Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

23 січня 2023 року [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою, у якій просила суд визнати трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» припиненими з 30 грудня 2022 року у зв`язку зі звільненням [PERSON] із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України та зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виключивши [PERSON] із зазначеного реєстру як керівника - директора та особи, яка може вчиняти від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс», додавши - «трудові відносини припинено за Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова» Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 січня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання припиненими трудові відносини та зобов`язання вчинити дії та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 березня 2023 року закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент реєстрації Харківської міської ради про визнання припиненими трудових відносин та зобов`язання вчинити дії та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивачка, [PERSON] з`явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс», в судове засідання повторно не з`явився, про судові засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Департаменту реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив, через канцелярію суду подав письмові пояснення в яких просив відмовити в частині зобов`язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» виключивши [PERSON] із Єдиного державного реєстру як керівника. Відносно інших заявлених вимог просили вирішити справу у відповідності до норм матеріального і процесуального права. Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-яких заяв та клопотань, зокрема з процесуальних питань, про відкладення розгляду справи, чи про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, до суду не подав. Оскільки відповідачем у встановлений частиною сьомою статті 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною восьмою статті 178 ЦПК України. Таким чином, суд вважає, що відповідач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З цього приводу Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, та, зважаючи на те, представник позивача у заяві про проведення розгляду справи за його відсутності зазначив, що проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного судового рішення не заперечував , суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі протоколу загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» №1/02 від 25.05.2012 року [PERSON] було обрано директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс». Відповідно до Наказу №28 від 25 травня 2012 року на підставі протоколу загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» №1/02 від 25.05.2012 року [PERSON] приступила до виконання службових обов`язків директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» з 25 травня 2012 року. У трудовій книжці, серії [NUMBER] виданій 31.08.1988 року на ім`я [PERSON] міститься запис №34 від 01 липня 2011 року про прийнятя на посаду бухгалтера ТОВ «Колаборейтив Лабс» та запис №35 про переведення на посаду директора «Колаборейтив Лабс». Відповідно до п.13.5 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» директор може бути звільнений за Рішенням Загальних зборів, прийнятим більшістю голосів усіх учасників Товариства, які мають право голосу. Як вбачається зі Статуту, єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс» є [PERSON] . 16 грудня 2022 року [PERSON] подала заяву Голові Загальних зборів ТОВ «Колаборейтив Лабс», в якій просила звільнити її з посади директора Товариства з 30 грудня 2022 року за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України. Вказана заява позивачки не була розглянута, загальні збори Товариства не скликані. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У частині другій статті 22 КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до трудового законодавства України будь-який працівник, має право звільнитися за власним бажанням. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. У ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив, передбачені статтею 38 КЗпП України дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. За встановлених у справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати свої трудові відносини як працівника з відповідачем припиненими. Тобто, пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем та відповідачем оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості скористатися своїм правом на звільнення за власним бажанням. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині визнання припиненими трудових відносин такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про зобов`язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виключивши [PERSON] із зазначеного реєстру як керівника - директора та особи, яка може вчиняти від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю «Колаборейтив Лабс», додавши - «трудові відносини припинено за Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова, то вказана вимога не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи та фізичних осіб-підприємців врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом. Відповідно до п.14 ч.1 ст.1 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» суб`єктами державної реєстрації є, з поміж інших, виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська та Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, нотаріуси - у разі державної реєстрації юридичних осіб (крім випадків, передбачених абзацами другим - четвертим цього пункту) та фізичних осіб - підприємців (крім випадків, передбачених статтею 25-1 цього Закону). Виконавчі органи сільських, селищних та міських рад (крім міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення) набувають повноважень з державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідно до цього Закону у разі прийняття відповідною радою такого рішення; Відповідно до ч.3 ст.5 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» до повноважень інших суб`єктів державної реєстрації належить: забезпечення прийому документів, поданих для державної реєстрації; державної реєстрації та проведення інших реєстраційних дій; ведення Єдиного державного реєстру та надання відомостей з нього; формування та зберігання реєстраційних справ; здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Департамент реєстрації Харківської міської ради є одним із суб`єктів, які здійснюють повноваження в сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Суд вважає, що позивачем передчасно заявлена вимога про зобов`язання Департаменту реєстрації Харківської міської ради внести зміни до відомостей про юридичну особу, оскільки позивачка не зверталася до державного реєстратора і їй не було відмовлено у вчиненні реєстраційної дії. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд одну позовну вимогу задовольнив, а в задоволенні другої позовної вимоги відмовив, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 коп. Інша частина сплаченого судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три гривні) 60 коп. підлягає покладенню на позивача, так як судом відмовлено у задоволенні другої позовної вимоги.

Outcome: partial