Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

13.03.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить змінити право власності з спільної сумісної на спільну часткову, визнавши за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ; [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] право спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] по 1/4 ідеальній частині, припинивши право спільної сумісної власності на квартиру. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно нотаріально посвідченого договору міни 09 червня 1995 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в обмін на належну їм квартиру [ADDRESS] . Право власності на вказану квартиру зареєстровано у Дрогобицькому МБТІ за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] в реєстрову книгу №10 за реєстровим номером 2424. [INFO] помер співвласник квартири [PERSON] . 04 лютого 2022 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу заведено спадкову справу №69089315. У спадкову масу, на яку відкрилося право на спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , ввійшла частка у квартирі [ADDRESS] . Спадкодавець заповіту не складав. Зазначає, що фактично єдиним спадкоємцем по закону, який прийняв спадщину, є вона, дружина спадкодавця як спадкоємець першої черги по закону. Діти спадкодавця - відповідачі по справі у визначений законом термін не звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, з спадкодавцем на час смерті постійно не проживали, а тому втратили право на спадщину після смерті свого батька [PERSON] . Однак, при укладені вказаного вище договору міни від 09.06.1995 року не було визначено часток співвласників у набутій квартирі - [ADDRESS] , оскільки міна відбулася на приватизовану квартиру в м.Рівному, яка належала вказаним вище особам на праві спільної сумісної власності. На даний час у неї є необхідність визначити частки всіх співвласників у квартирі [ADDRESS] , в т.ч. для оформлення спадщини на частку співвласника квартири [PERSON] та розпорядження належною їй часткою у квартирі. Тому змушена звертатись до суду з таким позовом. Ухвалою від 14.03.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 06.04.2023. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 15.03.2023 суддею направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області щодо встановлення реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 03.04.2023. 06.04.2023 з Єдиного державного демографічного реєстру суддею отримано відповідь №19698 щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] . Ухвалою від 06.04.2023 судове засідання відкладено на 09.05.2023, оскільки не закінчився встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачі відзивів на позовну заяву не подали. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] в м. Добромиль Старосамбірського району Львівської області, зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , а.с.3. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в обмін на належну їм квартиру [ADDRESS] , згідно договору міни, укладеного 09.06.1995 року. Право власності на вказану квартиру зареєстровано у Дрогобицькому МБТІ за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,, [PERSON] в реєстрову книгу №10 за реєстровим номером 2424, а.с.5. Згідно плану вказаної квартири, остання складається з 4-ох кімнат, загальна площа квартири 72,1 кв.м., житлова 46,8 кв.м. [PERSON] помер [INFO] , що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.01.2022, а.с.7. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №68393940 від 04.02.2022 зареєстровано спадкову справу у спадковому реєстрі за №69089315, спадкодавець [PERSON] , а.с.6. Частинами першою та другою\~статті 368 Цивільного кодексу України\~передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Частинами першою та другою\~статті 370 Цивільного кодексу України\~встановлено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 372 ЦК України\~майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними бо законом. Стаття 322 ЦК України\~встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 13 Конституції України\~власність зобов`язує. Тому власник майна не тільки має право на свій розсуд володіти, користуватися, розпоряджатися належним йому майном та здійснювати стосовно останнього будь-які дії, що не суперечать закону, але й мусить виконувати певні обов`язки, передбачені законом. Одним з таких обов`язків власника є його обов`язок утримувати майно, що йому належить. Це означає, що він має нести витрати, необхідні для збереженості майна, а також мусить вживати усіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. У відповідності до роз`яснень, наданих у\~Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", - частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними (п.5). Відповідно до роз`яснень, наданих у\~Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., зазначено, що відповідно до\~ст. 1226 ЦК України, частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належному на праві спільної сумісної власності. В зв`язку з наведеним, виходячи із законодавчо встановленої рівності часток кожного із співвласників спільної сумісної власності, відсутності іншої домовленості між ними, суд приходить до переконання, що частка спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , в праві спільної сумісної власності на кв. [ADDRESS] становить 1/4. За наведених вище підстав суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial