Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою. На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 14 грудня 2021 року [PERSON] отримала від позивача в борг кошти у розмірі 250000,00 грн. Відповідач про те, що отримала гроші надала власноруч написану розписку, в якій йдеться про те, що вона отримала у борг від нього [PERSON] кошти в розмірі 250000,00 грн. та зобов`язується повернути позивачу кошти до 01 липня 2022 року. 14.12.2021 відповідач надала на його ім`я нотаріально посвідчену довіреність, згідно з якої надала йому право представляти її інтереси з питань отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] та вказала йому, що якщо вона не зможе віддали кошти, які вона отримала в нього в борг, то вона отримає свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові кошти, які залишилися після смерті батька. [INFO] помер батько відповідачки [PERSON] . 26.01.2022 у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Соколик О. О. відкрито спадкову справу №4/2022 (номер у Спадковому реєстрі 69042354) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до довідки №46/12-05/6599 від 31.05.2022, виданої Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», на ім`я [PERSON] , [INFO] , станом на 30.05.2022 наявна інформація та рахунки у наступних установах філії Чернівецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»: У ТВБВ №10025/054: №9760/13085 (компенсація 1997) сума залишку 10896,90 грн. Заповідальне розпорядження по зазначеному рахунку відсутнє. У ТВБВ №10025/055: № [NUMBER] сума залишку 70000 грн.; № [NUMBER] сума залишку 48000 грн.; №UA713563340000026202510054212 сума залишку 4084,45 грн.; №UA393563340000026201543765814 сума залишку 0,00 грн.. Заповідальні розпорядження по зазначеному рахунку відсутні. Тобто, загальна сума коштів, які залишилися після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтво про право на спадщину за законом, на які має отримати [PERSON] становить 132981,35 грн. плюс нараховані відсотки. В зазначений термін, до 01.07.2022 відповідачка боргу не повернула на зв`язок із позивачем не виходить та далі проводжує ігнорувати позивача. На підставі викладеного, після зменшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за розпискою в сумі 250000 грн. та судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 27.01.2023 суддя ухвалою відкрила провадження у справі № 727/11374/22 та призначено справу до розгляду. 24.02.2023 року надана спадкова справа. 31.03.2023 та 01.05.2023 представник позивача надала письмове клопотання, в якому просила справу розглянути без її участі та участі позивача. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач не виконав умови договору позики, результаті чого має заборгованість, яку в добровільному порядку не погашає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, представлений адвокатом Якобишеною Т.Д.. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду надала письмове клопотання про слухання справи у її відсутність та відсутність позивача, підтримала зменшені позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти заочного слухання справи не заперечувала. Просила суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за розпискою в сумі 250000 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду клопотання про відкладення розгляду справи або відзив на позовну заяву не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд уважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що відповідно до оригіналу розписки від 14.12.2021 [PERSON] , [INFO] , отримала у борг від [PERSON] кошти в розмірі 250000 гривень, які зобов`язалась повернути [PERSON] до 01 липня 2022 року. Мотивувальна частина Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за розпискою від 14 грудня 2021 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Згідно зі статтею 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Наявність оригінала розписки у позивача (позикодавця) згідно зі статтею 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. Підстав відступити від таких правових висновків Верховний Суд не встановив. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач на підтвердження позовних вимог надав оригінал розписки, що наявний у матеріалах даної цивільної справи. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як на підставу позову, позивач посилався на укладення договору позики 14 грудня 2021 року. Суд, дослідивши надані докази у справі, доходить висновку про доведення позивачем укладення договору позики 14 грудня 2021 року, оскільки суд розглядає справу в межах заявлених вимог. За цих обставин, суд уважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, згідно з договором позики від 14.12.2021, а тому уважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в сумі 250000 грн.. Щодо розподілу\~ судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією № 52707876 від 08.12.2022 про сплату судового збору в сумі 2500,00 грн. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2500,00 грн.

Outcome: approved