Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів. В обґрунтування позову позивач вказує, що 19.09.2019 року до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради звернулась [PERSON] із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Разом із заявою [PERSON] надала Департаменту декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 19.09.2019 року, в якій зазначила, що до складу її сім`ї входить її син [PERSON] та [PERSON] . Перед зверненням до органу соціального захисту вона отримала дохід у вигляді пенсії в сумі 5592 грн. 82 коп. та пенсії по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., а також [PERSON] отримав стипендію в сумі 5488 грн. 00 коп. та пенсію по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., інших доходів не задекларовано. Рішенням та розрахунком Департаменту про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 25.09.2019 року призначено [PERSON] державну соціальну допомогу малозабезпеченій сім`ї на період з 01.09.2019 року по 30.11.2019 року в розмірі 1973 грн. 23 коп. щомісячно та з 01.12.2019 року по 29.02.2020 року в розмірі 2246 грн. 13 коп. щомісячно. Відповідно до ст.5 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», п.14 Порядку №250, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75% прожиткового мінімуму для сім`ї. Перевіркою достовірності та повноти інформації, яка була надана відповідачем, та згідно з інформацією ДПІ м.Чернівці встановлено, що [PERSON] , не зазначила в декларації, що [PERSON] у 1 кварталі 2019 року отримав дохід в сумі 100 грн. 53 коп., ознака доходу 126 - додаткове благо, та 3 кварталі 2019 року отримав дохід в сумі 80 грн. 00 коп. Крім того, [PERSON] в 2-му та 3-му кварталах 2019 року отримав дохід в сумі 6000 грн. 00 коп. та 3000 грн. 00 коп., ознака доходу 150 - у вигляді стипендії. Отже, відповідачка, під час звернення за отриманням державної соціальної допомоги свідомо не зазначила в декларації про доходи та майновий стан відомості про отримання доходу [PERSON] та [PERSON] . Дані обставини вплинули на розмір призначеної їй державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. Розпорядженнями та розрахунком Департаменту від 06.04.2020 року здійснено перерахунок допомоги з урахуванням отриманих доходів [PERSON] та [PERSON] та визначено обсяг надміру виплачених (переплачених) коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в сумі 8100 грн. 54 коп. за період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року. Для врегулювання в досудовому порядку спору Департаментом неодноразово направлялися відповідачу письмові повідомлення про повернення надміру виплачених бюджетних коштів, однак [PERSON] надміру виплачені кошти не повернула. Крім того вказував, що Рішенням 6 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 15.04.2021 №177 «Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради VIII скликання від 25.03.2021 №132 «Про структуру виконавчих органів Чернівецької міської ради» Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради з 01.07.2021 року ліквідовано та з 15.06.2021 року утворено Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради, який з дня державної реєстрації юридичної особи є правонаступником прав і обов`язків ліквідованого Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради. Відповідно до п.1.6 «Положення про Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради» затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VIII скликанням від 31.05.2021 року №253, Департамент, з дня державної реєстрації юридичної особи є правонаступником прав і обов`язків його ліквідованого Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради. Просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради надміру виплачених бюджетних коштів в сумі 8100 грн. 44 коп. та судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 30.03.2023 року провадження у даній справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позов. У відзиві представник відповідача позов не визнав. Зазначив, що у [PERSON] був відсутній умисел на незаконне оформлення та отримання державної допомоги малозабезпеченим сім`ям. На час звернення до Департаменту із заявою про призначення допомоги, [PERSON] не знала і не чула від своїх синів про те, що вони отримали додаткові доходи у вигляді стипендії та відшкодування витрат на харчування, а також дохід від банківської установи. Вказував, що Департамент не звертався до відповідача з вимогою добровільного повернення коштів або з пропозицією щодо утримання коштів за рахунок наступних виплат. Зазначив, що про наявність доходів синів відповідачки, позивач міг довідатись ще в 2019 році, оскільки контролюючі органи повинні надавати відповіді на запити органу, що призначає державну допомогу, протягом п`яти днів. Також, просив суд поновити строк для подання відзиву на позов та застосувати позовну давність до спірних правовідносин. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що на момент звернення [PERSON] до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, останній не було відомо про те, що її сини отримували дохід, про який зазначено у позовній заяві. Вважає, що позовну заяву подано до суду з пропуском позовної давності, на застосуванні якого вони наполягають. Із урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала ту обставину, що її сини одержали додаткові доходи, проте їй про це відомо не було. Надлишково одержані кошти у розмірі 8100 грн. 44 коп. вона не повернула. Просила відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.ст.12,81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що 19.09.2019 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, в якій просила призначити їй державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. У заяві відповідач власноруч засвідчила своїм підписом, що її повідомлено про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги, компенсації та пільг, вона зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення та її попереджено про відмову в призначенні або припиненні виплат призначеної соціальної допомоги та/або повернення надміру нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї (а.с.7-9). 19.09.2019 року [PERSON] також подала до Департаменту декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, відповідно до якої до складу її сім`ї входять її двоє синів: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-13). Згідно вказаної декларації [PERSON] за період з 01.03.2019 року по 01.09.2019 року отримала дохід у вигляді пенсії в сумі 5592 грн. 82 коп. та пенсії по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., а також [PERSON] отримав стипендію в сумі 5488 грн. 00 коп. та пенсію по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., інших доходів не задекларовано (а.