Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивачка є власником 1/3 частки земельної ділянки, площею 2,005 га, розташованої на території Градизької селищної громади Глобинського району Полтавської області, кадастровий номер: 5320655400:00:006:0070. Власником 1/6 частки вищезазначеної земельної ділянки є її брат - відповідач по справі. На теперішній час у позивача виникло питання стосовно 1/6 частки відповідача, оскільки вона має намір здавати вказану земельну ділянку в оренду, але не має можливості це зробити, тому що відповідач жодним чином не вчиняє будь-яких дій щодо утримання землі, її обробки, витрат, пов?язаних із сплатою податків за земельну ділянку і інших платежів, не укладає договори оренди паю тощо. Відповідач тривалий час (починаючи з моменту відкриття спадщини з 03.05.2016 року) не несе жодного матеріального утримання земельної ділянки, не сплачує податки, не утримує земельну ділянку, не здає її в оренду, та взагалі земельною ділянкою не цікавиться. Враховуючи вказані обставини позивачка позбавлена можливості реалізувати своє законне право на здачу землі в оренду, позбавлена можливості отримувати прибуток від такої оренди, не може укладати договори оренди, не може укладати договори щодо обробки землі та інші дії, які можуть бути реалізовані виключно власниками земельної ділянки. Під час особистого спілкування з відповідачем по справі на початку лютого 2022 року, він повідомив позивачку, що його не цікавить вищевказана 1/6 частка земельної ділянки та не заперечує проти того, щоб позивач виплатила йому компенсацію за його частину у спільному майні, але бажає це зробити тільки в судовому порядку. Зауважила, що спірна 1/6 частки земельної ділянки є незначною, та не може бути виділена в натурі, відповідач жодним чином не вживає дій як власник даного майна, не сплачує податків за землю, не несе будь-які матеріальні затрати на утримання землі, її обробки, окрім цього взагалі не цікавиться долею майна та не заперечує отримати за свою частку грошові кошти. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. З копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.01.2022 року, 19.04.2021 року та 05.11.2021 року, посвідчених державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В., та витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , належить 1/3 (1/6+1/6) частини земельної ділянки, площею 2,005 га, розташованої на території Градизької селищної ради Кременчуцького району Полтавської області, кадастровий номер: 5320655400:00:006:0070, та 1/6 частина належить відповідачу - [PERSON] (а.с.7-17). Відповідно до копії звіту про експерту грошову оцінку земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,005 га, кадастровий номер: 5320655400:00:006:0070, що розташована за адресою: Полтавська область, Кременчуцький (Глобинський) район, Градизької селищної ради, виконаної ФОП [PERSON] , вартість об`єкта оцінки становить 138546,0 грн., в тому числі 1/3 частки об`єкта оцінки становить 46182,00 грн., вартість 1 кв.м. становить 6,91 грн. (а.с.24-44). Позивачка 15.03.2023 року внесла на рахунок суду для сплати судового збору грошові кошти в сумі 23091,00 грн., що підтверджено квитанцією код № 9299-5330-4929-5521, призначення платежу «справа №527/2839/22 внесок [PERSON] (іпн [NUMBER] ) за 1/6 частку земельної ділянки кадастровий номер №5320655400:00:006:0070, що підтверджено квитанцією (а.с.74). Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами першою, другою статті 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України). У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16, та неодноразово підтриманій Верховним Судом. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved