Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Позивач, в інтересах якого діє адвокат Горщар Б.А. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.01.2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики, у формі боргової розписки. Згідно даного договору [PERSON] передав, а відповідач [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 1 000 доларів США, на той час в еквіваленті 28 500 грн. 08.04.2021 року відповідач повинен був виконати вказане зобовязання, шляхом повернення коштів. Однак станом на момент подачі позову до суду [PERSON] зазначену суму коштів не повернув, незважаючи на те, що з часу повернення позики, визначеному у договорі позики, минуло майже 2 роки. Позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору, однак будь-яких результатів не досягнуто, відповідач в добровільному порядку повертати кошти відмовляється, через що він змушений звернутися до суду. Згідно розрахунку, що додається до позову, відсотки від суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за цей період становить 1702,97 грн. Позивач планує понести витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу, орієнтовно в розмірі 10 000 грн. Просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму коштів за договором позики в розмірі 28 500 грн., заборгованість у вигляді відсотків з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення в розмірі 10 224,08 грн., 3 % річних в розмірі 1702,97 грн., судовий збір в сумі 1073,60 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги, посилаючись на обставини позову, просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, тому за згодою позивача та його представника суд здійснює розгляд справи в заочному порядку на підставі ст.280-289 ЦПК України, на підставі наявних доказів та ухвалює заочне рішення. Суд дослідивши письмові докази та оцінивши їх у відповідності до ст.89 ЦПК України, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідно до оригіналу боргової розписки від 08.01.2021, написаної [PERSON] , останній отримав в борг від [PERSON] суму коштів в розмірі 1 000 доларів США, за курсом 28,5 доларів за 1 долар США, всього в сумі 28 500 грн. , які зобов`язався повернути до 08 квітня 2021 року. Розписка складена в присутності свідка [PERSON] , який поставив свій підпис на вказаній розписці, як і [PERSON] , чим підтвердили факт отримання грошових коштів в сумі, зазначеній в розписці. Відповідно до розрахунку, долученого до позову інфляційні втрати за період з 09.04.2021 року до лютого 2023 року становлять 10 224,08 грн., 3 % річних за період прострочення - з 09.04.2021 року до 05.04.2023 року, який складає 727 днів становить 1702,97 грн. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно із ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки свої зобов`язання відповідач не виконав, взяті в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 28 500 грн. не повернув у строк, зазначений в договорі позики, тому у суду є підстави стягнути з відповідача вказану суму боргу в примусовому порядку. На підставі викладеного, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково, так як інфляційні втрати та 3 % річних за ч.2 ст.625 ЦК України, з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, не підлягають стягненню за період військового стану. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що за невиконання грошового зобов`язання у передбачені договором строки, [PERSON] має сплатити на користь [PERSON] заборгованість за основною сумою боргу, виходячи з позовних вимог, в сумі 28 500 грн., інфляційні втрати за період з 09.04.2021 року до 24.02.2022 року в сумі 2508 грн., 3 % річних за період з 09.04.2021 року до 24.02.2022 року в сумі 837, 40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати : судовий збір сплачений при подачі позову, пропорційний сумі задоволених позовних вимог в розмірі 837,40 грн. За таких обставин, на підставі ст. 1046, 1047, 545, 549, 612, 625 ЦК України,

Outcome: partial