Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У січні 2022 року [PERSON] (надалі за текстом «Позивач»), звернувся до суду з даною позовною заявою до [PERSON] (далі «Відповідач»), третя особа Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, про визначення способів участі у вихованні малолітніх дітей. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. Із 17.07.2015 року по кінець 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Указаний шлюб було розірвано на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане повторно, серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження, видане повторно, серії [NUMBER] . Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2021 року Позивача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей та на утримання їхньої матері до досягнення меншою дитиною віку трьох років. Після припинення фактичних сімейно-шлюбних відносин між сторонами Відповідач чинила перешкоди у спілкуванні Позивача зі своїми малолітніми дітьми. У зв`язку із цим Позивач був змушений звернутися до служби у справах дітей для визначення порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми синами. Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 23.02.2021 року №146, ухвалене з урахуванням висновку служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 12.02.2021 року №202/04-25 та рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Позивачу встановлено такий порядок його участі у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми синами [PERSON] та [PERSON] : перша і третя субота та друга і четверта неділя місяця з 11:00 години до 15:00 години, щовівторка з 17:00 години до 19:00 години. Повідомлено матір дітей [PERSON] , що вона не має права перешкоджати батькові, який проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь\~ їх вихованні, у дні та години, визначені у пункті 1 цього рішення. Проте, 08.08.2021 року, коли Позивач приїхав на чергове побачення з дітьми, Відповідач не пустила дітей на побачення із батьком, не відчинивши двері будинку. У зв`язку із цим Позивач звернувся до Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області. За результатами розгляду звернення Позивачу було рекомендовано для вирішення спірних питань щодо побачень з малолітніми дітьми звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. На даний час, коли старший син Позивача [PERSON] підріс, останній почав говорити Позивачу, що він інколи хотів би залишатися в нього на ніч. З метою недопущення в подальшому перешкоджань матері малолітніх дітей у спілкуванні з їхнім батьком, Позивач вирішим звернутися до суду із даним позовом. З огляду на викладене Позивач, із посиланням на ст.ст. 157-159 СК України, просив: зобов`язати Відповідача не чинити перешкод Позивачу у спілкуванні та вихованні його малолітніх дітей; визнати спосіб участі Позивача у вихованні його малолітніх дітей наступним чином: перша і третя субота та друга і четверта неділя місяця з 11:00 години до 15:00 години, щовівторка з 17:00 години до 19:00 години; дозволити Позивачу забирати старшого сина [PERSON] кожної суботи з 11:00 години до 11:00 години ранку неділі з ночівлею за місцем проживання Позивача без присутності матері [PERSON] за попередньою домовленістю між батьками; дозволити Позивачу необмежене спілкування з його малолітніми дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьками та дітьми, окрім нічних годин з 21:00 години вечора до 07:00 години ранку; зобов`язати Відповідача повідомляти Позивачу інформацію щодо зміни місця проживання та засобів зв`язку його малолітніх дітей. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 14.11.2022 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (а.с. 34). 01.06.2022 року до канцелярії суду Позивачем подано заяву, до якої останнім долучено копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.12.2021 року у справі №357/10718/21, на підтвердження зміни прізвища Відповідача з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 39, 40-42). 10.06.2022 року до канцелярії суду Позивачем подано копію листа Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області від 25.04.2022 року №1974 та довідки про результати розгляду повідомлення [PERSON] (а.с. 49, 50). 14.06.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання (а.с. 55). 01.06.2022 року та 14.06.2022 року підготовче засідання у даній справі було відкладено через неявку Відповідача та представника третьої особи (а.с. 43, 56). 29.06.2022 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання про залучення належної третьої особи. У клопотанні представник третьої особи просив замінити третю особу у даній справі на Службу у справах дітей Ковалівської сільської ради (а.с. 69). 27.07.2022 року у підготовчому судовому засіданні Позивач просив оголосити перерву через необхідність звернення за правовою допомогою. Не заперечував проти залучення у якості третьої особи Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради. 27.07.2022 року у підготовчому судовому засіданні Відповідач та її представник не заперечували проти оголошення перерви, а також проти залучення у якості третьої особи Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради. 27.07.2022 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, Службу у справах дітей Ковалівської сільської ради залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог (а.с. 70, зворот). 20.09.2023 року до канцелярії суду представником Позивача адвокатом Заліським Б.С. подано клопотання про приєднання копій документів, до якого останнім долучено копію довідки БЦ РУП ГУНП в Київській області про результати розгляду повідомлення [PERSON] (а.с. 100-101, 102) 20.09.2022 року у підготовчому судовому засіданні Позивач та його представник просили відкласти підготовче судове засідання для повторного виклику Відповідача та представника Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради. Просили визнати явку останніх у судові засідання обов`язковою. 20.09.2022 року у підготовче судове засідання Відповідач та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про дату судового засідання (а.с. 72). 20.09.2022 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Відповідача адвоката Малиневського П.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 82). 20.09.2023 року у підготовче судове засідання представники Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради та Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 76, 77). Причини неявки суду не повідомили. Письмових пояснень, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від них не надходило. 20.09.2022 року ухвалою суду зобов`язано Службу у справах дітей Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Визнано явку Відповідача та представника Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області у всі наступні судові засідання у даній справі обов`язковою (а.с. 85-86). 13.10.2022 року підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку із необхідністю повторного виклику представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради та Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради (а.с. 95). 14.10.2022 року судом на адресу Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області направлено лист від 14.10.2022 року №25977/22-Вих та ухвалу від 20.09.2022 року про зобов`язання надати висновок та визнання явки обов`язковою (а.с. 99). 03.11.2022 року до канцелярії суду представником Відповідача адвокатом Малиневським П.П. подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи. До клопотання представником Відповідача долучено письмові пояснення, у яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у зв`язку із їх недоведеністю. Зазначив, що Відповідач не чинили та не чинитиме перешкод для Позивача у спілкуванні та вихованні його дітей. Наголосив, що вимоги Позивача у частині зміни існуючого порядку його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, що затверджений рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №146 від 23.02.2021 року Відповідач вважає передчасним (а.с. 104, 105-108). 03.11.2022 року до канцелярії суду представником Відповідача адвокатом Малиневським П.П. подано заяву про стягнення судових витрат з Позивача (а.с. 130). 03.11.2022 року у підготовчому судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні за змістом позовній заяві. Просили виключити зі складу учасників справи Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області. Не заперечували щодо закриття підготовчого судового засідання. 03.11.2022 року у підготовчому судовому засіданні Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили у їх задоволенні відмовити. Надали пояснення аналогічні за змістом письмовим поясненням. Не заперечували щодо виключення зі складу учасників справи Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області, а також щодо закриття підготовчого судового засідання. 03.11.2022 року у підготовче судове засідання представник Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради Київської області не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв. 03.11.2022 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області виключено зі складу учасників даної справи (а.с. 134, зворот). 03.11.2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті на 06.12.2022 року (а.с. 136). 05.12.2022 року засобами електронного зв`язку до канцелярії суду від Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради Київської області надійшли копії актів від 16.10.2022 року; від 03.11.2022 року та від 15.11.2022 року та довідки від 03.11.2022 року №426 виконавчого комітету Ковалівської сільської ради. Відповідно до змісту указаних документів Відповідач зареєстрована, але фактично не проживає з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Зі слів бабусі Відповідач проживає з дітьми у місті Біла Церква, де [PERSON] навчається у школі (а.с. 142, 143, 144, 145). 06.12.2022 року у судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні за змістом позовній заяві. 06.12.2022 року у судовому засіданні Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили у їх задоволенні відмовити. Надали пояснення аналогічні за змістом письмовим поясненням. Відповідач наголосила, що вона категорично заперечує щоб їхні діти ночували у Позивача, оскільки вона самі цього не бажають. Зауважила, що вона не забороняє дітям спілкуватися із батьком, утім іноді вони самі не хочуть із ним контактувати. Години відвідування дітей, які вказано у позовних вимогах, Відповідач вважає такими, які не є зручними ані для неї, ані для їхніх із Позивачем дітей. 06.12.2022 року у судове засідання представник Служби у справах дітей Ковалівської сільської ради Київської області не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не направляв. 06.12.2022 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено повернутися до підготовчої стадії розгляду справи, провести підготовче судове засідання негайно (а.с. 149). 06.12.2022 року ухвалою суду Службу у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, зобов`язано останню надати суду висновок щодо розв`язання даного спору. Закрито підготовче провадження по даній справі та призначено її до судового розгляду по суті на 22.12.2022 року (а.с. 151-152). 