Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У січні 2023 року товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (надалі за текстом - позивач) звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу) в сумі 28 385,38 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 січня 2023 року цивільну справу за позовом Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] , про відшкодування шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу) передано для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023, справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено автомобіль KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Позивач, як страховик, виплатив товариству з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (надалі за текстом - ТДВ«Експрес Страхування»), яке до цього виплатило суму страхового відшкодування власнику транспортного засобу, страхове відшкодування через пошкодження внаслідок ДТП транспортного засобу. Оскільки відповідач керував транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, позивач, посилаючись на положення ст. 38 Закону України №1961-IV, вважає, що страхове відшкодування за пошкодження внаслідок ДТП транспортного засобу, сплачене на користь ТДВ «Експрес Страхування», в порядку регресу має бути стягнуто з відповідача на користь позивача. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 13.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи, на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 22 липня 2019 року між позивачем та власником транспортного засобу FORD SCORPIO, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 13). Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПРВ18 № 367242, 18 жовтня 2019 року біля 20:00 год. в м. Києві по вул. Милославській, буд. 16, відбулась ДТП за участю транспортного засобу FORD SCORPIO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] є власником транспортного засобу KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] , на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 20). Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22 квітня 2019 року у справі №754/3774/19 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 40 800 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років. Вказана постанова набрала законної сили 03.05.2019 (а.с. 7). Тобто, станом на дату скоєння ДТП (18.10.2019) відповідач не мав права керувати транспортними засобами. Зазначений факт також підтверджується рапортом рядового поліції УПП у м. Києві від 23.01.2020 Саламахи Т. (а.с.8), в якому зазначено, що [PERSON] на момент зупинки був позбавлений судом права керування транспортними засобами. 13 лютого 2020 року Постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі № 754/1414/20 провадження щодо [PERSON] за ст. 124 та ч. 3 ст. 130 КУпАП було закрито у зв`язку з закінченням строку для накладення адміністративного стягнення (а.с. 6). При цьому, вина відповідача у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 3 ст. 130 КУпАП, не встановлювалась. Відповідно до матеріалів адміністративного провадження, [PERSON] 18.10.2019 року біля 20:00 год., керував автомобілем «Ford», д.н.з [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду щодо встановлення стану сп`яніння водій відмовився у присутності двох свідків. Крім того, 18.10.2019 біля 20:00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем «Ford», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався бокового інтервалу та наїхав на припаркований автомобіль «KIA RIO», д.н.з [NUMBER] (а.с. 8-12). У Постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо. Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (Постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18). Тому суд вважає, що вина відповідача у вчиненні ДТП 18.10.2019 року є доведеною на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 367242 від 18.10.2019 та схеми місця ДТП (а.с. 11-12). Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] . На момент ДТП транспортний засіб KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] , був застрахований в ТДВ «Експрес Страхування» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 208.19.2447694 від 22.02.2019 (а.с.14) 21 жовтня 2019 року власник транспортного засобу KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернулася до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування та надала всі необхідні для цього документи (а.с.15). 21 жовтня 2019 року, з метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] , було проведено огляд вказаного транспортного засобу, за результатами якого складено Акт огляду транспортного засобу від 21.10.2019 (а.с. 22). Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Автоцентр на Харківському» від 24.10.2019, вартість ремонту транспортного засобу KIA RIO, д.н.з. [NUMBER] , склала 34 284,38 грн з ПДВ (а.с. 23). 30 жовтня 2019 року ТДВ «Експрес Страхування» складено страховий акт № 3.19.2939-1, в якому зроблено висновок, що вищевказана ДТП кваліфікована як страховий випадок, а сума страхового відшкодування складає 33 484,38 грн (а.с.16). 01 листопада 2019 року ТДВ «Експрес Страхування» перерахувало на рахунок СТО «Автоцентр на Харківському» страхове відшкодування в розмірі 33 484,38 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1699 від 01.11.2019 року (а.с. 17). 21 листопада 2019 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до позивача із заявою № 3.19.29.39 про виплату страхового відшкодування на суму 34 284,38 грн (а.с.14). 02.06.2020 позивачем було складено страховий акт № ЦВ/19/6851 та розрахунок страхового відшкодування (а.с. 24), на підставі яких була здійснена виплата страхового відшкодування в розмірі 28 385,38 грн на користь ТДВ «Експрес Страхування», що підтверджується платіжним дорученням № 9144 (а.с. 25). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно ппп. а) та б) пп. 38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо: він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наведеним нижче. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана одній особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Як стверджує позивач, що не спростовується відповідачем, позивачем було компенсовано спричинену відповідачем внаслідок ДТП шкоду в межах страхового ліміту в сумі 28 385,38 грн. Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з пп. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяні збитки. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, загальна сума коштів, що підлягає стягненню з відповідача складає 28 385 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят п`ять) гривень 38 копійок. У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач спричинив ДТП, будучи позбавленим права керувати транспортними засобами. За таких обставин, враховуючи, що позивачем було компенсовано спричинену відповідачем внаслідок ДТП шкоду в сумі 28 385,38 грн, а відповідач на час вчинення ДТП не мав права керувати транспортним засобом, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявленої до стягнення з відповідача в порядку регресу вимоги у розмірі 28 385,38 грн, а отже, й про задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України. Враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 грн підлягають стягненню з відповідача. З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 9, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 28, 141, 206, 258, 259, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: approved