Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивач ТОВ «ЗП ЕСТЕЙТ» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати, зазначивши в обґрунтування позову наступне. 10 січня 2022 року між ТОВ « ЗП ЕСТЕЙТ» та [PERSON] було укладено Договір № 10-01/22-НУ51 суборенди нежитлового приміщення. Згідно п. 1.1. Договору суборенди, Орендар зобов`язується передати Суборендарю в тимчасове платне користування («Суборенду») частину нежитлового приміщення підвалу Літ.А-5, а саме кімнату № [NUMBER] , загальною площею 5,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.1. Договору, приміщення передається Суборендарю на підставі акту приймання-передачі, у якому вказується опис його технічного стану. На виконання умов договору, 10 січня 2022 року між сторонами підписано акт приймання-передавання нежитлового приміщення. Договір набув чинності, починаючи з дати його підписання і діє до 09.07.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за договором. Пунктом 2.3. Договору визначено, що повернення приміщення Суборендарем здійснюється на підставі акту прийому-передачі, що підписується сторонами. У випадку не підписання акту приймання-передачі однією із сторін договір вважається нерозірваним, а приміщення вважається не переданим орендарю. Орендна плата нараховується до моменту узгодження (підписання) акту приймання-передачі сторонами Договору. В порушення умов Договору суборенди, Відповідач не сплатив борг орендарю з 01 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року, тобто суборендар свої зобов`язання щодо оплати орендних платежів не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість з орендної плати за період лютого - грудня 2022 року у сумі 22\~000 гривень. Позивачем на адресу відповідача направлялась претензія з рахунками на оплату заборгованості, однак кошти відповідачем не сплачено. У зв`язку з цим зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на свою користь в судовому порядку та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою судді від 16.01.2023 року прийнято до розгляду позову заяву в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання з повідомленням сторін, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 24.02.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до умов договору суборенди, він набуває чинності з дати його підписання, з 10.01.2022 року та діє до 09.07.2022 року. Розділом 9 договору передбачено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, яке є наслідком …загрози війни, збройного конфлікту, військових дій. У зв`язку з початком 24.02.2022 року масштабної збройної агресії рф проти України, відповідач вважає, що звільнена від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором. Крім того, відповідач направляла на адресу позивача заяву про дострокове розірвання договору суборенди, тому вважає нарахування орендної плати з 24.02.2022 року необґрунтованим, а договір розірваним. Окрім того, відповідач зазначає, що нею за Договором оренди було внесено платежів на загальну суму 6000 гривень. Враховуючи, що приміщення вона не використовувала з 24.02.2022 року, а договір припинений з 09.07.2022 року, просить відмовити у задоволенні позову. 02.03.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позов, згідно якого позивач зазначає, що Відповідачем не надано доказів належного повідомлення Позивача щодо неможливості з 24.02.2022 року користуватись приміщенням. Докази листування між сторонами, надані відповідачем, вважає неналежними, оскільки не відповідають вимогам електронного документу. Також вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо дострокового закінчення договору, оскільки приміщення на підставі акту приймання передачі не повернуто Позивачу. 09.03.2022 року від представника Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких Відповідач зазначає, що сторонами попередньо було узгоджена можливість направлення Відповідачем заяви про розірвання договору саме засобами електронного зв`язку, тому вважає договір суборенди розірваним, наполягає на тому, що не могла користуватись приміщенням з 24.02.2022 року через обставини, за які вона не відповідає, тому вважає необґрунтованим нарахування орендної плати. Також просить врахувати, що за договором суборенди нею було сплачено грошові кошти на загальну суму 6000 гривень. У судовому засіданні Представник позивача позовні вимоги підтримала на підставах, викладених у позові і відповіді на відзив на позовну заяву, просить позов задовольнити. Пояснила суду, що розрахунок суми заборгованості з орендної плати складений з лютого 2022 року, тобто з наступного місяця після укладення договору і до грудня 2022 року, тобто до дня подання позову