с.10-13). Рішенням Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям від 25.09.2019 року [PERSON] призначено державну соціальну допомогу на період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року у розмірі 1973 грн. 23 коп. щомісячно (а.с.40). Згідно довідки Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради від 27.02.2023 року [PERSON] знаходиться на обліку в ДСП м.Чернівці та за період з 01.09.2019 року по 02.02.2019 року отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям у розмірі 12658 грн. 08 коп. (а.с.67). Розпорядженням Управління соціального захисту населення Шевченківського району №671419 від 06.04.2020 року вирішено вивести переплату допомоги наданої [PERSON] у зв`язку з виявленням скритих доходів та квартири по [ADDRESS] (а.с.60). Згідно протоколу індивідуального перерахунку від 09.04.2020 року, переплата наданої [PERSON] допомоги малозабезпеченим сім`ям становить 8100 грн. 54 коп. (а.с.61). Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям»: державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям - це щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; середньомісячний сукупний доход сім`ї - обчислений у середньому за місяць доход усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. До сукупного доходу сім`ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення. Відповідно до п. 20 Порядку 250 державна соціальна допомога призначається на шість місяців. Згідно ст. 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» до заяви про надання державної соціальної допомоги додається декларація про доходи та майно осіб, які входять до складу сім`ї (в декларацію не включаються державна соціальна допомога, призначена відповідно до цього Закону; нарахована субсидія за спожиті житлово-комунальні послуги; сплачені членами сім`ї аліменти; грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення). За змістом ч.1 ст.5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Відповідно до п. 23 Порядку №250 контроль за правильністю призначення і виплати державної соціальної допомоги здійснює Нацсоцслужба та її територіальні органи. Департаментом праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради було проведено перевірку достовірності вказаної [PERSON] в декларації інформації про отримання нею та її сімє`ю доходів. У результаті проведеної інформації, було встановлено, що [PERSON] не зазначила в декларації, що [PERSON] отримав дохід в сумі 100 грн. 53 коп. (виплата кешбеку за здійснення розрахунків платіжною карткою «Monobank»), та 80 грн. 00 коп. (відшкодування на харчування, як учасник спортивних заходів у 3-му кварталі 2019 року) (а.с.49, 51). Крім того, відповідно до довідки Управління молоді та спорту Чернівецької обласної державної адміністрації, яка була одержана Департаментом 02.04.2020 року, дохід [PERSON] з 01.01.2019 року по 01.01.2020 року складає 12000 гривень (а.с.54). При цьому, [PERSON] в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги вказала, що за період з 01.03.2019 року по 01.09.2019 року її син [PERSON] отримав лише стипендію в сумі 5488 грн. 00 коп. та пенсію по втраті годувальника в сумі 5592 грн. 82 коп., інших доходів не задекларовано Не внесення до декларації розміру дійсного доходу, який отримали сини відповідача, призвело до невірного визначення розміру допомоги та як наслідок надмірної виплати [PERSON] бюджетних коштів у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на суму 8100 грн. 54 коп. за період з 01.09.2019 року по 29.02.2020 року (а.с.61). Відповідно до п. 25 Порядку №250, якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Також вказаним пунктом передбачено, що у разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому, відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб для існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється якщо малозабезпеченою сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання державної соціальної допомоги та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця, в якому виявлено порушення(п.16 Порядку 250). 07.05.2020 року, 11.01.2021 року, 29.07.2021 року, 11.10.2021 року та 27.05.2022 року Управлінням на ім`я [PERSON] були направлені повідомлення про відшкодування коштів по переплаченим державним соціальним допомога (а.с.62-66). Однак, відповідачка надмірно сплачені кошти грошової допомоги не повернула. Зі змісту вище вказаних норм права вбачається, що обов`язковими умовами утримання надміру виплачених сум допомоги є наявність зловживань з боку отримувача такої допомоги, а саме: приховання або навмисне подання недостовірних даних про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру. Отже, повернення надміру сплачених сум допомоги передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини одержувача допомоги. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не повідомила про дійсний дохід, який отримала її сім`я, що призвело до надмірної виплати їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими. Також, представником відповідача було заявлено про застосування позовної давності у спорі. Розглядаючи подану заяву, суд виходить із наступного. За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Згідно ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У застосуванні зазначених положень слід враховувати правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018р. у справі №907/50/16, в якій зазначено, що це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Суд не погоджується з аргументами представника відповідача, наведеними у заяві про застосування позовної давності та вважає їх необґрунтованими: Так, суд звертає увагу на те, що законом №2120-ІХ від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено п.19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Тому, з урахуванням того, що з 24.02.2022 року на території України запроваджено військовий стан, з цього часу строк позовної давності також продовжено у зв`язку з військовим станом. Отже, у даній справі відсутні визначені законом підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до правової позиції ВСУ від 01.03.2017 у справі № 6-152цс17 зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Як було встановлено судом, [PERSON] є інвалідом ІІ групи, тому на підставі зазначеного судовий збір підлягає стягненню з державного бюджету.

Outcome: approved