Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

У червні 2021 року позивачка інтереси, якої представлені адвокатом Задорожнім Ю.В. звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування», в якому просила зобов`язати відповідача звільнити місце поховання (місця родинного поховання) на Міському (Берковецькому) кладовищі Києва, ділянка № 74 , ряд 4, місце 2 шляхом перепоховання урни з прахом [PERSON] в інше місце та привести місця поховання (місце родинного поховання) на Міському (Берковецькому) кладовищі Києва, дялінка № 74, ряд 4, місце 2 до первісного вигляду. Позов обгрунтовує тим, що позивачка є користувачем місця поховання (місця родинного поховання) на Міському (Берковецькому) кладовищі Києва, ділянка № 74 , ряд 4 , місце 2. Зазначає, що на згаданому місці родинного поховання поховано дітей позивачки. Вказує, що відповідачем здійснено поховання на Міському (Берковецькому) кладовищі (ділянка № 74 , ряд 4 , місце 2) сина позивачки [PERSON] , померлого [INFO] . Крім того, відповідачем здійснено поховання на Міському (Берковецькому) кладовищі (ділянка № 74 , ряд 4, місце 2) доньки позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] . У березні 2020 року позивачці стало відомо, що на місці родинного поховання здійснено прихорон урни з прахом з її колишнього чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Зазначає, що згоди на прихорон урни з прахом [PERSON] позивачка не надавала. Зазначає, що 03.03.2020 звернулась до адміністрації Міського (Берковецького) кладовища з питанням законності підзахоронення , де їй було повідомлено, що таке поховання проведено незаконно, оскільки з приводу підзахоронення урни з прахом [PERSON] на ділянці № 74 , ряд 4, місце 2 до адміністрації кладовища ніхто не звертався, в книзі реєстрації поховань запис відсутній. Того ж дня, за викликом позивача, на Міське (Берковецьке) кладовище було здійснено виїзд слідчо-оперативної групи Подільського УП ГУНП у м. Києві, зафіксовано факт проведення підзахоронення та відібрано пояснення. Зазначає, що позивачка, як користувач місця родинного поховання, згоди на підпоховання урни з рахом [PERSON] не надавала, оригінали свідоцтв про смерть і свідоцтва про поховання дітей знаходяться і завжди знаходилися у неї, то підзахоронення урни з рахом [PERSON] на Міському (Берковецькому) кладовищі Києва є незаконним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2021 року, матеріали вищевказаної справи передані на розгляд до Подільського районного суду м. Києва, за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2021 дана цивільна справа розподілена головуючому судді Скрипник О.Г.. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 11.10.2021 року, вищевказаний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, які були усунені позивачем. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 13.12.2021 року справу № 761/23068/21 прийнято до провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва Скрипник О.Г. від 14.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи знаходиться заява представника позивачки про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причину неявки до суду не повідоми. Дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. [INFO] в м. Києві помер [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 1 червня 1976 року. [INFO] в м. Києві померла [PERSON] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27 листопада 1987 року. Так, загальні правові засади здійснення в Україні діяльності з поховання померлих, врегулювання відносин, що виникають після смерті (загибелі) особи, щодо проведення процедури поховання, а також встановлення гарантії належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого та збереження місця поховання визначені Законом України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року №1102-IV (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон). Статтею 1 Закону визначено поняття поховання, відповідно до якого, поховання, це діяльність відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у межах повноважень, визначених цим Законом, а також суб`єктів господарювання, спрямована на забезпечення належного ставлення до тіла (останків, праху) померлого (далі - тіла); забезпечення права громадян на захоронення їхнього тіла відповідно до їх волевиявлення, якщо таке є; створення та експлуатацію об`єктів, призначених для поховання, утримання і збереження місць поховань; організацію і проведення поховань померлих та/або загиблих (далі - померлих); надання ритуальних послуг, реалізацію предметів ритуальної належності. Відповідно до ст. 5 цього Закону державні стандарти, інші нормативні документи в галузі поховання впроваджуються в порядку, передбаченому законом, з метою забезпечення безпеки життя та здоров`я людей, тварин, охорони рослин, а також майна та довкілля, створення умов для раціонального використання всіх видів ресурсів. Державні стандарти, інші нормативні документи в галузі поховання складаються зокрема з обов`язкових містобудівних, екологічних вимог та санітарно-гігієнічних норм щодо створення та функціонування кладовищ, крематоріїв, інших місць поховань. Розроблення і прийняття державних стандартів у галузі поховання здійснюється в порядку, встановленому законом. З метою врахування обрядових звичаїв, сприяння розвитку етичних правил у галузі поховання можуть запроваджуватися кодекси професійної етики. Згідно ст. 8 вказаного Закону організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, іншими центральними органами виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Органи місцевого самоврядування та їх виконавчі органи в межах своєї компетенції: 1) вирішують відповідно до закону питання про відведення земельних ділянок для організації місць поховання; 2) забезпечують будівництво, утримання в належному стані та охорону місць поховання; 3) створюють ритуальні служби; 4) вирішують питання про надання за рахунок коштів місцевих бюджетів ритуальних послуг у зв`язку з похованням самотніх громадян, ветеранів війни та праці, а також інших категорій малозабезпечених громадян; про надання допомоги на поховання померлих громадян в інших випадках, передбачених цим Законом; 5)здійснюють контроль за дотриманням законодавства стосовно захисту прав споживачів у частині надання суб`єктами господарювання ритуальних послуг та реалізацією ними предметів ритуальної належності; 6) здійснюють інші повноваження, передбачені цим та іншими законами. Для організації (утворення), будівництва, утримання в належному стані та охорони місць поховання сільські, селищні, міські ради можуть створювати спеціалізовані комунальні підприємства. Відповідно до ст. 9 Закону ритуальні служби - спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності, передбаченим пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону. Ритуальні служби можуть також надавати ритуальні послуги, не передбачені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг та реалізації предметів ритуальної належності, виготовляти предмети ритуальної належності. Тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності встановлюються в межах, визначених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради. Відповідно до Статуту, затвердженого Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 710 від 28.04.2005 року, Ритуальна служба спеціалізоване комунальне підприємство "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) (далі за текстом - Підприємство), створена в результаті реорганізації комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально - побутового обслуговування" шляхом перетворення відповідно до рішення Київської міської ради від 23.12.2004 № 876/2286 „Про реорганізацію комунального підприємства „Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" у ритуальну службу спеціалізоване комунальне підприємство „Спеціалізований комбінат підприємств комунально побутового обслуговування" виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації)"! є його правонаступником. Згідно із положенням ст. 11 Закону, поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка зобов`язалася поховати померлого, в установленому законодавством порядку в день звернення видаються: лікарське свідоцтво про смерть - закладом охорони здоров`я; свідоцтво про смерть та довідка про смерть - відділом державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчим органом сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад, консульською установою чи дипломатичним представництвом України. У березні 2020 року [PERSON] дізналась, що на місці родинного поховання здійснено прихорон урни з прахом її колишнього чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 03.03.2020 [PERSON] звернулась до адміністрації Міського (Берковецького) кладовища з питанням законності підзахоронення [PERSON] , на що отримала відповідь, що таке поховання проведено незаконно, з приводу підзахоронення урни з прахом [PERSON] на ділянці № 74 , ряд 4, місце 2 до адміністрації кладовища ніхто не звертався, в книзі реєстрації поховань запис відсутній. 03.03.2023 року на адресу суду надійшов лист Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» № 249, з якого вбачається, що Ритуальна служба СКП «Спецкомбінат ПКПО» не оформляла договір - замовлення на поховання перепоховання [PERSON] та у Книзі поховання та перепоховання померлих громадян Міського кладовища м. Києва запис про поховання померлого [PERSON] відсутній. Судом було встановлено що поховання [PERSON] , який помер [INFO] , було здійснено без відповідних дозволів комунального підприємства. Крім того, в матеріалах справи відсутній договір - замовлення на організацію та проведення поховання [PERSON] , померлого [INFO] на Міському (Берковецькому) кладовищі на ділянці № 74 , ряд 4 , місце 2; свідоцтва про поховання [PERSON] померлого [INFO] на Міському (Берковецькому) кладовищі на ділянці № 74 , ряд 4 , місце 2; згоду [PERSON] , як користувача місця поховання чи підпоховання (місця родинного поховання) [PERSON] , померлого [INFO] на Міському (Берковецькому) кладовищі на ділянці № 74 , ряд 4 , місце 2. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що на ділянці [ADDRESS] кладовища здійснено підзахоронення урни з прахом [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: dismissed