21.12.2022 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання від 20.12.2022 року №1723/04-29, у якому останній просив відкласти розгляд даної справи та надати додатковий час для підготовки висновку органу опіки та піклування (а.с. 156). 21.12.2022 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Відповідача адвоката Малиневського П.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 159). 22.12.2022 року за клопотанням представників Відповідача та третьої особи розгляд даної справи відкладено до 01.02.2023 року. 01.02.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання від 31.01.2023 року №188/04-25, у якому останній просив відкласти розгляд даної справи та надати додатковий час для підготовки висновку органу опіки та піклування (а.с. 168). 01.02.2022 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Відповідача адвоката Малиневського П.П. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 170-171). 01.02.2023 року за клопотанням представників Відповідача та третьої особи розгляд даної справи відкладено до 02.03.2023 року. 21.02.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання від 17.02.2023 року №307/04-25, до якого долучено рішення від 14.02.2023 року про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору між батьками щодо участі у вихованні дітей того із батьків, хто проживає окремо від них виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області. Рішенням встановлено такий порядок участі Позивача у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми дітьми: [PERSON] 1 і 3 суботи з 11-00 години до неділі 11-00 години та 4 неділя з 11-00 години до 15-00 години; [PERSON] 1 і 3 суботи з 11-00 години до 15-00 години та 4 неділя з 11-00 години до 15-00 години (а.с. 180, 181-182). 02.03.2023 року у судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Надали пояснення аналогічні за змістом позовній заяві. Позивач зазначив, що він був присутній на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Київської області. Із рішенням комісії він погоджується. У випадку задоволення позовних вимог просив зазначити години спілкування із його дітьми так, як це вказано у рішенні органу опіки та піклування. 02.03.2023 року у судовому засіданні Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили у їх задоволенні відмовити. Відповідач наголосила на необхідності врахування думки самих дітей, оскільки вони категорично проти ночівлі з Позивачем за його місцем проживання. Зазначила, що їхня старша дитина боїться батька. З огляду на викладене вона не погоджується із висновком органу опіки та піклування, оскільки даним документом не враховано психологічний стан дітей. Пояснила, що останнім часом старший син почав спати із нею, потребує постійного тактильного контакту. Лише після того, як він певний час перебуває поруч із матір`ю, син заспокоюється і засинає. Приводом для цього, на думку Відповідача, стало те, що змінилося ставлення батька до нього, а саме: той перестав його брати до себе, став відмовляти у проханнях дитини щось для нього придбати, загалом стало мало спілкування. Можливо син злякався того, що батько буде його забирати ночувати. Не заперечувала проти такого порядку участі Позивача у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми дітьми: по обох дітях одночасно 1 і 3 суботи з 10-00 до 14-00 години. 02.03.2023 року у судовому засіданні представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області пояснила, що з цією сім`єю вона познайомилася ще у 2020 році. Батькові було визначено порядок побачення з сином. 01.02.2023 року на засіданні комісії з захисту прав дітей були присутні батьки. Комісією було розглянуто це питання, встановлено, що батьки мають достатній рівень батьківського потенціалу. Орган опіки та піклування дійшов до висновку про такий порядок участі Позивача у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми дітьми: [PERSON] 1 і 3 суботи з 11-00 години до неділі 11-00 години та 4 неділя з 11-00 години до 15-00 години; [PERSON] 1 і 3 суботи з 11-00 години до 15-00 години та 4 неділя з 11-00 години до 15-00 години. Рекомендувала Відповідачу звернутися до психолога центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», направлення для чого їй буде видано. Такий висновок обґрунтовується тим, що рішення суду матиме довготривалий термін, а діти потребуватимуть уваги батька. 02.03.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено допитати в наступному судовому засіданні [PERSON] , відносно якого вирішується питання (а.с. 188, зворот). 04.04.2023 року у судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Позивач просив залишити за ним його судові витрати у випадку задоволення його позовних вимог. 04.04.2023 року у судовому засіданні Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили у їх задоволенні відмовити. Відповідач зазначила, що вона не згодна, щоб дитина залишалася на ніч у Позивача, просила скоротити часи побачень у зимовий час. 04.04.2023 року у судовому засіданні представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області вважала за необхідне ухвалити нове рішення органом опіки та піклування з огляду на пояснення, надані [PERSON] , відносно якого вирішується питання. 04.04.2023 року у судовому засіданні в присутності спеціаліста практичного психолога [PERSON] було допитано [PERSON] , відносно якого вирішується питання. [PERSON] пояснив, що раніше він жив із мамою, татом та молодшим братом [PERSON] . Потім батьки розлучилися, тато казав на маму погані слова. Тато почав жити окремо. Із батьком він спілкується добре, батько його ніколи не ображав. [PERSON] стверджує що любить батька, йому подобається бути у нього вдома. Там ще живуть його дідусь, бабуся і брат [PERSON] . Усі до нього добре ставляться. Проте [PERSON] не хотів би залишатися там ночувати, йому спокійніше, коли він ночує з мамою і братом [PERSON] . Хоча у нього і є окреме ліжко, [PERSON] любить спати дома із мамою. Він боїться, що тато може прийти і забрати його від мами. При зустрічах із батьком він хотів би бути разом із своїм братом [PERSON] . 04.04.2023 року у судовому засіданні спеціаліст практичний психолог [PERSON] зазначила, що опитування пройшло в інтересах дитини, у спокійній атмосфері, без тиску на дитину. 04.04.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області запропоновано переглянути у висновок щодо розв`язання даного спору з урахуванням пояснень дитини (а.с. 196, зворот). 28.04.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області надійшло клопотання від 28.04.2023 року №750/04-25, до якого долучено рішення від 25.04.2023 року про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору між батьками щодо участі у вихованні дітей того із батьків, хто проживає окремо від них виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області. Рішенням встановлено такий порядок участі Позивача у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] 1 і 3 суботи з 12-00 години до 19-00 години та 1 і 3 неділі з 11-00 години до 17-00 години (а.с. 208, 209-210). 02.05.2023 року до канцелярії суду представником Відповідача адвокатом Малиневським П.П. подано клопотання про долучення документів на підтвердження судових витрат Відповідача (а.с. 198-199). 02.05.2023 року у судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з урахуванням рішення від 25.04.2023 виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області. 02.05.2023 року у судовому засіданні Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог, просили у їх задоволенні відмовити. 02.05.2023 року у судовому засіданні представник Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області вважала за можливе ухвалити судове рішення із врахуванням рішення від 25.04.2023 року виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Із 17.07.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлю серії [NUMBER] , виданим 17.07.2015 року Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис №25 (а.с. 7). Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно, серії [NUMBER] (а.с. 8, 9). 05.03.2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/302/21 Позивача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей та на утримання їхньої матері до досягнення меншою дитиною трьох річного віку (а.с. 10-11). 23.12.2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі №357/10718/21 шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 40-42). Згідно з рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 23.02.2021 року №146, ухвалене з урахуванням висновку служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 12.02.2021 року №202/04-25 та рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради Позивачу встановлено такий порядок його участі у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми синами [PERSON] та [PERSON] : перша і третя субота та друга і четверта неділя місяця з 11:00 години до 15:00 години, щовівторка з 17:00 години до 19:00 години. Повідомлено матір дітей [PERSON] , що вона не має права перешкоджати батькові, який проживає окремо, спілкуватися з дітьми та брати участь\~ їх вихованні, у дні та години, визначені у пункті 1 цього рішення (а.с. 12). Відповідно до довідки БЦ РУП ГУНП в Київській області 08.08.2021 року Позивач звертався до органів Національної поліції та повідомив, що Відповідач не дає змоги побачитися з малолітніми дітьми та не виконує рішення опікунської ради (а.с. 14). Згідно з довідкою БЦ РУП ГУНП в Київській області 12.04.2022 року Позивач звертався до органів Національної поліції та повідомив, що Відповідач не дає змоги побачитися з малолітніми дітьми та не виконує рішення опікунської ради (а.с. 50). За результатами указаних звернень, органами Національної поліції було запропоновано Позивачу звернутися до суду щодо вирішення спірних питань, з приводу побачень із малолітніми дітьми. Відповідно до рішення від 25.04.2023 року про надання до суду висновку щодо вирішення судового спору між батьками щодо участі у вихованні дітей того із батьків, хто проживає окремо від них виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області встановлено такий порядок участі Позивача у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] 1 і 3 суботи з 12-00 години до 19-00 години та 1 і 3 неділі з 11-00 години до 17-00 години (а.с. 209-210). Допитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON] бажає спілкуватися із Позивачем, утім не хоче лишатися у нього ночувати. 2. Мотивувальна частина. Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно з ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У частині першій статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику ЄСПЛ як джерело права. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні від 16.07.2015 року справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», заява №39948/06). Суд наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці (рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, § 57, § 58). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/18670/15-ц наголосив, що тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особи у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Висновки суду. Судом не встановлено жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які унеможливлювали б право батька на спілкування з малолітніми синами, чи обставин, які свідчили б про спілкування батька з синами, яке перешкоджало б нормальному розвитку дітей, Відповідачем цього не доведено і матеріали справи таких доказів не містять. На підставі наявних у справі доказів, суд встановив, що малолітні [PERSON] та [PERSON] потребують спілкування з батьком. Прихильність [PERSON] до батька, що виявляється у прагненні більш частих зустрічей, прагненні ділитися з ним своїми бажаннями, підтверджується результатами його опитування у присутності спеціаліста. Визначаючи порядок побачень батька з дитиною, суд встановив, що малолітній [PERSON] відповідно до віку відвідує шкільний заклад освіти, що унеможливлює проведення зустрічей з батьком у будні дні. Крім того судом встановлено, що останній хотів би проводити зустрічі із батьком разом із своїм молодшим братом [PERSON] . А тому з урахуванням досліджених обставин справи, беручи до уваги рішення від 25.04.2023 року виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області суд дійшов висновку про встановлення такого порядку участі Позивача у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] : перша і третя суботи кожного місяця з 12 години 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та перша і третя неділі кожного місяця з 11 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин. Водночас, при визначенні способу участі Позивача у вихованні його малолітніх дітей, задля уникнення конфліктних ситуацій між батьками дітей і забезпечення їх прав та інтересів, суд вважає за необхідне дозволити Позивачу спілкування з його малолітніми дітьми щоденно засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьками та дітьми, окрім періоду часу: з 21 години 00 хвилин вечора до 07 годин 00 хвилин ранку. При цьому суд дійшов висновку, що вимога Позивача про надання йому дозволу забирати малолітнього [PERSON] кожної суботи з 11 години 00 хвилин до 11 години 00 хвилин ранку неділі з ночівлею за місцем проживання батька не відповідає якнайкращим інтересам дитини, оскільки такі дії не відповідають її бажанню, та не сприятимуть дотриманню звичних для дитини умов щодо організації і розпорядку повсякденного життя дитини. Разом з цим, суд відхиляє вимоги Позивача щодо зобов`язання Відповідача повідомляти інформацію щодо зміни місця проживання та засобів зв`язку його дітей, оскільки ним не надано до суду жодних належних та допустимих доказів невиконання Відповідачем такого обов`язку. Висловлені Відповідачем заперечення проти запропонованого Позивачем способу участі у вихованні синів, не мають ознак протиправності з боку матері дитини, а є причиною спору, що виник між батьками щодо участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, який вирішується судом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задовленню. Розподіл судових витрат. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем на підставі його заяви. За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). За результатами розгляду справи відповідно до частин першої - третьої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частино 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання такої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. У матеріалах справи наявні наступні документи, на підтвердження понесених Відповідачем витрат на професійну правничу допомогу: копія договору про надання правничої допомоги від 20.06.2022 року №20/06-1; розрахунок суми гонорару за правничу допомогу від 20.06.2022 року; копія квитанції №62066750 від 21.06.2022 року; копія квитанції №0.0.26241661021 від 28.07.2022 року; копія платіжної інструкції №0.0.2725610988.1 від 31.10.2022 року; копія платіжної інструкції №0.0.2763977294.1 від 04.12.2022 року; копія платіжної інструкції №0.0.2838549384.1 від 30.01.2023 року; копія платіжної інструкції №0.0.2930701837.1 від 04.12.2022 року; копія платіжної інструкції №0.0.2975643241.1 від 01.05.2023 року (а.с. 66, 131, 132, 133, 200, 201, 202, 203). Згідно з розрахунком суми гонорару за правничу допомогу представник Відповідача адвокат Малиневський П.П. виконав для Відповідача наступні роботи: складання заперчень на позовну заяву 6000,00 гривень; виїзд адвоката для участі в засіданнях суду 2000,00 гривень. Загалом Відповідачем сплачено адвокату Малиневському П.П. 18000,00 гривень. Згідно з ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України у системному зв`язку, убачається, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. При вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд бере до уваги те, що представник позивача у судовому засіданні заявив клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, у якому просив у стягненні таких витрат відмовити повністю (а.с. 212). Крім того, у даній категорії справ існує усталена судова практика, що у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та інших судів наявна велика кількість аналогічних спорів та ухвалених рішень. А тому можна стверджувати, що дана справа не є унікальною та складною. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 18000,00 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом та часом послуг у суді, не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру таких витрат та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень. До висновку про справедливість і співмірність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу на 50 % від попередньо заявленої суми у аналогічній ситуації дійшов і Верховний Суд у додатковій постанові від 11.03.2021 року у справі № 911/2681/19. На підставі викладеного та

Outcome: partial