Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

02 березня 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , про стягнення на його користь аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, як на повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він навчається на денній формі навчання на першому курсі Національного університету ''Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка'', за спеціальністю 192 ''Будівництво та цивільна інженерія'' на контрактній основі, сума контракту 70000 грн., згідно договору № 05.55-22 про надання платної освітньої послуги, тобто 17500 грн. на рік., термін навчання чотири роки, до 30.06.2026 року. Позивач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , хоча і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , стипендії не отримує, має додаткові витрати на оплату гуртожитку, придбання навчально-методичних зошитів, підручників. Позивач перебуває повністю на утриманні матері [PERSON] , проте мати не має можливості самостійно матеріально забезпечувати свого сина. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає, ухилявся від сплати аліментів, які були призначені за рішенням суду до досягнення ним 18 років, хоча і офіційно був працевлаштованим. Тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів з його батька [PERSON] на його утримання, як на повнолітнього сина, який продовжує навчання. 24 квітня 2023 року відповідач [PERSON] направив на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив позовні вимоги позивача задовольнити частково. Не заперечує проти того, що повинен допомагати своєму повнолітньому синові, який навчається, але на даний час у нього інша сім`я, має на утриманні шестеро неповнолітніх дітей, які також потребують матеріального забезпечення, на даний час офіційно не працює, допомагає дружині по догляду за дітьми. Просить стягнути з нього аліменти на користь позивача в розмірі 1/7 частини від його заробітку доходу до досягнення повнолітнім сином 23 років, або припиненням навчання (а.с. 47-48). 05 травня 2023 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшло заперечення до відзиву на позовну заяву, відповідно до якого позивач посилається на те, що відповідач має заборгованість на аліментах на його утримання ще до виповнення йому 18 років, але на даний час почав хоча б трохи гасити даний борг. Відповідач дійсно має та утриманні шестеро неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, але він має транспортний засіб та надає послуги таксі, тобто отримує дохід. Зазначив, що перебуває повністю на утриманні матері, яка не має можливості забезпечити всі необхідні витрати самостійно, тому просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 54). Позивач в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити в повному обсязі (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково, посилався за обставини зазначені у відзиві на позовну заяву, згоден сплачувати аліменти на користь позивача, але лише 1/7 частину, так як на даний час хоча і влаштувався на роботу, але лише на 0,25 ставки, тому отримує зовсім не значні кошти, має на утриманні також шестеро неповнолітній дітей від другого шлюбу. Третя особа, яка не заявляє самостійної вимоги [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, посилалася на ті обставини, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання сина не надає, має значну заборгованість по аліментах до досягнення їх спільним сином 18 річного віку, а їй досить складно на даний час нести всі матеріальні витрати по навчанню сина самостійно. Суд, заслухавши пояснення відповідача, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 22 березня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Великобагачанського районного управління юстиції, актовий запис № 15 (а.с. 9). Позивач [PERSON] , [INFO] , є повнолітньою особою, якому не виповнилося 23 роки (а.с. 9), позивач [PERSON] навчається на денній, контрактній формі навчання в Навчально-науковому інституті архітектури, будівництва та землеустрою Національного університету ''Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка'', термін навчання з 19 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року (а.с. 11-13). Позивачеві 23 роки виповниться 26 лютого 2028 року. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч. 1 ст. 183 СК України при винесенні рішення частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд враховує вартість: навчання, навчального обладнання та матеріалів, харчування, послуг проїзду пасажирського транспорту та інші витрати, які позивач сплачує при навчанні дитини. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 ''Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів'' від 15.05.2006, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує вісімнадцять, але є меншим двадцяти трьох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд вказує, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Тобто конструкцією ст. 199 СК України передбачено саме можливість батьків утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років. У контексті вказаної статті позивач зобов`язаний довести необхідний розмір матеріальної допомоги якої потребує, а не лише формально цитувати норми законодавства. З огляду на викладене, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини і платника аліментів, те, що відповідач хоча і працює офіційно, але лише на 0,25 ставки у ФОП, має заборгованість по сплаті аліментів на позивача до досягнення ним вісімнадцятирічного віку, має на утриманні шестеро неповнолітній дітей від іншого шлюбу, інші обставини, що мають істотне значення, суд вбачає необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, саме у розмірі 1/6 частини заробітку. Беручи до уваги рівність обов`язків обох з батьків щодо утримання повнолітнього сина, такий розмір аліментів цілком відповідатиме об`єктивній спроможності відповідача надавати допомогу на утримання повнолітнього сина на період навчання останнього. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. на користь держави.

Outcome: partial