Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

19.04.2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, на обґрунтування якої зазначила, що 14.03.2021 року вона у присутності трьох свідків надала [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 8300 євро. На підтвердження даної обставини відповідачкою складено відповідну боргову розписку. Згідно розписки, суму боргу [PERSON] зобов`язалася повернути їй протягом двох років, тобто до 14.03.2023 року. За весь час існування боргових зобов`язань [PERSON] було сплачено їй згідно договору позики 8100 грн. з яких: 4000 грн. 25.07.2022 року (еквівалент 106,92 євро) та 4100 грн. 27.08.2022 року (еквівалент 112,39 євро). Проте з того часу жодних інших надходжень не було. Вказує, що відповідачка ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, на її телефонні дзвінки не відповідає та ігнорує будь-які розмови. Просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу, яка становить 8080,69 євро та еквівалентна 321773 грн., а також судові витрати по справі. До початку судового засідання від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява, у якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомленою належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26) заяви, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Згідно частини 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Судом встановлено, що 14.03.2021 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, було укладено Договір позики, за умовами якого відповідачка отримала від позивачки в борг 8300 євро та які зобов`язалася повернути позивачу терміном в два роки (а.с. 29). Факт отримання [PERSON] грошових коштів в якості позики за відповідним Договором від 14.03.2021 року підтверджується Розпискою від 14.03.2021 року, власноруч написаною відповідачем, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи (а.с. 29). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). \~ \~ \~ \~Як встановлено судом, відповідач [PERSON] на виконання Договору позики від 14.03.2021 року повернула позивачці [PERSON] 8100 грн. з яких: 4000 грн. 25.07.2022 року (еквівалент станом на дату здійснення платежу 106,92 євро) та 4100 грн. 27.08.2022 року (еквівалент станом на дату здійснення платежу 112,39 євро) (а.с. 14-17). Будь-які інші кошти на виконання вказаних домовленостей позивачка від відповідачки не отримувала. \~ \~ \~ \~Відтак, [PERSON] в обумовлений Договором позики від 14.03.2021 року строк решту коштів [PERSON] в сумі 8080,69 Євро не повернула. Крім того, ані на день звернення до суду з даним позовом, ані на день постановлення даного судового рішення, відповідач продовжує ухилятися від повернення позивачці боргу за Договором позики від 14.03.2021 року. Доказів іншого відповідачкою [PERSON] суду не надано. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а статтею 599 цього Кодексу встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З урахуванням наведеного, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 3217,80 грн., сплачені останньою при зверненні до суду з даним позовом (а.с. 1). На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved