Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого вказує на те, що 19.12.2019 р. сторони підписали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] , за яким АТ «Райффайзен Банк» зобов`язався надати кредит в розмірі 45 000,00 грн., строком на 48 місяців, а [PERSON] зобов`язався щомісячно повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 39,90% річних. Однак відповідач не виконує належним чином грошові зобов`язання за кредитним договором. Тому у позивача виникло право вимагати дострокового повернення кредиту в розмірі 86\~758,81 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій підтримав позов, просив справу розглянути за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої\~статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч.3 ст.\~211, ч.4 ст.223, ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 05.10.2017 р. [PERSON] підписав заяву про акцепт Публічної пропозиції / Угоду №PDV2-2164974, якою прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк». 19.12.2019 р. сторони підписали заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] , за яким АТ «Райффайзен Банк» зобов`язався надати кредит в розмірі 45\~000,00 грн., строком на 48 місяців, а [PERSON] зобов`язався щомісячно повертати кредит по частинам та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 39,90% річних. В той же день АТ «Райффайзен Банк» надав [PERSON] кредит в розмірі 45\~000,00 грн. Дана обставина підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с. 9-14), копією виписки по рахунку (а.с.17). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1056-1\~ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За змістом ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином виконує грошові зобов`язання за кредитним договором, тому на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України у АТ «Райффайзен Банк» виникло право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту в розмірі 86\~758,81 грн. яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 70\~542,37 грн.,; заборгованості за відсотками у розмірі 16\~216,44 грн. Дана обставина підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.7-8). В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно повернув вказаний борг. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного Договору не виконує, кошти за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» підлягає стягненню заборгованості за кредитним договором від 19.12.2019 р. в сумі 86\~758,81 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684.00 грн., оскільки судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved