Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. До суду звернулася позивач [PERSON] з позовною заявою, у якій просить визначити їй додатковий строк у два місяці, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову від 11.04.2023 року позивач зазначила, що [INFO] помер чоловік її двоюрідної сестри [PERSON] , який на час смерті постійно проживав зі своєю дружиною [PERSON] по [ADDRESS] . Із померлим [PERSON] вони були в хороших дружніх відносинах, відвідували один одного за місцем свого проживання, так як його дружина [PERSON] є її двоюрідною сестрою. [PERSON] підтримував її порадами, морально, а вона допомагала йому. 15.07.2022 року в розмові з [PERSON] вона дізналась, що після смерті [PERSON] , його спадщина, а саме земельний пай, не була оформлена спадкоємцями за законом, оскільки він, нібито, заповів його їй. При цьому, [PERSON] такої інформації раніше їй не повідомляла. Щоб пересвідчитись у достовірності вказаної інформації, вона звернулась 28.07.2022 року до державного нотаріуса Тиховської В.В. із запитом щодо можливого заповіту [PERSON] на її ім`я. З наданого їй витягу із спадкового реєстру заповітів від 28.07.2022 року вона дізналась, що 15.05.2005 року [PERSON] .З склав на неї заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Грибником А.М. 13.12.2022 року вона звернулась до приватного нотаріуса Грибника А.М. щодо надання їй дублікату заповіту, складеного на її ім`я [PERSON] . Згідно з отриманим дублікатом від 14.05.2005 року № 1550 [PERSON] заповів для неї земельну частку (пай), яка належала для [PERSON] на підставі сертифіката на права на земельну частку (пай) серії ХМ № 0140306 від 26.01.2004 року. Вказала, що виходячи із дати смерті та часу відкриття спадщини [PERSON] , останнім днем визначеного законом строку для подання заяви про прийняття спадщини є 28.12.2008 року. Враховуючи, що вона була необізнана про наявність заповіту [PERSON] вона не подавала нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини [PERSON] у визначений строк, у зв`язку з чим, постановою державного нотаріуса їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Вказала, що необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску нею строку для подання зазначеної заяви. За таких підстав звертається до суду з позовом. Аргументи учасників справи. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надіслала заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій вказала, що з`явитися до суду не має можливості, а тому просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, будь-яких заперечень не має. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 16.10.2019 року Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). На підставі сертифіката на права на земельну частку (пай) серії ХМ № 0140306 від 26.01.2004 року [PERSON] належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Правда» розміром 1,75 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) (а.с. 6). [PERSON] заповів вказану вище земельну частку (пай) [PERSON] , що підтверджується копією дублікату заповіту від 14.05.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Грибчиком А.М., реєстровий № 966 (а.с. 7). Постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. № 16/02-31 від 06.01.2023 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Правда» м. Красилів Красилівського району Хмельницької області. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відмовлено у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 17). У спадковій справі № 1100/2008, заведеній після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , наявна інформація про те, що відповідач [PERSON] відмовилась від належної їй частки спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , на користь дочки [PERSON] , що підтверджується її заявою від 17.12.2008 року, реєстровий № 6011; дочка [PERSON] - [PERSON] 18.12.2008 року подала заяву, у якій відмовилась від належної їй спадщини після смерті батька, вказала, що ніяких судових спорів по спадщині вести не буде; [PERSON] 17.12.2008 року подала заяву, у якій вказала, що приймає спадщину після померлого батька [PERSON] , просить видати свідоцтво про право на спадщину (реєстровий номер заяви 6007). Також у спадковій\~справі № 1100/2008 наявний витяг із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 17894161 від 20.12.2008 року (а.с. 39), у якому вказана інформація про наявність чинного заповіту [PERSON] (номер заповіту у спадковому реєстрі 36591072), серія та номер бланка ВСВ 675619, номер в реєстрі нотаріальних дій 1550, дата посвідчення 14.05.2005 року, місце зберігання [ADDRESS] , приватний нотаріус Грибчик А.М. Згідно з\~матеріалами спадкової\~справи № 1100/2008 нотаріус Красилівської державної нотаріальної контори не вживала заходи для розшуку спадкоємця [PERSON] за заповітом від 14.05.2005 року (а.с. 32-42). Мотиви з яких виходить суд і застосовані норми права Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне. Згідно\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Предметом позову у цій справі є визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка двоюрідної сестри позивача [PERSON] [INFO] , з посиланням позивача на те, що вона не знала про існування заповіту на її ім`я. При цьому, позивач не є спадкоємцем [PERSON] за законом, на час смерті спадкодавця з ним не проживала, заяви про прийняття спадщини або відмови від неї у визначений законом строк не подавала, про смерть [PERSON] була обізнана, та не подавала заяви про прийняття спадщини [PERSON] , оскільки не була обізнана про наявність заповіту. Статтею 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті\~1269, частиною першою статті\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом у даній справі встановлено наявність у спадковій справі № 1100/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] витягу із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 17894161 від 20.12.2008 року (а.с.39), у якому вказана інформація про наявність чинного заповіту [PERSON] (номер заповіту у спадковому реєстрі 36591072), серія та номер бланка ВСВ 675619, номер в реєстрі нотаріальних дій 1550, дата посвідчення 14.05.2005 року, місце зберігання [ADDRESS] , приватний нотаріус Грибчик А.М. Інформація про те, що, що нотаріус Красилівської державної нотаріальної контори вживала заходи для розшуку спадкоємця [PERSON] за заповітом від 14.05.2005 року в спадковій справі відсутня. З цього приводу суд зазначає про таке. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини,) нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Оскільки позивач не знала про заповіт, а нотаріус про заповіт її не повідомила, суд дійшов висновку, що нотаріусом на порушення\~Закону України «Про нотаріат», пункту 2.2 глави 9, пунктів 2.2 і 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~року №\~296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595 не вчинила дій для розшуку спадкоємця, зокрема й засобами публічного оголошення або повідомлення у пресі, якщо йому не було відомо місце проживання місце проживання або місце роботи спадкоємця. Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Така позиція узгоджується з практикою Верховного суду, зокрема постановою Верховного Суду справа № 761/42165/17-ц від 28.10.2019 року. При цьому, вирішуючи спір у цій справі, суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та дотримується принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України викладеному у постанові від 06.09. 2017 року у справі № 6-496цс17. Правила частини третьої 1272\~ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у\~постанові Верховним Судом України від 06.09.2017 року у справі N 6-496цс17. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. З врахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що вона не знала про заповіт на своє ім`я і дізналася про нього лише 15.07.2022 року, вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, нотаріус про заповіт позивача не повідомив, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку, у зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Вказаний висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 21.09.2020 року у справі № № 130/2517/18, та від 22.12.2021 року у справі № 703/4978/19. Розподіл судових витрат між сторонами На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved