Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов К. Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заремба Л. В., про витребування майна з чужого незаконного володіння. Зазначений позов [PERSON] мотивувала тим, що вона підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2016 придбала у власність земельну ділянку на [ADDRESS] загальною площею 0,2319 га, кадастровий номер 3222486601:01:009:5093, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). [PERSON] 20.05.2021 підписала від її імені договір купівлі-продажу земельної ділянки з покупцем [PERSON] , який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. та зареєстровано в реєстрі за № 300. Перед підписання зазначеного договору [PERSON] надала приватному нотаріусу ряд документів, а саме оригінал довіреності від 24.02.2021, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. та зареєстрованої в реєстрі за № 197, згідно з якою вона, нібито, уповноважила [PERSON] на укладення будь-яких правочинів щодо земельної ділянки, в тому числі на її відчуження шляхом продажу, оригінал договору купівлі-продажу від 18.03.2016 та копію висновку про експертну грошову оцінку спірної земельної ділянки від 14.05.2021. Підпис, який міститься на довіреності від її імені є підробленим, довіреність вона не підписувала, у приватного нотаріуса Некрила К. Ю. ніколи не була, з [PERSON] ніколи не бачилася та не знайома. За даним фактом вона звернулася до Печерського УП ГУ НП у м. Києві із заявою про вчинення злочину. На підставі договору купівлі-продажу приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. було проведено реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за відповідачем, номер запису про право власності: 42047125, дата державної реєстрації 20.05.2021 о 14:50:55 (інформаційна довідка № 257662116 від 21.05.2021). У договір вказано реєстровий номер довіреності 147, однак це описка, оскільки дійсний реєстровий номер довіреності 197, що зазначено як в самій довіреності, так і в повному витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 20.05.2021 № 44642288, який отримувався приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. для перевірки реєстрації довіреності в Єдиному реєстрі довіреностей. Оригінал договору купівлі-продажу від 18.03.2016, на підставі якого вона придбала земельну ділянку, перебував у [PERSON] , з яким у неї раніше були відносини. У травні 2021 року [PERSON] повідомив її про те, що є потенційний покупець на земельну ділянку, а саме [PERSON] , однак необхідно відновити правовстановлюючий документ (договір купівлі-продажу від 18.03.2016), оригінал якого, нібито, втрачено. 21.05.2021 їй зателефонував [PERSON] та повідомив, що належна їй на праві власності земельна ділянка належить [PERSON] , також повідомив, що він отримав дублікат правовстановлюючого документа на земельну ділянку та може віддати їй разом з іншими документами, але після оплати. Враховуючи викладене, спірна земельна ділянка вибула з її володіння не з її волі, а в результаті підроблення її підпису на довіреності та підписання на підставі цієї довіреності договору. Вона не мала наміру уповноважувати [PERSON] на відчуження земельної ділянки, як і не мала наміру відчужувати її. Оскільки вона не підписувала довіреності та не уповноважувала [PERSON] на підписання договору купівлі-продажу, такі правочини є неукладеними. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду належним та ефективним способом захисту у даному випадку є віндикаційний позов. Враховуючи викладене, [PERSON] просила: - залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, [PERSON] ; - залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Некрилова К. Ю.; - залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зарембу О. В.; - витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку на [ADDRESS] загальною площею 0,2319 га, кадастровий номер 3222486601:01:009:5093, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 856984832224. Разом з позовною заявою [PERSON] подала клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заремби О. В. оригінал довіреності від 24.02.2021, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. та зареєстрованої за № 197, в якій зазначено, що [PERSON] уповноважила [PERSON] на вчинення від її імені дій, передбачених вказаною довіреністю. Також [PERSON] подала клопотання про призначення експертизи, в якому просила призначити у справі почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України та заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на спірну земельну ділянку, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.07.2021 відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання на 17.08.2021 на 10-40 год. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2021 заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222486601:01:009:5093, загальною площею 0,2319 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 856984832224, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] 17.08.2021 від представника [PERSON] - адвоката Голодняка М. В. про відкладення розгляду справи та ознайомлення із матеріалами справи. 17.08.2021 від представника позивача - адвоката Ковадла А. М. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 17.08.2021 розгляд справи відкладено на 29.10.2021 на 09-00 год. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.09.2021 клопотання представника позивача - адвоката Васильєва М. О. про витребування доказів у цій справі задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заремби О. В. оригінал довіреності від 24.02.2021, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. та зареєстрованої в реєстрі за № 197, в якій зазначено, що [PERSON] уповноважила громадянку [PERSON] на вчинення від її імені дій, передбачених вказаною довіреністю. 08.10.2021 [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов К. Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заремба О. В., про визнання добросовісним набувачем. Зазначений зустрічний позов [PERSON] обґрунтував тим, що він є законним власником та добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, оскільки 20.05.2021 між [PERSON] в особі представника [PERSON] , яка діяла від імені та в інтересах відповідача на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, та ним було укладено договір купівлі-продажу. Право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Покупець за договором купівлі-продажу перевірив наявність оригіналу довіреності, оригіналу договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2016 та копію висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 14.05.2021, а продавець за договором в особі представника за довіреністю пред`явленням оригіналів документів підтвердила можливість безпосереднього відчуження земельної ділянки на користь позивача. На час відчуження [PERSON] земельної ділянки довіреність була чинною, тому сумнівів у тому, що довіреність підроблена не виникло та не могло виникнути. Таким чином, він придбав земельну ділянку за відплатним договором та сплатив ціну, визначену п. 2.2 договору. Викладене вище підтверджує, що він не знав і не міг знати, що [PERSON] не мала права відчужувати спірну земельну ділянку, тому придбання цієї земельної ділянки у власність є законним і дана угода не може тягнути будь-яких негативних наслідків. [PERSON] на підтвердження викладених у первісній позовній заяві доводів не надала будь-яких доказів. Посилання у первісній позовній заяві на непідписання довіреності є сумнівними. Враховуючи викладене [PERSON] просить: - прийняти зустрічну позовну заяву та відкрити провадження у справі; - визнати [PERSON] добросовісним набувачем земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222486601:01:009:5093, загальною площею 0,2319 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 856984832224; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 281,49 грн та витрат на професійну правничу (юридичну) допомогу у розмірі, що буде документально підтверджений. 29.10.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 12.11.2021 на 13-45 год. 04.11.2021 до суду від представника [PERSON] - адвоката Васильєва М. О. надійшли заперечення щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, в якому заявник просить відмовити у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] у цій справі. Заперечення обґрунтовані тим, що поданий зустрічний позов має очевидно штучний характер та спрямований лише на затягування цієї справи. Земельна ділянка вибула з володіння позивача не з його волі, а в результаті підробленого підпису на довіреності та підписання на її підставі договору. Оскільки земельна ділянка вибула з її володіння не з її волі, то відповідно вона може її витребувати, як у недобросовісного набувача, так і в добросовісного. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.11.2021 зустрічний позов [PERSON] прийнято до провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області. Об`єднано в одне провадження первісний позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] 12.11.2021 в судовому засіданні оголошено перерву на 01.02.2022 на 16-00 год. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2022 клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Васильєва М. О. про призначення судової почеркознавчої експертизи задоволено. Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення експертизи поставлено наступні питання: - чи виконаний підпис від імені [PERSON] на другій сторінці довіреності від 24.02.2021, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. та зареєстрованій у реєстрі за № 197 (в якій зазначено, що [PERSON] уповноважила громадянку [PERSON] на вчинення від її імені дій, передбачених вказаною довіреністю) [PERSON] чи іншою особою? - чи виконаний рукописний текст « [PERSON] » на другій сторінці довіреності від 24.02.2021, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. та зареєстрованій в реєстрі за № 197, (в якій зазначено, я [PERSON] уповноважила громадянку [PERSON] і вчинення від її імені дій, передбачених вказаною довіреністю) [PERSON] чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Державного науково-дослідному експертно- криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. 22.09.2022 на адресу суду від Державного науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення про неможливість проведення судової експертизи від 02.09.2022 № СЕ-19-22/18809-ПЧ. 22.09.2022 матеріали цивільної справи повторно були направлені для проведення експертизи. 19.12.2022 на адресу суду надійшов висновок експерта від 24.11.2022 № СЕ-19-22/37009-ПЧ, складений експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2022. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.12.2022 поновлено провадження у цій справі і призначено підготовчий розгляд на 02.02.2023 на 14-20 год. 02.02.2023 у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні суду справу знято з розгляду. Розгляд справи призначено на 22.03.2023 на 14-20 год. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 квітня 2023 року на 14-20 год. 11.04.2023 від представника [PERSON] - адвоката Голодняка М. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 11.04.2023 в судовому засіданні оголошено перерву на 03.05.2023 на 14-30 год. У судове засідання 03.05.2023 позивач та представник позивача з`явилися. Первісний позов підтримали та просили суд задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили суд відмовити. Представник відповідача у судове засідання 03.05.2023 з`явився. Проти первісного позову заперечував. Зустрічний позов підтримав та просив суд задовольнити. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] 18.03.2016 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасом О. В. та зареєстрованого у реєстрі за № 236, придбала у [PERSON] земельну ділянку площею 0,2319 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: 3222486601:01:009:5093. На підставі нотаріальної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. 24.02.2021 та зареєстрованої в реєстрі за № 197, [PERSON] уповноважила [PERSON] продати (обміняти), за ціну та на умовах за її розсудом без будь-яких обмежень належну їй земельну ділянку площею 0,2319, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222486601:01:009:5093. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О. В. 20.05.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 300, [PERSON] в особі представника [PERSON] , яка діє на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. 24.02.2021 за реєстровим № 147, передала у власність [PERSON] земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3222486601:01:009:5093, що є предметом цього договору, а покупець прийняв її у власність та оплатив її вартість. Згідно з висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки кадастровий номер: 3222486601:01:009:5093 ринкова вартість об`єкта оцінки складає 128 147,94 грн. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованої 21.05.2021, власником спірної земельної ділянки є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.05.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 856984832224. Згідно з висновком експерта від 24.11.2022 № СЕ-19-22/37009-ПЧ, складеним експертом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2022, підпис від імені [PERSON] в графі «Підпис:» довіреності серії НМС 187467 від 24.02.2021 від [PERSON] на уповноваження [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. та зареєстрованої в реєстрі за № 197, ймовірно, виконаний не [PERSON] . Рукописний запис « [PERSON] » в графі «Підпис:» довіреності серії НМС 187467 від 24.02.2021 від [PERSON] на уповноваження [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К. Ю. та зареєстрованої в реєстрі за № 197, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обв`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (п. 1), так і інші юридичні факти (п. 4). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна були правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Правочином є вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки. Односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом. Статтею 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Статтею 244 ЦК України визначено, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність правочину визначається ст. ст. 203, 215 ЦК України. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, вказані норми цивільного права свідчать про те, що правочин може бути визнано недійсним, якщо волевиявлення учасника правочину не є вільним, не відповідає його внутрішній волі. Встановивши на підставі наявних у справі доказів, а саме висновку експерта від 24.11.2022 № СЕ-19-22/37009-ПЧ, що [PERSON] не наділяла повноваженнями щодо відчуження належного їй майна [PERSON] , дії останньої не відповідали її волі, вона не схвалювала у подальшому вчинений від її імені правочин, а тому оскаржуваний договір купівлі-продажу укладено без волевиявлення власника нерухомого майна. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника. Визначаючи вид вимоги, особа може зіткнутися з проблемою, коли одні й ті ж самі протиправні дії породжують виникнення різних цивільно-правових вимог до одного й того ж суб`єкта. Задоволення хоча б однієї з них позбавляє можливості пред`явлення іншої. Отже, з`являється декілька шляхів досягнення кінцевої мети - відновлення порушеного права або захисту інтересу. Таке явище називається «сompetition of claims» (конкуренція позовів). Конкуренція позовів, якщо її трактувати буквально, є конкуренцією суб`єктивних цивільних прав (прав вимоги до порушника), що існують в рамках захисних цивільних правовідносин (складають зміст захисних зобов`язань) і реалізуються в судовому порядку, в результаті чого відбувається застосування відповідного способу захисту права чи інтересу. Сенс такої конкуренції полягає у тому, що позивач має можливість обирати більш вигідний позов і долати обмеження, встановлені щодо іншої вимоги, яка ґрунтується на тих же самих фактах. У випадку конкуренції складається нетипова для цивільного права ситуація, коли в результаті однієї й тієї ж самої протиправної поведінки виникають і паралельно існують декілька суб`єктивних прав, які мають одне і те ж саме призначення. Реалізація одного з таких прав призводить до припинення іншого, оскільки інтерес, що ним опосередковується, задовольняється в повному обсязі при здійсненні іншого конкуруючого права. Конкуренція позовів існує там, де декілька позовів об`єднуються спільним для них всіх юридичним інтересом (de eadem re), який задовольняється здійсненням вже одного з цих позовів, що усуває «ео ipso» (внаслідок цього) усі інші як безцільні. Вектори конкуруючих прав є однонаправленими і паралельними - права належать одній особі і спрямовані на задоволення одного й того ж самого інтересу. Задоволенням однієї з цих конкуруючих вимог знищувалася інша вимога, так як уявлялося неприпустимим двічі задовольняти один і той же інтерес. Для захисту своїх майнових інтересів власник або суб`єкт іншого речового права може використовувати вимоги про визнання недійсною угоди з відчуження належної йому речі (якщо мова йде про оспорюваний правочин) або про застосування наслідків недійсності правочину (якщо мова йде про вчинення нікчемного правочину). В обох випадках загальним наслідком вчинення недійсної угоди стане реституція, яка полягає, зокрема у поверненні конкретної речі (предмета угоди) первинному власнику. Очевидно, що, якщо спір стосується правочину, укладеного самим власником, то його відносини з контрагентом мають договірний (зобов`язальний) характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Але якщо контрагент власника за недійсним правочином здійснив потім відчуження отриманої від власника речі третій особі, то у відносинах з таким новим набувачем колишній власник може використовувати тільки речово-правові способи захисту, бо вони не перебували у договірних (зобов`язальних) відносинах один з одним. У окремих випадках колишні власники, отримавши відмову в задоволенні своїх речово-правових вимог про повернення їм майна, що перебуває у нових власників, які придбали його в результаті правочинів, оспорюють самі ці правочини, посилаючись на недійсність першого правочину з ланцюжка таких правочинів (укладених за їх участю як відчужувачів спірної речі). Прикметно зазначити, що застосування у спірних правовідносинах речово-правового механізму повернення свого майна (віндикації) забезпечить захист прав та інтересів не тільки власника майна, а й добросовісних набувачів, які є також учасниками цивільного обороту. В іншому разі для широкого кола добросовісних набувачів, які виявили при укладенні договорів добру волю, розумну обачність, буде існувати ризик неправомірної й несправедливої втрати майна, яке може бути витребувано у них у порядку реституції. Така незахищеність прав добросовісних набувачів суперечить Конституції України та свободі договору. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником правочину. Виникнення права власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення ч. 1 ст. 388 ЦК України застосовуються як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Оскільки добросовісність набуття майна можлива лише тоді коли майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати, наслідком правочину, здійсненого з таким порушенням, є не двостороння реституція, а витребування майна із незаконного володіння (віндикація). Отже, право особи, яка вважає себе власником майна, підлягає захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача із використанням правового механізму, встановленого ст. 388 ЦК України. Враховуючи наведене, спірна земельна ділянка може бути витребувана від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову до добросовісного набувача, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України без визнання недійсними довіреності та договору, на підставі яких відбулося відчуження спірного майна. Ефективність обраного позивачем, який не мав волевиявлення на укладення оспорених правочинів, способу захисту своїх прав не викликає обґрунтованих сумнівів. З огляду на викладене, первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] залишенню без задоволення з наведених вище підстав. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки первісні позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 281,48 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved