Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про усунення особи від права на спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1999 року № [NUMBER] , квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, [PERSON] є власником двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Підгірнецької селищної ради Василівського району Запорізької області. [INFO] [PERSON] померла і в день її смерті відкрилась спадщина на вказане нерухоме майно. У встановлений законодавством строк позивач звернулась до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини за законом як спадкоємець першої черги. Крім неї, із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] звернулась і відповідач [PERSON] її рідна сестра. Протягом тривалого часу [PERSON] за станом здоров`я та похилим віком не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач постійно проживала з матір`ю, піклувалась про неї, готувала їжу, здійснювала прання, прибирання, тощо. Під час перебування матері на стаціонарному лікуванні у КНП «Міська лікарня №1» ЗМР в період з 02.04.2021 року по 17.05.2021 року позивач одноособово відвідувала [PERSON] , кожного дня приносила останній їжу, особисті речі, консультувалась з лікарями та іншим медичним персоналом щодо стану її здоров`я. Відповідач [PERSON] (її рідна сестра), будучи обізнаною про стан здоров`я [PERSON] , маючи можливість виконувати свої обов`язки, свідомо нехтувала ними, не вчиняла необхідних дій, усунувшись від надання матері будь-якої допомоги. [PERSON] не цікавилась про стан здоров`я матері, не надавала їй ніякої допомоги, не відвідувала у лікарні, не зважаючи на неодноразові прохання [PERSON] . Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Враховуючи поведінку відповідача, на думку [PERSON] , існують передбачені законом підстави для усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [INFO] матері сторін у справі [PERSON] . У зв`язку з чим, позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 06.10.2021 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 22.11.2021 року на адресу суду з Четвертої Запорізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи №193/2021, яку судом долучено до матеріалів справи. 08.12.2021 року до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов, в якому зазначено, що: - спадкодавець [PERSON] за життя ніколи не перебувала у безпорадному стані та не була прикутою до ліжка; - відповідач [PERSON] ніколи не ухилялася від надання допомоги своїй матері [PERSON] ; - спадкодавець [PERSON] ніколи не зверталася з вимогами про надання допомоги та утримання до відповідача [PERSON] ; - позивач [PERSON] разом із своєю сім`єю в останні роки життя [PERSON] проживала окремо від [PERSON] і будь-якої участі у її житті та утримання не приймала; - останні роки життя [PERSON] проживала однією сім`єю разом із своїми онуками [PERSON] та [PERSON] (дітьми відповідача [PERSON] ). З позову та доданих до нього матеріалів не вбачається, що позивачем доведено про безпорадний стан [PERSON] . Дійсно, остання з 02.04.2021 по 17.05.2021 року перебувала на лікуванні у стаціонарі КП «Міська лікарня №1». Водночас, у період всього періоду лікування матері, відповідач постійно підтримувала з нею та зі своїми дітьми телефонний зв`язок, пропонувала фактичну та фінансову допомогу, від якої вони відмовлялися у зв`язку з відсутністю потреби у цьому та їх забезпеченням усім необхідним. На думку [PERSON] позивач не довела наданими доказами обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог. В судовому засіданні позивач [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] є її рідною сестрою, а [PERSON] їхньою матір`ю. Також пояснила, що мати позивача дуже любила [PERSON] і дуже добре до неї відносилась. Коли загинув чоловік [PERSON] , остання привезла до матері своїх дітей, які залишились проживати з бабусею за адресою: [ADDRESS] . Позивач за вказаною адресою проживала до 28 років. Потім переїхала до Сирії, а у 2013 році повернулась в Україні та продовжила проживати в квартирі [PERSON] . Приблизно в 2014 році орендувала іншу квартиру, де проживала з чоловіком та доньками. Проте постійно відвідувала матір, спілкувалась з нею 2-3 рази на день та святкували всі свята. [PERSON] проживала разом з внуками - дітьми відповідача ( [PERSON] та [PERSON] ). [PERSON] разом із цивільним чоловіком проживали у будинку, який залишився від батька. [PERSON] відвідувала матір лише за потребою, приходила до [PERSON] раз на місяць, потім раз у півроку, бо знала, що остання знаходиться під наглядом її дітей [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу позивач постійно піклувалась про матір, приїжджала. Коли не могла приїхати особисто, їздив її чоловік. В грудні 2020 року, лютому і березні 2021 року вона хворіла та перебувала на самоізоляції. У зв`язку з чим, в зазначений період не могла піклуватись про матір. Однак, починаючи з березня 2021 року знову почала проживати у матері за адресою: [ADDRESS] і лише раз на неділю та у вихідні ночувала з сім`єю в орендованій квартирі. Фактично останні два роки свого життя [PERSON] була прикута до ліжка. У 2020 році матір майже не вставала з ліжка. З початку 2021 року позивач готувала їжу для [PERSON] . Інколи їжу для бабусі готував син відповідачки [PERSON] . Донька [PERSON] [PERSON] проживала з бабусею [PERSON] з 2010 року по серпень 2020 року. З серпня-вересня 2020 року [PERSON] почала проживати з хлопцем. До бабусі приїжджала рідко. Син відповідача [PERSON] допомагав бабусі, ходив в магазин, купував все, що їй було потрібно. [PERSON] до матері не приходила, не опікувалась нею. Прийшла в лютому 2021 року та влаштувала сварку з [PERSON] . Остання зателефонувала позивачу вночі о 02.00 год. та повідомила, що не хоче, щоб [PERSON] перебувала у квартирі. [PERSON] зі своєї пенсії у розмірі 1620 грн. сплачувала комунальні платежі. 09.03.2021 року [PERSON] була госпіталізована до лікарні. За час перебування [PERSON] позивач одноособово відвідувала [PERSON] , кожного дня приносила останній їжу, особисті речі, консультувалась з лікарями та іншим медичним персоналом щодо стану її здоров`я. Відповідач, будучи обізнаною про стан здоров`я матері будь-яким чином не допомагала останній та не цікавилася її здоров`ям. На теперішній час в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ніхто не проживає. Представник позивача\~ [PERSON] зазначила, що маються усі підстави для задоволення позову, так як під час судового розгляду були підтверджені обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову [PERSON] та пояснила, що її діти [PERSON] та [PERSON] після смерті вітчима проживали з [PERSON] на прохання останньої. [PERSON] тривалий час мешкала за кордом і приблизно в 2010-2011 році повернулась в Україну. Після повернення [PERSON] проживала в квартирі [PERSON] , а потім з сім`єю переїхала на орендовану квартиру. Вона хоч і проживала окремо, але допомагала матері грошима та продуктами. Коли мати захворіла, позивач їй заборонила відвідувати матір, щоб остання також не захворіла. Вона спілкувалась з матір`ю, до початку березня 2021 року неодноразово приходила до [PERSON] у гості на приносила якісь гостинці, солодощі. Щомісяця надавала матері матеріальну допомогу у розмірі 500 - 1000 грн., купувала ліки, їздила з нею на обстеження, викликала лікаря. За тиждень до того, як [PERSON] потрапила до лікарні, позивач заборонила їй відвідувати матір. Проте, протягом цього тижня її син та донька продовжували допомагати [PERSON] . За час перебування матері в лікарні вона спілкувалася з [PERSON] нею по телефону, але остання не просила про будь-яку допомогу. До лікарні не приходила та не спілкувалась з лікарями, так як у медичному закладі були обмеження, пов`язані із Covid-19. Проте, її діти [PERSON] та [PERSON] спілкувалися з лікарями. Після смерті матері позивач [PERSON] виселила [PERSON] та [PERSON] з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та поставила сигналізацію, щоб заборонити їм туди доступ. Представник відповідача\~ [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та додатково пояснив, що під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] допомагала матері [PERSON] : купувала їй ліки та продукти харчування. [PERSON] не перебувала у безпосередньому стані, не зверталась про допомогу до відповідача, оскільки проживала з дітьми останньої [PERSON] та [PERSON] . Також зазначив, 02.04.2021 року [PERSON] була госпіталізована до закритого стаціонару та її відвідування було заборонено. У зв`язку з чим необхідно зробити висновок, що матір сторін була забезпечена ліками. За таких обставин вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що давно знайома з [PERSON] та [PERSON] , оскільки цивільний чоловік останньої є рідним братом її чоловіка. Вона часто спілкувалась з [PERSON] по телефону. [PERSON] мала погані відносини з матір`ю. Діти [PERSON] проживали з [PERSON] . З 2020 року [PERSON] хворіла, погано ходила. [PERSON] допомагала матері. [PERSON] розповідала, що ображається на відповідача, оскільки остання не приходить до неї в лікарню, не проявляє увагу та не допомагає матеріально. Допомогу надають лише внуки відповідача [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є знайомою сторін у справі. [PERSON] знає з дитинства. Вона часто ходила додому до [PERSON] . Остання проживала з дітьми відповідача [PERSON] та [PERSON] . В 2013 році [PERSON] з сім`єю повернулись з Сирії та почали проживати разом з [PERSON] та племінниками в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживала