Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказувала, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок, який побудував батько позивача [PERSON] та належав йому особисто. [INFO] [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, що складалася із вказаного житлового будинку. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та позивач по справі [PERSON] , оскільки на день відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем. Таким чином житловий будинок став належати [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному, тобто по 1/2 частині. [INFO] [PERSON] померла, внаслідок чого відкрилася спадщина, що складалася із 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач по справі [PERSON] , так як він проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Проте оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач [PERSON] не має можливості, оскільки в його національному паспорті помилково вказана інша адреса зареєстрованого місця його проживання, яка відмінна від зареєстрованого місця проживання його батьків [PERSON] та [PERSON] .. Саме тому позивач був змушений звернутися із вказаною позовною заявою до суду з метою встановлення факту спільного проживання на час відкриття спадщини із спадкодавцями та визнання права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, вказувала, що позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити. Люботинська міська рада Харківської області до суду подала заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі її представника за наявними у справі документами та відповідно до вимог чинного законодавства. В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне. Спірним є житловий будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності на який згідно із довідкою №15/01-32, виданою КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області 20 лютого 2023 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №324811033 від 05 березня 2023 року, не зареєстровано. Так, відповідно до копії рішення Люботинської міської ради Харківської області №26 від 24 листопада 1959 року та відповідно до копії договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого державним нотаріусом Люботинської міської нотаріальної контори 13 травня 1960 року реєстровий номер 1350\~ [PERSON] була виділена земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , для індивідуального будівництва житлового будинку, загальною площею 600,00 кв.м.. Як вбачається з копії технічного паспорту, виготовленого КП «Люботинське БТІ» станом на 06 лютого 2023 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в 1964 році були побудовані: житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», з ґанком літ. «а1», загальною площею 67,60 кв.м., житловою площею 39,60 кв.м., а також сарай літ. «Б», з погребом літ. «бп», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Д». Відповідно до копії довідки КП «Люботинське БТІ» №20 від 06 лютого 2023 року всі будівлі та споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , збудовані до 05 серпня 1992 року, а адреса об`єкту нерухомого майна змінена з « [ADDRESS] » на « [ADDRESS] » згідно із рішенням виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №26 від 28 листопада 1968 року. Станом на 1964 рік питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Таким чином, з моменту завершення будівництва житлового будинку [PERSON] набув статусу власника житлового будинку та він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований та набутий [PERSON] одноособово. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим повторно Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08 лютого 2023 року. Після його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та його син [PERSON] позивач по справі, що відповідає ст. 1261 ЦК України, відповідно до вимог якої при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, той з подружжя, який пережив спадкодавця, батьки померлого. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №133/01-16/п від 21 березня 2023 року після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , до нотаріальної контори\~ в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270\~ ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем може бути підтверджено відміткою у паспорті такого спадкодавця про реєстрацію його місця проживання разом зі спадкодавцем або довідкою органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. В матеріалах цивільної справи наявна копія національного паспорту серія [NUMBER] , який було видано Люботинським МС ГУ ДМС України в Харківській області 24 жовтня 2012 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого зареєстроване місце проживання позивача з 19 червня 1981 року є: [ADDRESS] . А відповідно до копії довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-36/4089 від 17 листопада 2020 року за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , з 04 грудня 1974 року по день смерті [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 04 грудня 1974 року по день смерті [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 19 червня 1981 року по теперішній час. Тому інформація із вказаної довідки підтверджує наявність відомостей у виконавчому комітеті Люботинської міської ради Харківської області про те, що позивач [PERSON] з 19 червня 1981 року проживав разом із його батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] , до дня їх смерті. Також було витребувано із Харківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про смерть №542 від 22 грудня 2004 року та копію актового запису про смерть №162 від 11 квітня 2007 року, з яких вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , на час їхньої смерті проживали за адресою: [ADDRESS] . Водночас до позовної заяви представником позивача була додана копія довідки виконавчого комітету Люботинської міської ради Харківської області №03-10/416 від 08 березня 2023 року, відповідно до якої до складу сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , входить позивач по справі [PERSON] , [INFO] .\~ Таким чином, аналізуючи вказані вище документи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] з 19 червня 1981 року постійно проживає за адресою: [ADDRESS] , а під час проставляння відмітки в його національному паспорті про зареєстроване місце проживання була допущена помилка та невірно вказано адресу: [ADDRESS] , що є співзвучною із адресою місця проживання позивача. Крім того, у суду також не виникає сумнівів з приводу того, що місце проживання батьків позивача [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , на час їх смерті було зареєстровано саме за адресою: [ADDRESS] . Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцями [PERSON] , [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданим Люботинським міським бюро ЗАГС 19 травня 1959 року, та копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданим Манченківським селищним бюро ЗАГС 27 серпня 1955 року. Тобто суд приходить до висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а тому житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , став належати [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному, тобто по 1/2 частині. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданим повторно Харківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08 лютого 2023 року. Після її смерті відкрилася спадщина у виді 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем на відкриту спадщину, що складається із 1/2 частини житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є її син [PERSON] позивач по справі. Згідно із повідомленням Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області №133/01-16/п від 21 березня 2023 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , до нотаріальної контори\~ в шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або про відмову від спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались, заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. А тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] ..\~ Тому суд задовольняє позов повністю і визнає за позивачем право власності на вказаний житловий будинок в поряду спадкування за законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved