Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представник заявника [PERSON] - адвоката Шкабуро Олександра Віталійовича, третя особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] . Дані обставини підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] - матері заявника, свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] », свідоцтвом про народження [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 38 виданими лікарем Комунального підприємства Пологівського центру первинної медико-санітарної допомоги Пологівської міської ради Шевченко В.Ф. від 24.08.2022. Відповідно до якого смерть наступила в результаті серцево-судиної недостатності, дифузного кардіосклерозу та ішемічної хвороби серця. Місцем смерті [PERSON] зазначено Запорізька область, Пологівський район, село Григорівка. Згідно даних паспорту громадянина України, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На сьогодні, місто Пологи Запорізької області є тимчасово окупованою територією згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 9 цього ж Закону\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки, місто Пологи Заорізької області знаходиться на тимчасово окупованій території, де державні органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також у заявника відсутній оригінал лікарського свідоцтва про смерть, він немає можливості отримати свідоцтво про смерть дідуся [PERSON] у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а також підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку. 25.04.2023 заявником отримано від Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відмову у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] . Даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка та реалізації в подальшому спадкових прав та всіх інших належних прав та свобод громадянина України. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника. Представник Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 8 частини 1\~статті 315\~ЦПК\~України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з частини 2 статті 315 ЦПК\~України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є онуком [PERSON] . Дані обставини підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] - матері заявника, свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] », свідоцтвом про народження [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті № 38 виданими лікарем Комунального підприємства Пологівського центру первинної медико-санітарної допомоги Пологівської міської ради Шевченко В.Ф. від 24.08.2022. Відповідно до якого смерть наступила в результаті серцево-судиної недостатності, дифузного кардіосклерозу та ішемічної хвороби серця. Місцем смерті [PERSON] зазначено Запорізька область, Пологівський район, село Григорівка. Згідно даних паспорту громадянина України, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На сьогодні, місто Пологи Запорізької області є тимчасово окупованою територією згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а відповідно до ч.ч. 2, 3\~ст. 9 цього ж Закону\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Оскільки, місто Пологи Запорізької області знаходиться на тимчасово окупованій території, де державні органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також у заявника відсутній оригінал лікарського свідоцтва про смерть, він немає можливості отримати свідоцтво про смерть дідуся - [PERSON] у відповідності до вимог діючого на території України законодавства, а також підтвердити відповідний факт в позасудовому порядку. Відповідно до листа № 473/32.8-65 від 25.04.2023 Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) заявнику відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , оскільки документ пр. смерть особи не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024. Даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідно для отримання свідоцтва про смерть встановленого законодавством України зразка та реалізації в подальшому спадкових прав та всіх інших належних прав та свобод громадянина України. Відповідно до ст.\~1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюєтьсядія\~Конституції\~та законів України. Згідно\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Згідно п.1\~постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;\~\~- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинний\~ЦПК України\~містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами ДРАЦСу може бути видано свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку в наслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (п. 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (ст. 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (ст. ст. 305-309 ЦПК України). Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України,\~заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Разом з цим,\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях»\~розширено перелік територій, щодо яких поширює свою дію\~ст. 317 ЦПК України. На даний час до них відносяться території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до діючого законодавства. Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан встановлено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України, тому даний спрощений порядок розповсюджується на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України (як мінімум - до закінчення воєнного стану). Але в основному такий спосіб\~\~стосується зони воєнних дій та тимчасово окупованих територій, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема можуть бути:письмові докази;\~речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи;\~\~висновки експертів;\~\~копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть;\~\~пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник;\~\~довідки з військомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців);\~\~заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю. Частинами другою, третьою статті\~9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими\~частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Положеннями статей\~3,\~8,\~9 Конституції України\~визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Питання про окуповані території у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані як «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Лоізіду проти Туреччини», 18.12.1996, «Кіпр проти Туреччини», 10.05.2001, «Мозер проти Республіки Молдови та Росії», 23.02.2016,- зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих defacto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22.10.2018 року у справі №235/2357/17, від 07.09.2022 року в справі № 759/5313/21, від 29.03.2023 року у справі №\~753/8033/22. Відсутність відповідного медичного документу\~українського зразка та довідки про смерть, виданої компетентною установою України\~\~унеможливлює отримання заявником свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України та в подальшому вирішити питання про прийняття спадщини, а тому з метою захисту законних прав та інтересів заявника необхідно встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в селі Григорівка, Пологівського району Запорізької області, причина смерті: серцево-судинна недостатність, дифузний кардіосклероз, ішемічна хвороба серця. Оцінюючи надані суду документи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в цій справі та встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частини 4 статті 317, пункт 8 статті 430 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved