Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до\~Чернівецької обласної\~прокуратури,\~ВП №2\~(м.Хотин)\~Дністровського РВП\~ГУНП в\~Чернівецькій області про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. В обґрунтування позову зазначає, що 15.05.2011 його було заарештовано і пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.28 ч.3, ст.364 ч.2, ст.28 ч.3, ст.366 ч.2, ст.28 ч.3, ст.246, ст.191 ч.3, ст.28 ч.2, ст.364 ч.2, ст.28 ч.2, ст.366 ч.2, ст.28 ч.2, ст.246, ст.364 ч.2, ст.366 ч.2 КК України. Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.04.2013 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ст.246, ч.3 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.28, ст.246, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України та засуджено до 3 років 7 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та господарсько-фінансових функцій на строк три роки та штрафу в сумі 9000 грн. з конфіскацією добутого. 15.10.2013 ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.04.2013 скасовано та перекваліфіковано дії на ч.2 ст.367 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки5 місяців з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій на строк 2 роки. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасовано, звільнено [PERSON] з-під варти в залі суду, в зв`язку з відбуттям призначеного йому покарання. 04.11.2014 ухвалою Верховного Суду України скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15.10.2013, справу направлено на новий апеляційний розгляд до Садгірського районного суду м.Чернівці. Постановою Садгірського районного суду м.Чернівці від 15.04.2016 кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] направлено прокурору Чернівецької області для організації додаткового розслідування. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду постанову від 15.04.2016 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд Садгірського районного суду м.Чернівці., яким винесено вирок від 23.06.2017. Ухвалою Апеляцйного суду Чернівецької області від 22.11.2017 вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.06.2017 скасовано та направлено кримінальну справу №726/1300/15-к на новий судовий розгляд в іншому складі суду до Садгірського районного суду м. Чернівці. Постановою Садгірського районного суду м.Чернівці від 12.03.2019 кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] направлено прокурору Чернівецької області для додаткового розслідування. Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16.07.2019 закрито апеляційне провадження та залишено в силі постанову Садгірського районного суду м.Чернівці від 12.03.2019. Кримінальна справа №726/1300/15-к направлена до Прокуратури Чернівецької області для додаткового розслідування. Постановою слідчого СВ відділення поліції №2 Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 02.02.2021 кримінальне провадження №12019260160000242 від 02.08.2019 на підставі ст.40, п.10 ч.1 ст.284 КПК України, закрито у зв`язку із закінченням 02.02.2021 строку досудового розслідування кримінального провадження. Проведеними заходами не представилося можливим встановити осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України. Таким чином позивач перебував під слідством та судом з 15.05.2011 по 02.02.2021, тобто більше 117 місяців перебував під кримінальним переслідуванням. При цьому 2 роки і 5 місяців утримувався під вартою, внаслідок чого був ізольований від суспільства. У зв`язку з переслідуванням з боку правоохоронних органів, зазнав моральних страждань, втратив авторитет серед оточення, був відсторонений від посади, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. Внаслідок незаконного обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, він втратив місце роботи, репутацію, друзів, зв`язки та здоров`я та після звільнення з-під варти його ніхто не брав на роботу, проживали на мінімальну зарплату дружини, що значною мірою негативно відобразилось на матеріальному становищі його сім`ї. З 01.01.2022\~мінімальна заробітна\~плата становить\~6500\~грн.,\~тому вважає\~за необхідне\~і достатнє\~отримати моральну\~компенсацію у\~розмірі 4-х\~мінімальних заробітних\~плат за\~1\~місяць перебування\~під арештом,\~судовим слідством\~та досудовим\~розслідуванням (117\~міс. ?6500 ?4 мін. ЗП=3042000,00 грн.) З урахуванням наведеного, враховуючи обсяг заподіяної позивачу шкоди, глибину та тривалість страждань, просить стягнути відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, яку оцінює в 3000000 грн., а тому звертається з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 22.03.2023 відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання та розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 31.05.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13.10.2022 витребувано у Відділення поліції № 2 (м.Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області матеріали кримінального провадження №12019260160000242. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що вірним найменуванням відповідача з урахуванням зміни назви Прокуратури Чернівецької області є Чернівецька обласна прокуратура. Представник позивача адвокат Наталюк Н.М. у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити. Вказав, що моральна шкода є обгрунтованою у заявленому розмірі, оскільки позивач внаслідок кримінального переслідування з боку правоохоронних органів зазнав значних моральних страждань. Також позивач [PERSON] направив до суду заперечення на відзив, у яких зазначає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яка з розміром має бути не меншою, ніж розмір мінімальної заробітної плати встановлений на момент відшкодування за кожен місяць перебування під слідством та судом або у кратному співвідношенні до мінімальної зарплати. Відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000000 грн. вважає адекватною компенсацією за перебування під слідством і судом на протязі 115 місяців і становить 3000000 грн. : 115 міс. = 26087 грн. у місяць, що не призведе до неправомірного збагачення. Дана сума є місячною заробітною платою керівника підприємства, яким позивач був до засудження. Прокурор Кам`янець-Подільської\~окружної прокуратури\~Мельника В.Ву судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити. Також від представника відповідача Чернівецької обласної прокуратури до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що позовна заява про стягнення моральної шкоди, є необґрунтованою. Зазначає, що право на відшкодування шкоди за нормами чинного законодавства не є матеріальною гарантією, оскільки жоден закон не встановлює імперативний обов`язок компенсації. Розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Отже, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд повинен встановити розмір шкоди згідно з вимогами ч.3 ст.13 Закону, а якщо є підстави для стягнення шкоди у більшому розмірі, повинен обґрунтувати такий розмір шкоди, але з обов`язковим виконанням наведеної норми права. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. До спірних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Крім того, одним з методів доведення моральних страждань є висновки експертизи моральної шкоди. Однак, позивач [PERSON] не надав жодних доказів, які б підтверджували факти зміни у його житті, втрату друзів, знайомих, роботу, репутації, доходів та здоров`я, а також те, що він не міг влаштуватись на роботу. У зв`язку з наведеним та за відсутності належних доказів завдання позивачу моральної шкоди, заявлений розмір відшкодування є значно завищеним, не відповідає наведеним положенням закону, а компенсація цих коштів позивачу призведе до неправомірного збагачення особи за рахунок держави. Крім того, вважає, що позивачем невірно визначено порядок стягнення коштів. Представник відповідача Відділення поліції №2 (м.Хотин) Дністровського районного відділу поліції ГУНП у Чернівецькій області у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Відзиву не подав, будь-яких заяв до суду не направляв. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державна казначейська служба України у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином. Направив до суду письмові пояснення, в яких зазначає, що право особи на відшкодування державою шкоди виникає за наявності вичерпного переліку підстав, передбачених у нормах чинного законодавства, а саме: постановлення судом виправдувального вироку; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного повідомлення про підозру, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення обшуку, виїмки, накладення арешту на майно, відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних діях, що обмежують чи порушують права громадян; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати та закриття справи про адміністративне правопорушення. Вказує, що Казначейство України не перебувало із позивачем у цивільно-правових відносинах, а тому не завдало та не могло завдати шкоди останньому. Крім того, Державна казначейська служба України та її територіальні органи лише виконують рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідають за зобов`язаннями Держави або державних органів. Зазначає, що при прийнятті рішення щодо стягнення моральної шкоди необхідно дослідити яких саме моральних втрат зазнав позивач, які життєві зв`язки порушено. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 15.05.2011 [PERSON] взято під варту та пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ст.246, ч.3 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.28, ст.246, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. 05.04.2013 вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ст.246, ч.3 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.28, ст.246, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України та засуджено до 3 років 7 місяців позбавлення волі з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки та штрафу в сумі 9000 грн. з конфіскацією незаконно добутого (а.с.7-34). 15.10.2013 ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05.04.2013 в частині засудження [PERSON] за ч.3 ст.28, ч.2 ст.366, ч.2 ст.28, ч.2 ст.366, ч.3 ст.28, ст.246, ч.2 ст.28, ст.246, ч.2 ст.366 КК України скасовано, а кримінальну справу в цій частині закрито на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України (в ред.1960 року) за відсутністю в діях складу злочину. Перекваліфіковано дії з ч.3 ст.28, ч.2 ст.364, ч.3 ст.191, ч.2 ст.28, ч.2 ст.364, ч.2 ст.364 КК України на ч.2 ст.367 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 2 роки та без штрафу. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасовано, звільнено [PERSON] з-під варти в залі суду, в зв`язку з відбуттям призначеного йому покарання (а.с.35-38). 04.11.2014 ухвалою Верховного Суду України скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 15.10.2013, справу направлено на новий апеляційний розгляд до Садгірського районного суду м.Чернівці. Постановою Садгірського районного суду м.Чернівці від 15.04.2016 кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст.28 ч.3, ст.364 ч.3, ст.28 ч.3, ст.366 ч.2, ст.28 ч.3, ст.246, ст.191 ч.5, ст.28 ч.2, ст.364 ч.3, ст.28 ч.2, ст.366 ч.2, ст.28 ч.2, ст.246 КК України направлено прокурору Чернівецької області для організації додаткового розслідування (а.с.119-121). Ухвалою Чернівецького апеляційного суду постанову від 15.04.2016 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд Садгірського районного суду м.Чернівці. 23.06.2017 вироком Садгірського районного суду м.Чернівці [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст.28 ч.3, ст.364 ч.2; ст.28 ч.3, ст.366 ч.2; ст.28 ч.3, ст.246; ст.191 ч.3; ст.28 ч.2, ст.364 ч.2; ст.28 ч.2, ст.366 ч.2; ст.28 ч.2, ст.246; ст.364 ч.2; ст.366 ч.2 КК України і призначено покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк три роки та штрафу в сумі 9000 грн. з конфіскацією незаконно добутого. Зараховано в строк відбуття покарання [PERSON] з 15.05.2011 по 15.10.2013, та вважати його таким, що відбув призначене йому покарання. Запобіжний захід [PERSON] до вступу вироку в законну силу не обирати (ст.122-149). Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 22.11.2017 вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.06.2017 скасовано та направлено кримінальну справу №726/1300/15-к на новий судовий розгляд в іншому складі суду до Садгірського районного суду м. Чернівці (а.с.39-54). Постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.03.2019 направлено кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочинів передбачених ст.28 ч.3, ст.364 ч.2; ст.28 ч.3, ст.366 ч.2; ст.28 ч.3, ст.246; ст.191 ч.3; ст.28 ч.2, ст.364 ч.2; ст.28 ч.2, ст.366 ч.2; ст.28 ч.2, ст.246; ст.364 ч.2; ст.366 ч.2 КК України прокурору Чернівецької області для додаткового розслідування (а.с.150-155). Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 16.07.2019 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на постанову Садгірського районного суду м. Чернівці від 12.03.2019 про повернення кримінальної справи прокурору Чернівецької області для додаткового розслідування (а.с.156). Постановою слідчого СВ Відділення поліції №2 Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області від 02.02.2021 кримінальне провадження №12019260160000242 від 02.08.2019 на підставі ст.40, п.10 ч.1 ст.284 КПК України, закрито у зв`язку із закінченням 02.02.2021 строку досудового розслідування кримінального провадження. Проведеними заходами не представилося можливим встановити осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.191 КК України (а.с.57; 215-217). Згідно інформації Дністровського РВП ВП №2 (м. Хотин) в Чернівецькій області зазначено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №12019260160000242, тобто з 02.08.2019 під вартою будь-які особи не утримувались, обшуки, виїмки та накладення арешту на майно не проводилось, відсторонення від роботи (посади) та інші процесуальні дії, що обмежують права громадян не здійснювались, а також жодній особі про підозру повідомлено не було. 02.02.2021 у кримінальному провадженні строк досудового розслідування визначений ст.219 КПК України закінчився, а тому було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України. Щодо порядку поновлення порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди вирішується в порядку цивільного судочинства (а.с.168-169). \~ \~ \~ \~Як вбачається із Виписки з історії хвороби №3578 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні в ХОКД з 03.12.2013 по 13.12.2013 (а.с.178). Згідно Виписки з історії хвороби №6259 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Дунаєвецької ЦРЛ з 20.08.2010 по 27.08.2010 (а.с.179). Згідно Виписки з історії хвороби №7486 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Дунаєвецької ЦРЛ з 27.09.2010 по 11.10.2010 (а.с.180). Згідно Виписки з історії хвороби №3162 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні в ХОКД з 29.11.2010 по 10.12.2010 (а.с.181). \~ \~ \~ \~Згідно довідки про середню заробітну плату (дохід) №21 від 02.03.2011 виданої ДП «Хотинське держспецлісництво АПК» середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 126,75 грн. (а.с.182). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Центру прийому і обробки спеціальної інформації та контролю навігаційного поля від 23.11.2021 №120 та відомостей із трудової книжки, [PERSON] працює з 29.11.2016 на посаді інженера лісового господарства, 25.06.2021 переведений на посаду провідного фахівця групи матеріально-технічного забезпечення відділу експлуатації (а.с.183-184). Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.56\~Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.1176\~ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ст. 23 ЦК України). Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом (ч.7 ст.1176 ЦК України). Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України\~від 01\~грудня 1994\~року №\~266/94-ВР\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів,\~що здійснюють\~оперативно-розшукову\~діяльність,\~органів досудового\~розслідування,\~прокуратури і\~суду» (далі Закон). У відповідності до ст.1 вказаного Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина. Згідно ч.2 ст.2\~Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (ч.ч.5, 6 ст.4 Закону). Згідно з ч.ч.2, 3 ст.13 Закону розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством та виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом. Розміру мінімальної заробітної плати розраховується з того, який діє на час розгляду справи. Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2023 у справі №724/2182/21. Також, подібні правові позиції щодо порядку відшкодування моральної шкоди викладені у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-2203цс15 та постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц. Зокрема, у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №686/23731/15-ц зазначено, що: у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють під час розгляду справи; мінімальний розмір моральної шкоди визначається, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом; визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі; суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] перебував під слідством та судом з 15.05.2011 (момент затримання) по 02.02.2021 (дата закриття кримінального провадження), тобто 9 років 8 місяців, що складає 116 місяців, з них під вартою - з 15.05.20211 по 15.10.2013, тобто 2 роки 5 місяців, що складає 29 місяців. Оскільки рішення ухвалюється станом на 04.05.2023 і мінімальний розмір заробітної плати станом на 01 січня 2023 року становить 6 700 грн., гарантований мінімальний розмір моральної шкоди за кожен місяць незаконного перебування під слідством та судом [PERSON] складає 777\~200 грн. (116? 6700 = 777 200). Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» не визначає повний перелік цих обставин, вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (Постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 477/874/19). Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. \~ \~ \~ \~Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (§ 62 рішення ЄСПЛ від 12 липня 2007 року в справі «Stankov v. Bulgaria, заява №68490/01). \~ \~ \~ \~При визначенні розміру моральної шкоди суд також враховує ступінь душевних страждань, яких зазнав [PERSON] внаслідок кримінального переслідування, характеру немайнових втрат позивача, тривалості затраченого часу для відновлення своїх порушених прав, перебування позивача на стаціонарному лікуванні після початку кримінального переслідування (а.с.178, 181), попереднього зайняття ним посади керівника підприємства, тривалості та характеру кримінального переслідування, глибини та тривалості моральних страждань, пов`язаних із перебуванням позивача під слідством та судом - 9 років і 8 місяців, з яких 2 роки 5 місяців перебував під вартою, офіційно працевлаштований лише з 29.11.2016 (а.с.183-184), виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також того, що моральна шкода не є способом збагачення, суд дійшов висновку про стягнення моральної шкоди на користь позивача в розмірі 900 000 грн. Інших доказів, які б обґрунтовували підстави для суттєвого збільшення розміру моральної шкоди до визначеного її розміру позивачем (3000000 грн.), не надано. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів (Постанови Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №346/5428/17, від 19.06.2018 у справі №910/23967/16). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з Державного бюджету України на користь [PERSON] підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди в сумі 900 000 грн.

Outcome: partial