Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник АТ КБ «Приватбанк» Балагурак В.В. звернулась до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.06.2012 року в розмірі 16948,64 грн., а також понесені позивачем судові витрати. 28.03.2023 року, в зв`язку з отриманням інформації про спадкоємця, який отримав спадщину після смерті [PERSON] , позовні вимоги булор уточнено. 28 березня 2023 року представником позивача - Савіхіною А.М. було подано уточнений позов, в якому вона просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16948,64 грн. за кредитним договором №б/н від 11.06.2012 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. На обгрунтування зазначено, що в процесі розгляду справи судом було встановлено, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] . [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана анкета-заява №б/н від 11.06.2012 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а Позичальнику надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 17000,00 грн. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємці Позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 29.02.2020 року по 29.08.2020 року. Позивачем 26.08.2020 року була направлена претензія кредитора до Другої Кам`янської нотаріальної контори та 10.09.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ Приватбанк. 25.12.2021 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.06.2012 року становить - 16948,64 грн., яка складається з наступного: 16948,64 грн. - заборгованість за тілом кредитом, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 16948,64 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. Під час судового розгляду з наданої спадкової справи після смерті [PERSON] , було встановлено, що спадкоємцем померлого Позичальника є відповідач- [PERSON] . Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 жовтня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.93) На позовну заяву до її уточнення позивачем, 10.11.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Чернець В.М. суду було надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] . В обґрунтування вказує, що [PERSON] розглянувши позовну заяву та долучені до неї документи, вважає позовну заяву необґрунтованою та невмотивованою, а позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до обставин викладених представником Позивача у позовній заяві, [PERSON] звернувся до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.06.2012 р. Після чого Позичальнику Банком було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт 17000.00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку та користувався кредитними коштами, сплачуючи відсотки за користування ними. [INFO] Позичальник помер, його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.06.2012, на час смерті становить 16948,64 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. 10.09.2020 року Позивачем від Другої Кам`янської державної нотаріальної контори за вихідним № 1594/02-14 отримано відповідь, яка додана ним до позовної заяви, про те що претензія Банка за вих. №SAMDNWFC00001820576 від 29.07.2020, долучена до спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] , [PERSON] та про те, що на час звернення Позивача з претензією кредитора ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався. У позовній заяві представник Позивача виклав хибні доводи, про те що спадкоємцем Позичальника, у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, є Відповідач [PERSON] , яка на його думку постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та отримала від нього спадщину. На підтвердження своїх доводів представник Позивача посилається лише на копії паспортів Позичальника та Відповідача [PERSON] , де зазначено одну й ту саму адресу місця реєстрації. При цьому, копія паспорта [PERSON] , виготовлена 30.04.2014 року, та у розумінні ЦПК України являється не належними та не допустимим доказом, з огляду на те що [PERSON] не була стороною при укладені зазначеного кредитного договору та не надавала копії свого паспорту громадянина України Позивачу у зв`язку з цими правовідносинами. Крім того, [PERSON] ніколи не проживала разом з Позичальником, а з 1997 року проживає разом зі сім`єю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом проживання без реєстрації №185 від 01.06.2021 року та довідками про реєстрацію місця проживання дочки та чоловіка [PERSON] , копії яких додаються до відзиву. [PERSON] не є родичем, спадкоємцем за законом Позичальника та не отримувала від останнього у спадщину жодного майна, не набула статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора Позичальника. 10.11.2022 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Чернець В.М. суду було надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] . В обґрунтування вказує, що відповідно до обставин викладених представником Позивача у позовній заяві, [PERSON] звернувся до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.06.2012 р. Після чого Позичальнику Банком було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт 17000.00 грн. Для користування кредитним картковим рахунком Позичальник отримав кредитну картку та користувався кредитними коштами, сплачуючи відсотки за користування ними. [INFO] Позичальник помер, його заборгованість перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.06.2012 року, на час смерті становить 16948,64 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту. 10.09.2020 року Позивачем від Другої Кам`янської державної нотаріальної контори за вихідним № 1594/02-14 отримано відповідь, яка додана їм до позовної заяви, про те що претензія Банка за вих. № SAMDNWFC00001820576 від 29.07.2020, долучена до спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] , [PERSON] та про те, що на час звернення Позивача з претензією кредитора ніхто із спадкоємців до нотаріальної контори не звертався. У позовній заяві представник Позивача виклав хибні доводи, про те що спадкоємцем Позичальника, у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, є [PERSON] , яка на його думку постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та отримала від нього спадщину. На підтвердження своїх доводів представник Позивача посилається лише на копії паспортів Позичальника та [PERSON] , де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця реєстрації. При цьому, копія паспорта [PERSON] виготовлена 05.12.2018 року та у розумінні ЦПК України являється не належними та не допустимим доказом, з огляду на те що [PERSON] не була стороною при укладені зазначеного кредитного договору та не надавала копії свого паспорту громадянина України Позивачу у зв`язку з цими правовідносинами. Крім того, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. При цьому, [PERSON] стверджує, що не отримувала від Позичальника у спадщину жодного майна. На підставі викладеного, з урахуванням того факту, що [PERSON] не отримувала від Позичальника у спадщину жодного майна, не набула статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора Позичальника. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2022 року задоволено клопотання представника АТ КБ "Приватбанк" про витребування доказів. (а.с.127) 07.12.2022 року представником позивача Меркуловою В.В. суду було надано відповідь на відзив, згідно змісту якого представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі. В обґрунтування вказує, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська перебуває справа 209/1925/22 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, на який вважаємо за необхідне надати наступну відповідь. [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 11.06.2012 року. [INFO] позичальник, [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.03.2020 року. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці Позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 29.02.2020 року по 29.08.2020 року. В даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-ІУ, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебуван\-ня фізичної особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне ли\-стування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до абз. 3 п. 3 Роз`яснень по\-станови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається остан\-нє місце реєстрації спадкодавця. Верховний Суд у своїй Постанові від 16.05.2018 р. у справі №336/3968/16-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором висловив правову позицію: місце реєстрації особи за однією адресою із спадкодавцем дає підстави для висновку про належність спадщини спадкоємцеві з часу її відкриття. Щодо спадкоєм\-ців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шля\-хом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Додатково, для встановлення спадкоємців Банком буде підготовлено та надано клопотання про подання запиту до нотаріальної контори та органів місцевого самоврядування (для встановлення фактичних спадкоємців). За змістом ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України). На виконання вимог вищезазначеної норми закону Позивачем 26.08.2020 року була направлена претензія кредитора до Другої кам`янської державної нотаріальної контори, та 10.09.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк". Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1271 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місце? відкриття спадщини. Таким чином, Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у том числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулось відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як Відповідач не відмовився від спадщини передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриті спадщини. При цьому, Позивач зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутню свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 25.12.2021 року до спадкоємців Позичальника було направлено лист-претензії згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями кредитором інше не встановлено. Згідно з другим абзацом ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було перед спадкоємцям у натурі. Стосовно вартості спадкового майна, необхідно враховувати на даний час наступне. Воєнний стан запроваджений Указом Президента України №64/2022 «Про введе воєнного стану в Україні», який затверджений Верховною Радою України. Таке рішення ухвалено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на піде пропозиції Ради національної безпеки і оборони відповідно до українського законодавства. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». 24.02.2022 року Тимчасово призупинено роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ДП «НАІС» тимчасово призупинило роботу Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України, створе\-ння та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України. Таке рішення прийнято з метою недопущення будь-яких несанкціонованих дій з інформацією реєстрів зі сторони ворога. Водночас, продовжують працювати Єдиний реєстр довіреностей та Реєстр бланків. Верховний суд в постанові від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц за\-значив: ''Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому висновки су\-дів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, супере\-чать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача". Верховний суд в постанові від 18.09.2019 року по справі № 336/7643/18 зазначив: «Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно про\-живав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] протя\-гом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав. У копіях паспортів [PERSON] та ОСОБА1 зазначена адреса реєстрації: [ADDRESS]. Така ж сама адреса ОСОБА 2 зазначена і у кредитному договорі від 07 березня 2007 року. Вирішуючи спір по суті, суди не з`ясували правовий статус будинку АДРЕСА1, у якому були зареєстровані та проживали [PERSON] та ОСОБА1 , хто є його власником та чи не увійшов вказаний будинок до спадкового майна. Від з`ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника. Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного суду від 22.01.2020 року по справі № 306/2000/16-ц. Верховний Суд по справі №336/7643/18 від 18 вересня 2019 року: "Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] протягом строку, встановле\-ного статтею 1270 цього Кодексу, заявив про відмову від прийняття спадщини, відповідач таких доказів не подав. У копіях паспортів ОСОБА 2 та ОСОБА1 зазначена адреса реє\-страції: АДРЕСА1 .Така ж сама адреса ОСОБА 2 зазначена і у кредитному договорі від 07 березня 2007 року. Вирішуючи спір по суті, суди не з`ясували правовий статус будинку АДРЕСА 1, у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА 2 та ОСОБА1 , хто є йо\-го власником та чи не увійшов вказаний будинок до спадкового майна. Від з`ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника. Згідно із частиною сьомою статті 81 ЦПК Украї\-ни суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а та\-кож інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суди попередніх інстанцій у порушення статей 263-265, 382 ЦПК України не забезпечили повного та всебічного розгляд\ справи, не встановили усіх обставин справи, які необхідні для правильного її вирішення не перевірили належно доводів банку, формально відмовили у задоволенні його позову констатувавши факт недоведеності одержання відповідачем в порядку спадкування після смерті боржника спадкового майна через відсутність даних про наявність спадкового майна та спадкоємців, які його прийняли, фактично не розглянули позов про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, залишивши спір невирішеним." Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 18.09.2019 року по справі № 640/6274/16-ц: «...