до суду, оскільки договір суборенди не припинений, і діє до цього часу. Також суду пояснила, що при укладенні договору відповідачем було сплачено 4000 гривень, з них 2000 гривень- за січень 2022 року, 2000 грн. авансовий внесок, за останній місяць оренди. Крім того, відповідачем на початку лютого 2022 року було сплачено 2000 грн. згідно квитанції, наданої Відповідачем. Представник Відповідача проти позову заперечувала на підставах, викладених у заявах по суті справи, вважає, що Відповідач звільняється від обов`язку сплачувати орендну плату у зв`язку з наявністю форс-мажорних обставин, крім того у червні 2022 року Відповідачем направлена заява про розірвання договору, отже позивачем безпідставно нарахована заборгованість з орендної плати за договором. Також просить врахувати, що відповідачем за договором суборенди сплачено 6000 гривень. Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 10 січня 2022 року між ТОВ «ЗП ЕСТЕЙТ» та [PERSON] було укладено Договір № 10-01/22-НУ51 суборенди нежитлового приміщення. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно по ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 ст. 762 ЦК України). Згідно п. 1.1. Договору суборенди, Орендар зобов`язується передати Суборендарю в тимчасове платне користування («Суборенду») частину нежитлового приміщення підвалу Літ.А-5, а саме кімнату № [NUMBER] , загальною площею 5,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 2.1. Договору, приміщення передається Суборендарю на підставі акту приймання-передачі, у якому вказується опис його технічного стану. Відповідно до п. 2.3 Договору Повернення приміщення Суборендарем Орендарю здійснюється на підставі акту прийому-передачу, що підписується Сторонами. У випадку не підписання акту приймання-передачі однією із сторін договір вважається нерозірваним, а приміщення вважається не переданим Орендарю. Орендна плата нараховується до моменту узгодження (підписання) акту приймання передачі сторонами договору. Відповідно до п.3.1. Договору строк оренди приміщення складає 6 місяців з моменту передачі Приміщення Суборендарю за актом приймання-передачі та закінчується у дату повернення приміщення за актом приймання- передачі. Пунктом 4.1. Договору визначено, що орендна плата складає 2000 гривень та сплачується до 10 числа поточного місяця. Пунктом 4.12 Договору передбачена оплата Суборендарем забезпечувального платежу у сумі 2000 гривень. Відповідно до п. 11.1 Договору даний Договір набирає чинності, починаючи з дати його підписання і діє до 09.07.2022 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим Договором. На виконання умов договору, 10 січня 2022 року між сторонами підписано акт приймання-передавання нежитлового приміщення. Відповідно до п.9.4. Договору у випадку якщо форс-мажорні обставини тривають більше 60 календарних днів, сторони можуть виступити з ініціативою про розірвання Договору. Судом встановлено, що сторонами попередньо була узгоджена можливість направлення Відповідачем заяви про дострокове розірвання договору суборенди засобами електронного зв`язку. 21.06.2022 року Відповідачем направлено на адресу Позивача заяву про дострокове розірвання договору суборенди. Зазначені обставини підтверджуються поданими Відповідачем роздруківками листування між сторонами, які приймаються судом як належні та допустимі докази та оцінюються в сукупності з іншими доказами у справі. Отже, суд приходить до висновку, що починаючи з липня 2022 року Договір не був пролонгований, та діяв 6 місяців, з 10.01.2022 року по 09.07.2022 року. Відповідно до умов договору, орендна плата за період дії договору становить 12\~000 гривень (2000 грн. х 6 міс.). Судом встановлено, що на виконання умов договору Відповідачем сплачено 6000 грн.: 2000 за перший місяць (січень 2022 року), 2000 забезпечувальний платіж, 2000 грн.- за лютий 2022 року, відповідно до квитанції від 03.02.2022 року. Таким чином, позивачем не виконані зобов`язання за договором суборенди в частині сплати орендної плати за березень червень 2022 року, тобто за 4 місяці. Враховуючи сплату Відповідачем забезпечувального платежу у сумі 2000 грн., з неї підлягає стягненню сума заборгованості за договором оренди у розмірі 6000 гривень. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість з орендної плати за договором суборенди у сумі 6000 гривень. Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо повного звільнення від обов`язку сплати орендної плати за договором, починаючи з 24.02.2022 року, оскільки про настання форс- мажорних обставин відповідач не повідомила Позивача у строки, передбачені п. 9.3. Договору. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 гривень.

Outcome: partial