Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

06 березня 2023 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] - про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивачем - АТ КБ «ПриватБанк» зазначено: 20 вересня 2010 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківський послуг, у зв`язку з чим, підписав заяву №б/н від 20 вересня 2010 року, при укладенні Договору сторони керувались ст.634 ч.1 ЦК України, відповідно до якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, і друга сторона не може запропонувати свої умови Договору, тож, відповідно до анкети-заяви №б/н від 20 вересня 2010 року, відповідач [PERSON] , будучи ознайомленим з умовами та правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що діяли на момент підписання анкети-заяви, підтвердив, що анкета-заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами», які викладені на банківському сайті «www.privatbank.ua», складають Договір про надання банківських послуг, що підтверджується відповідним підписом останнього, тобто, заявою відповідача [PERSON] підтверджується факт повного поінформування про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», і, підписання якої свідчить, що між сторонами, у відповідності до положень ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який, за своєю правовою природою, є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України), за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ст.1066 ч.1 ЦК України), якщо, відповідно до договору банківського рахунка, банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу, і, права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.1069 ч.1, ст.1069 ч.2 ЦК України), тож, 20 вересня 2010 року відповідачу [PERSON] було відкрито кредитний рахунок, із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розмір якого, в подальшому, збільшився до 36000 гривень, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, при цьому, щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку, таким чином, банк - позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, в процесі користування кредитним рахунком відповідач [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором, а також, підтверджується випискою по рахунку, і що, відповідно, є порушенням кредитного Договору, зобов`язання за яким визначено як обов`язкове для виконання сторонами (п.2.1.1.5.5 Договору, ст.509, ст.526, ст.629 ст.1054 ЦК Українит. ЦК України), тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] , порушує зобов`язання за укладеним Договором, а також, законні права та інтереси позивача, зобов`язання клієнта вважаються простроченими, у зв`язку з виникненням заборгованості, яка відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, і зобов`язання клієнта вважаються простроченими, у зв`язку з виникненням заборгованості, яка відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, таким чином, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним Договором та, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач [PERSON] , станом на 13 лютого 2023 року, має заборгованість 45533 гривні 93 копійки, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - у сумі 37247 гривень 49 копійок, заборгованості за простроченими відсотками - у сумі 8286 гривень 44 копійки, водночас, заборгованість за комісією - складає 0,00 гривень, пеня - складає 0,00 гривень, і, оскільки, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитним Договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача АТ КБ «ПриватБанк», кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тобто, заборгованість до стягнення за кредитним Договором від 20 вересня 2010 року, станом на 13 лютого 2023 року, становить - суму у розмірі 45533 гривні 93 копійки, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - у сумі 37247 гривень 49 копійок, заборгованості за простроченими відсотками - у сумі 8286 гривень 44 копійки. 07 березня 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] - про стягнення заборгованості, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 07 березня 2023 року, - відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, з призначенням судового засідання. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлені належним чином. У строк, встановлений судом в Ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву - не надав. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Кіріченко В.М. у наданому до позовної заяви клопотанні - не заперечував щодо заочного розгляду справи за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] - про стягнення заборгованості. 01 травня 2023 року у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] - про стягнення заборгованості, відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 01 травня 2023 року, - визначено порядок розгляду справи, згідно положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, та постановлено судове рішення про заочний розгляд зазначеної справи. У відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України - фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, оскільки, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У судовому засіданні встановлено: АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк», здійснюючи свою діяльність, на підставі ліцензії НБУ №22 від 05 жовтня 2011 року, у відповідності до Закону України «Про банки та банківську діяльність» (а.с.98-122, 124, 126, 127-128), згідно анкети-заяви №б/н від 20 вересня 2010 року (а.с.96) - відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, підтвердивши свою згоду на погодження з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» і «Тарифами», які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується особистим підписом, і що, відповідно, саме і складає Договір про надання банківських послуг між відповідачем [PERSON] та банківською установою, довідки АТ КБ «ПриватБанк», в тому числі, і про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також, про умови кредитування з використанням платіжної картки (а.с.94, 95) - свідчать про відкриття відповідачу [PERSON] з боку позивача АТ КБ «ПриватБанк» карткових рахунків із початковим кредитним лімітом в розмірі 2000 гривень та наданням кредитних карток у користування, на підставі Договору надання банківських послуг, виписка за Договором №б/н за період 30 вересня 2013 року - 15 лютого 2023 року та розрахунки заборгованості за Договором №б/н від 20 вересня 2010 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом - [PERSON] (а.с.7-29, 30-93) - підтверджують проведення операцій щодо використання відповідачем кредитного ліміту та щодо повернення кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування, станом на 31 травня 2015 року, на 30 червня 2019 року, на 13 лютого 2023 року, станом на 13 лютого 2023 року - заборгованість з боку відповідача [PERSON] складає суму у розмірі 45533 гривні 93 копійки, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - у сумі 37247 гривень 49 копійок та заборгованості за простроченими відсотками - у сумі 8286 гривень 44 копійки. Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України). Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Водночас, суд вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Так, зобов`язанням - є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст.509 ч.1 ЦК України), яке, має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст.509 ч.3 ЦК України). І зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, відповідно до положень якої - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також, із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, і підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є - договори та інші правочини (ст.11 ч.2 п.1) ЦК України). Сторонами у зобов`язанні - є боржник і кредитор (ст.510 ч.1 ЦК України). У відповідності до приписів діючого цивільного законодавства - цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, і виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства (ст.14 ЦК України). І порушенням зобов`язання - і є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання (ст. 610 ЦК України). Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 ЦК України). Тож, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, що передбачено ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, і, у разі порушення зобов`язання - настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, в тому числі, і у вигляді - відшкодування збитків (ст.611 ЦК України), при цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, до того ж, прострочивши виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України). У відповідності до ст.1048 ч.1, ст.1054 ч.1 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, і розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Так у судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами цивільного провадження, що між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 20 вересня 2010 року укладено Договір про надання банківських послуг, за яким банківська установа, виконавши свої зобов`язання у повному обсязі, надала відповідачеві [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач [PERSON] , ухиляючись від виконання договірних зобов`язань, порушує умови Договору про надання банківських послуг від 20 вересня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] , що знайшло своє повне відображення у судовому засіданні під час розгляду справи, та, відповідно, свідчить про порушене право позивача АТ КБ «ПриватБанк», яке, на переконання суду, підлягає судовому захисту, оскільки, відповідач [PERSON] не здійснює щомісячного погашення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим, станом на 13 лютого 2023 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним Договором від 20 вересня 2010 року склала суму у розмірі 45533 гривні 93 копійки, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - у сумі 37247 гривень 49 копійок та заборгованості за простроченими відсотками - у сумі 8286 гривень 44 копійки, що підтверджується розрахунками заборгованості за Договором №б/н від 20 вересня 2010 року, станом на 31 травня 2015 року, на 30 червня 2019 року, на 13 лютого 2023 року, а також, випискою за Договором №б/н за період 20 вересня 2010 року - 13 лютого 2023 року. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, приходить до висновку, що позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] - про стягнення заборгованості, - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, яка виникла за Договором про надання банківських послуг №б/н від 20 вересня 2010 року, та яка, станом на 13 лютого 2023 року, - складає суму у розмірі 45533 гривні 93 копійки, що підсумовує суму з: заборгованості за тілом кредиту - у розмірі 37247 гривень 49 копійок та заборгованості за простроченими відсотками - у розмірі 8286 гривень 44 копійки. Водночас, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням положень ЦПК України, - стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» - судовий збір, що становить суму у розмірі 2684 гривні, сплачений позивачем АТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом, у зв`язку з задоволенням позовної заяви, що є пропорційним розміру задоволених вимог, - оскільки, у відповідності до положень ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України). На підставі викладеного, з урахуванням ст. 509, 526, 549, 550, 610, 612, 625, 1054 ЦК України,

Outcome: approved