окремо. Згодом [PERSON] разом з сім`єю переїхали до орендованої квартири, а [PERSON] залишилася проживати з онуками дітьми [PERSON] . [PERSON] погано ставилась до своєї сестри. [PERSON] часто скаржилась на [PERSON] , що остання зловживає алкогольними напоями, безвідповідальна, не надавала матеріальної допомоги в обсязі, якого потребувала спадкодавець. [PERSON] щомісячно надавала лише по 500 грн. з грошових коштів, які отримувала як матір-одиначка. Через деякий час [PERSON] (донька [PERSON] ) почала проживати окремо від бабусі. Коли [PERSON] захворіла, [PERSON] переїхала жити в квартиру матері. Спадкодавець потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавала позивач. [PERSON] до бабусі майже не приїжджала, відповідач також не допомагала матері. В лікарню до [PERSON] відвідувачів не пускали, але позивач двічі спілкувалась з лікарем. Остання готувала та передавала їжу для матері. Також, відповідач не займалася поховання [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що приблизно з 2009 -2010 року по 2016 року після смерті дідуся проживала з бабусею [PERSON] та братом [PERSON] в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приблизно в 2013-2014 році з Сирії повернулась тітка [PERSON] зі своєю сім`єю та всі разом почали мешкати за вказаною вище адресою. До хвороби [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги, не перебувала у безпорадному стані. На початку 2021 року [PERSON] іноді сама, іноді з нею ходила до магазину скуплятися. Харчувалися вони повноцінно, усі разом як одна сім`я. Матеріальних проблем перед тим, як бабусю поклали у лікарню, не було. Коли бабуся захворіла, гроші на лікування надавали вона з братом, їхня матір - [PERSON] та тітка [PERSON] . Вона особисто, разом із подругою та братом носили їжу до лікарні, коли [PERSON] там перебувала перед смертю. Так як були обмеження, пов`язані із Covid-19, то до бабусі нікого не пускали. Водночас, [PERSON] постійно з нею, братом та сторонами у справі перебувала на телефонному зв`язку. Відповідач по телефону спілкувалась з [PERSON] , була обізнана про стан її здоров`я. Особисто їй [PERSON] не скаржилась на [PERSON] та жодного разу не зазначала про необхідну їй допомогу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є матір`ю її подруги [PERSON] . Остання проживала з братом [PERSON] та бабусею [PERSON] в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За час спільного проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] останні мали спільний бюджет. Певний час [PERSON] переїхала від бабусі до свого хлопця, але дуже часто навідувалась до [PERSON] . Стосунки між [PERSON] та [PERSON] були нормальними. Остання ніколи не скаржилась на [PERSON] . До хвороби [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги, не перебувала у безпорадному стані. Коли [PERSON] потрапила до лікарні, [PERSON] та позивач готували їжу, передавали їй. [PERSON] також передавала гроші та спілкувалась з матір`ю по телефону. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона познайомилась з [PERSON] приблизно 15 років тому. Приблизно тоді і познайомилась з [PERSON] . З [PERSON] познайомилась після повернення останньої із Сирії. В подальшому, з позивачем зустрічалась здебільшого на вулиці. [PERSON] останній рік проживала з внуками [PERSON] та [PERSON] (дітьми [PERSON] ). Безпосередньо перед тим, як [PERSON] потрапила до лікарні, вона останню бачила її з онуком [PERSON] по дорозі до магазину. Відносини між [PERSON] та [PERSON] були добрі. До хвороби [PERSON] не потребувала сторонньої допомоги, не перебувала у безпорадному стані. Під час перебування останньої в лікарні, часто телефонувала їй. [PERSON] ніколи не скаржилась на [PERSON] . [PERSON] готувала їжу та передавала бабусі до лікарні. [PERSON] , як і [PERSON] , надавала грошові кошти на лікування [PERSON] . Вислухавши пояснення сторін у справі, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов до такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.12.1967 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №1387. У зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 07.08.1975 року серії [NUMBER] , актовий запис № 1553, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, повторно виданого 24.06.2021 року серії [NUMBER] , актовий запис №404. 08.08.1991 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 26.05.1992 року серії [NUMBER] , актовий запис №467. 15.07.1994 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №342. У зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». 14.01.1995 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 23.07.2021 року №00031795081. У зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю сторін у справі. Частиною 1 ст. 1216 ЦК України визначено, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.07.2021 року серії [NUMBER] , актовий запис №1233, а також довідкою про причини смерті від 18.05.2021 року №1086. З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.10.1999 року № [NUMBER] , була співвласником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 6,0498 га, яка знаходиться на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.10.2015 року, зареєстроване в реєстрі за №585, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.10.2015 року №45148555, та земельної ділянки загальною площею 6,0501 га, яка знаходиться на території Підгірненської сільської ради Василівського району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.10.2015 року, зареєстроване в реєстрі за №586, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.10.2015 року №45149887. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦП України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу (ч. 2). В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (постанова Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18). Статтею 1224\~ЦК України\~визначено,\~що за\~рішенням суду\~особа може\~бути усунена\~від права\~на спадкування\~за законом,\~якщо буде\~встановлено,\~що вона\~ухилялася від\~надання допомоги\~спадкодавцеві,\~який через\~похилий вік,\~тяжку хворобу\~або каліцтво\~був у\~безпорадному стані\~(ч.\~5). Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч. 6). Як встановлено судом, підставою для звернення [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення останньої від права на спадкування є ухилення останньої від надання допомоги [PERSON] , яка через похилий вік, тяжку хворобу була у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Саме така\~правова позиція\~викладена в\~постанові Верховного\~Суду від\~30.06.2020\~року по\~справі № 521/19609/16-ц. В судовому засіданні свідки зі сторони позивача [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] потребувала сторонньої допомоги, а відповідач [PERSON] ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві. При цьому, свідки зі сторони відповідача [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] показали, що [PERSON] не перебувала в безпорадному стані до того часу, поки не потрапила до лікарні. Крім того, відповідач [PERSON] надавала матеріальну допомогу на лікування матері. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч. 3). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позивачем [PERSON] не надано належних, допустимих та безспірних доказів щодо перебування [PERSON] у безпорадному стані, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Під час судового засідання встановлено, що [PERSON] до перебування її у лікарні самостійно себе обслуговувала, самостійно пересувалася по квартирі та навіть виходила на вулицю у т.ч. з метою придбання харчів у магазині. По господарству їй допомагали онуки відповідача [PERSON] та [PERSON] , з якими [PERSON] фактично проживала однією сім`єю. Матеріальних проблем з приводу харчування та забезпечення життєвих потреб у [PERSON] не було: вона отримувала пенсію,хоча і мінімальну. Грошима [PERSON] допомагали сторони у справі та її онуки, кожен у міру своїх можливостей. Під час перебування у лікарні, [PERSON] була забезпечена ліками та харчуванням. Жодних доказів про звернення [PERSON] до відповідача про якусь допомогу, і не отримання її, під час судового розгляду здобуто не було. Також, [PERSON] постійно мала зв`язок зі своїми дітьми ( [PERSON] та [PERSON] ), які надавали їй інформацію про життя [PERSON] і була обізнана про надання допомоги останній з боку її дітей у разі необхідності. Доводи позивача про те, що відповідач ухилялася від обов`язку надавати матеріальну допомогу [PERSON] свідчить лише про суб`єктивне сприйняття позивачем обов`язку відповідача [PERSON] та не може слугувати безумовним доказом умисного ухилення останньою від надання допомоги спадкодавцеві, яка була у безпорадному стані. Таким чином, позивачем не доведено належними доказами обставини, якими обґрунтовуються заявлені вимоги та підстави усунення від права на спадкування, а саме:\~\~знаходження спадкодавця у безпорадному стані та необхідність надання [PERSON] допомоги саме від відповідача. Також, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження сукупності обставин, що мають значення для вирішення спору: [PERSON] їх не надала суду, а самі по собі пояснення останньої про ці обставини не дають підстав вважати їх установленими. Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення останньої від права на спадкування після смерті [INFO] матері [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача, судовий збір у розмірі 908 грн. судом покладається на [PERSON] .

Outcome: dismissed