 3% від суми утриманих банком коштів за кожен день прострочення, в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Ухвалою суду від 13.01.2020 відкрито провадження у справі та визначено розглядати за правилами загального по позовного провадження. 28.08.2020 представник відповідача направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки, позивачем не було надано обґрунтованого розрахунку суми, що заявлено до стягнення, що унеможливлює надання відповідачем контраргументів з приводу нарахування тієї чи іншої суми та можливості суду задоволення позовних вимог. Крім того, представник вказав на надмірність суми грошових коштів, які просить стягнути, а стягнення пені в іноземній валюті суперечить вимогам чинного законодавства, оскільки згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. У випадку задоволення позовних вимог просив зменшити розмір пені, щонайменше до розміру відсотків, які були стягнуті з банку за судовим рішенням у справі № 757/18448/18-ц 02.11.2020 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив АТ КБ «Приватбанк». 08.12.2021 до суду надійшли додаткові пояснення акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», в якій адвокат заперечував щодо застосування запропонованої банком методики нарахування пені, оскільки, на його думку порушення вимог закону не може бут для боржника вигіднішим ніж його виконання. Ухвалою суду від 31.03.2021 у справі зупинено провадження до розгляду Великою Палатою Верховного Суду цивільної справи № 320/5115/17-ц. Ухвалою суду від 06.12.2021 у справі поновлено провадження. 23.05.2022 від представника позивача до суду надійшли пояснення щодо відсутності підстав для нарахування та стягнення пені. 29.08.2022 до суду представником позивача були подані письмові пояснення, з відкоригованим розрахунком пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 13.01.2019 по 13.01.2020: за договором № SAMDN2600070914723 - у розмірі 19872,71 дол. США, за договором № SAMDN01000711912425 - у розмірі 9856,20 дол. США, за договором № SAMDN80000734856077 - у розмірі 71275,52 дол. США, за договором № SAMDN2600071118937 - у розмірі 6181,05 дол. США, за договором № SAMDN26000713718567 - у розмірі 11327,11 дол. США, за договором № SAMDN25000732991511 - у розмірі 50721,27 дол. США. 01.09.2022 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача щодо відсутності підстав для застосування норми ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин, які наявні між банком та позивачем на час розгляду судової справи, та які є припиненими в розрізі як договірних так і споживчих відносин з моменту розірвання депозитних договорів на вимогу вкладника. 02.09.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 01.11.2022 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи у його відсутність. 05.04.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача. 09.05.2023 до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував та просив відмовити у їх задоволенні з підстав зазначених у відзиві. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за наявності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що 18.01.2010 між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN2600070914723. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] були внесені 10000,00 дол. США. 14.07.2010 між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN2600071118937. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] були внесені 5000,00 дол. США. 16.09.2010 між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN01000711912425. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] були внесені 7000,00 дол. США. 18.01.2011 між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN26000713718567. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] були внесені 10000,00 дол. США. 12.02.2013 між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN25000732991511. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] були внесені 30000,00 дол. США. 25.04.2013 між позивачем та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитний договір № SAMDN80000734856077. На виконання даного договору, на рахунок № [NUMBER] були внесені 50000,00 дол. США. Навесні 2014 р., у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим та м. Севастополя, рахунки позивача було безпідставно заблоковано відповідачем. Нарахування відсотків було припинено. З метою отримання доступу до належних позивачу коштів та нарахованих по ним відсотків він неодноразово звертався до банку із вимогами поновити йому доступ до рахунків, але дані вимоги банком виконані не були. У зв`язку із цим позивач був вимушений звернутися до суду. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19.08.2019 у справі № 757/18448/18-ц позов задоволено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] за договором № SAMDN2600070914723 від 18.01.2010 заборгованість у розмірі 12736,22 дол. США, за договором № SAMDN01000711912425 від 16.09.2010 заборгованість у розмірі 8545,07 дол. США, за договором № SAMDN80000734856077 від 25.04.2013 заборгованість у розмірі 61116,03 дол. США, за договором № SAMDN2600071118937 від 14.07.2010 заборгованість у розмірі 6025,16 дол. США, за договором № SAMDN26000713718567 від 18.01.2011 заборгованість у розмірі 11955,81 дол. США, за договором № SAMDN25000732991511 від 12.02.2013 заборгованість у розмірі 37396,19 дол. США. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2019, було змінено рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2019 в частині розміру стягнення судового збору (зменшено суму судового збору) В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2019 залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 19.12.2019 банк отримав пропозицію представника позивача - адвоката Дугінова Д.А. про добровільне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Листом банку від 23.12.2019 № 20.1.0.0.0/7- 191223/2356 позивачу надана відповідь, згідної якої вбачається, що вимоги не виконані. Судами встановлено, що між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» було укладено депозитні договори: № SAMDN2600070914723 від 18.01.2010, № SAMDN01000711912425 від 16.09.2010, № SAMDN80000734856077 від 25.04.2013, № SAMDN2600071118937 від 14.07.2010, № SAMDN26000713718567 від 18.01.2011, № SAMDN25000732991511 від 12.02.2013. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно з ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачою ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Договір банківського вкладу має своїм наслідком ту обставину, що готівкові кошти вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові кошти - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати процентів на неї, а в банку - відповідний обов`язок. З договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника). Відповідно до статті 1060 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (частина третя статті 651 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Згідно зі статтею 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. У Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та

Outcome: dismissed