При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильної вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимоги кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статте 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); -при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Тому висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача». (а.с.130-133) 28.03.2023 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій представник АТ КБ «Приватбанк» Савіхіна А.М. просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16948,64 грн. за кредитним договором №б/н від 11.06.2012 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. На обгрунтування зазначено, що в процесі розгляду справи судом було встановлено, що спадкоємцем померлого позичальника є відповідач [PERSON] . (а.с.189-192) Представник позивача Шабанян А.А. в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник [PERSON] та [PERSON] - адвокат Чернець В.М. надав до суду заяву, в якій просить суд стягнути з позивача на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON] понесені ними витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. на кожного, а всього 10000 грн. Такожпросить розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так, відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надійшло. Суд вважає причини неявки відповідачки в судове засідання неповажними. Статтею 281 ЦПК України передбачено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З урахуванням положень ст.ст. 223 ч.4, 280 ЦПК України та думки представника позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана анкета-заява №б/н від 11.06.2012 року. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. (а.с.34-63) Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с.33) Із розрахунку заборгованості вбачається, що у [PERSON] на момент його смерті існувала заборгованість за кредитним договором в сумі 16948,64 грн., яка складається з наступного: 16948,64 грн. - заборгованість за тілом кредитом, в т.ч. 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 16948,64 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії. (а.с.16-17) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с.70) Згідно відповіді Другої кам`янської державної нотаріальної контори від 27.07.2020 року на претензію банку, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , ніхто із спадкоємців для оформлення спадщини не звертався і спадкова справа заведена на підставі претензії кредитора № SAMDNWFC00001820576 від 29.07.2020 року. (а.с.73, 73 об.). Також вбачається, що 25.12.2021 року представник позивача АТ КБ «Приватбанк» зверталася до відповідачів з листом-претензією про сплату заборгованості за кредитним договором №б/н від 20.02.2014 року укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (а.с.74, 75, 76). Із досліджених судом копії паспортів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] встановлено, що вони були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с.65-69) Згідно акту №185 про проживання без реєстрації, виданого КП КМР «Добробут» 01.06.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , дійсно мешкає фактично без реєстрації [PERSON] , [INFO] , з 1997 року по теперішній час, про що підтверджують сусіди. (а.с.103) Крім того, за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , який є чоловіком відповідача [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] . (а.с.104,105,106) За інформацією, яка міститься в картотеці Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради, станом на 29.02.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване з 11.07.1977 р.; [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване з 15.12.1978 р.; [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване з 14.12.2004 р.; [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване з 01.11.2005 р. (а.с.139) 03 січня 2023 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла копія спадкової справи після померлого, [INFO] [PERSON] (а.с.144-177), відповідно до якої [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] (а.с.148), надала заяву від 18 серпня 2020 року про прийняття після померлого [PERSON] у спадок всього рухомого та нерухомого майна (а.с.145). 18 серпня 2020 року [PERSON] , яка є дочкою [PERSON] (а.с.153), надала заяву про відмову від належної їй по закону частки у спадщині після померлого [INFO] [PERSON] на користь дочки померлого [PERSON] . (а.с.149) Крім того, відповідач [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] (а.с.160), надала заяву від 18 серпня 2020 року про відмову від належної їй по закону частки у спадщині після померлого [INFO] [PERSON] на користь дочки померлого [PERSON] . (а.с.157) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 676/1958/16-ц. Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Аналіз зазначеного законодавства дає підстави для висновку, що спадкоємці боржника за кредитним зобов`язанням зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у випадку пред`явлення у передбачений законом строк кредитором вимог до спадкоємців, що прийняли спадщину. Суд прийшов до висновку про задоволення позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом спадкодавця в зв`язку з тим, що вона як спадкоємець надала заяву про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , в тому числі і боргові зобов`язання, таким чином стягненню підлягає борг по тілу кредиту в розмірі 16948,64 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 18 серпня 2020 року подала заяву до державного нотаріуса Другої кам`янської державної нотаріальної контори про відмову від належної їй по закону частки у спадщині після померлого [INFO] [PERSON] на користь дочки померлого [PERSON] (а.с.157). Вирішуючи спір в частині відшкодування витрат [PERSON] та [PERSON] на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. В матеріалах справи наявні копія Договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.11.2022 року між [PERSON] та адвокатом Чернець В.М. Так, ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки та ін.), які б засвідчували факт того, що [PERSON] та [PERSON] дійсно понесли витрати на правничу допомогу, матеріали позовної заяви не містять. За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, як вбачається з матеріалів справи представник [PERSON] та [PERSON] - адвокат Чернець В.М. 01 лютого 2023 року надав заяву про проведення судового засідання без його участі (а.с.178), таким чином, адвокат Чернець В.М. не брав участі в судовому засіданні, розгляд справи був проведений на підставі ч.3 ст.211 ЦПК України. За таких обставин, суд не вбачає підстав для про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, то витрати по сплаті судового збору підлягають з відповідача [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved