Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, з посиланням на ті обставини, що 14 грудня 2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було винесено рішення відповідно до якого з відповідача по справі було стягнуто аліменти на її користь на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 250 гривень, щомісячно до повноліття дитини. На даний час її матеріальний стан змінився, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Тому розмір аліментів, який визначений рішенням суду є недостатнім для утримання дитини, оскільки значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. У зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 250 гривень на місяць до виповнення повноліття на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду по справі №2-2332/09 щомісячно на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу) в твердій грошовій сумі щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 28.03.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.04.2023 року позивач надала до суду заяву, в якій уточнила зміст позовних вимог та просила змінити розмір аліментів який стягується з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 250 гривень на місяць до досягнення дитиною повноліття на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області по справі № 2-2332/09 на 1/4 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві від 19.04.2023 року просила провести розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Згідно до положення ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач по справі належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, доказів про поважність неявки до суду не надав, також не подав відзив на позовну заяву тому у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача по справі, постановивши по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11 листопада 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 11.11.2009 року (а.с.8). Відповідач [PERSON] являється рідним батьком неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.01.2006 року (а.с.6). Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14 грудня 2009 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 250 гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 27 листопада 2009 року і до досягнення дитиною віку повноліття (а.с. 3-4). Позивач [PERSON] 10 червня 2011 року зареєструвала шлюб з [PERSON] в зв`язку з чим змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10 червня 2011 року (а.с.5). Позивач зазначає, що аліменти, що стягуються згідно судового рішення, є недостатніми для нормального повноцінного розвитку та утримання дитини. На даний час її матеріальний стан змінився в зв`язку з зростанням цін на продукти харчування, одяг, на оздоровлення, на розвиток дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180, ч.ч. 1-2 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Позовні вимоги [PERSON] про зміну розміру аліментів ґрунтуються на зростанні потреб у дитини з віком, зміні цін на продукти, одяг та ліки. При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, і приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що зміна способу стягнення аліментів із стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на стягнення аліментів у частці від доходу забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації без звернення до суду, що буде сприятиме кращому захисту інтересів дитини. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріальне становище сторін, стан здоров`я дитини, суд вважає, що є підстави для задоволення позовних вимог та зміну способу стягнення, визначених раніше судом аліментів, а саме на 1/4 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивача було звільнено від сплати судового збору за подання позовної заяви, судовий збір потрібно стягнути з відповідача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: approved