Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд: -визнати дійсним правочин, реальним та виконаним - договір купівлі- продажу нерухомого майна від 29.07.1994 р. за № 439 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений на Південній товарній біржі між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та позивачем. Зазначає, що на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало. Договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах. Умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. У зв`язку з суперечністю правових норм позивач змушена звертатись до суду, оскільки на теперішній час неможливо внести відомості до Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майностосовно права власності. Ухвалою суду від 27.10.2021 р. відкрито провадження у справі, а ухвалою суду від 21.12.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. У відповідності до положень\~ст.\~280-281\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судом встановлено, що 29.07.1994 року на Південній товарній біржі укладено договір купівлі-продажу № 439, відповідно до умов якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Сторони договору купівлі-продажу домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується відповідним письмовим договором, відбулося повне виконання договору. Зазначений договір 08.08.1994 року був зареєстрований Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 18484. З довідки КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 24.11.2021р. №3289 вбачається, що станом на 28.12.2012р. право власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.1994 № 439. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до\~ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою\~статті 48 цього Кодексу\~(ч. 1\~ст. 47 цього Кодексу). Згідно з ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до частини 1\~Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу»\~(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2\~ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Відповідно до абз. 3 п. 2\~\~Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу -\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~та\~ст. 277 ЦК Української РСР\~1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а\~\~Цивільний кодекс\~\~на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування сторонами спірного правочину\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Позивач на теперішній час не має можливості розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд. Приймаючи до уваги те, що позивач не може усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, вимоги позову є обґрунтованими, окрім вимог про визнання договору реальним та виконаним, оскільки вони ніяким чином не захищають права позивача.

Outcome: partial