Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-27 00:00:00

Позивач - АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 13.04.2011 року. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її\~підпис у заяві. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачці було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідачка отримала кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 5000 грн., який у подальшому збільшився до 51500,00 грн. Дія договору про надання банківських послуг підтверджується фактом користування відповідачкою картковим рахунком та використання нею кредитних коштів. Згідно ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка в порушення норм закону та умов договору зобов`язання належним чином не виконала. Тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором б/н від 13.04.2011 року станом на 01.12.2021 року у сумі 52568,90 грн, яка складається з наступного: 46676,59 грн. заборгованість за кредитом; 5892,31 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Також просить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2022 року було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2022 року справа передана у провадження судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області Бабічевої Л.П. та ухвалою судді від 29.12.22 року призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження ( а.с. 78-79). Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Кіріченко В.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с.2-4). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином згідно з порядком, встановленим ст. 128 ЦПК України (а.с. 108-112). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзиву на позов не подавала. 28 квітня 2023 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Судом встановлено, що 13.04.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк», назва якого перейменована на АТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою було укладено договір б/н, згідно умов якого відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок ( а.с. 14). Позивач надав суду копію анкети-заяви, підписану відповідачкою [PERSON] , витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, виписку руху коштів по картковому рахунку. Так, 13.04.2011 р. відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанк. Однак, в анкеті - заяві відсутні відомості про розмір кредиту, строк дії кредитного договору, розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки, що погоджені сторонами (а.с.14). До заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ( а.с. 18-42). Витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідачки, тобто остання не повідомлена банком про умови кредитування за договором від 13.04.2011 р. Згідно довідок АТ КБ «ПриватБанк» відповідачка отримала кредитну картку та їй було встановлено кредитний ліміт з 05.03.2014 р. 5000 грн., який в подальшому змінювався, зокрема з 23.03.2021 р. кредитний ліміт встановлено на суму 47\~401 грн. 83 коп. ( а.с. 12,13). Згідно виписки за договором б/н за період з 05.03.2014 року по 03.12.2021 року відповідачка користувалась грошовими коштами позивача (а.с. 52-62 зворот). З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка станом на 01.12.2021 року має заборгованість за кредитним договором б/н від 13.04.2011 року у сумі 52568,90 грн., з яких: 46676,59 грн. - заборгованість за кредитом; 5892,31 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 5-11). За положеннями ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч.2 ст.1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1\~ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.551\~ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У Анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с.14). При цьому, звертаючись до суду із позовом банк просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами. В обґрунтування цих позовних вимог банк зазначає, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13.04.2011 року, посилався на Витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з «Умов та правил надання банківських послуг», як невід`ємні частини спірного договору, що надані банком на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, позовну давність щодо вимог банку та інші умови. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" розуміла відповідачка, ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Тобто в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634\~ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (http://privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (13.04.2011) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.01.2022), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Верховний Суд України виклав аналогічну правову позицію у постанові від 03 липня 2019 року у справі №14-131цс19. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно до ст.80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, наданий банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Щодо доданої до позову розпечатки з інформацією про основні умови кредитування з урахуванням побажань позивача ( а.с. 15-17), то вказана розпечатка містить лише інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Вказана інформація не являється належним доказом погодження сторонами процентної ставки, відсотків за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Суд наголошує, що укладений між сторонами кредитний договір від 13.04.2011 року у вигляді анкети-заяви позичальника, не містить строку повернення кредиту (користування ним). \~ \~ \~ \~Однак, у випадку, коли фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд доходить висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Наведені висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року, відповідно до яких зазначено, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами\~\~шляхом підписання заяви-анкети. АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Підстави для сплати відповідачкою відсотків, які нараховувалася позивачем на підставі Тарифів, Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку не узгоджених з відповідачкою відсутні. З урахуванням наданого АТ КБ "ПРИВАТБАНК" розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 13.04.2011 року, суд вважає, що підлягає стягненню лише заборгованість по тілу кредиту по кредитному договору, яка станом на 01.12.2021 року становить 46676,59 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов АТ КБ "ПРИВАТБАНК" підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованості по тілу кредиту по кредитному договору № б/н від 13.04.2011 року у розмірі 46676,59 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №PROM4BQZEL від 24.12.2021 року про сплату судового збору у сумі 2481,00 грн. (а.с. 1). Враховуючи те, що задоволено 88,79% відсотків позовних вимог (46676,59 грн. від 52568,90 грн. складає 88,79%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 2202,87 грн. (2481 грн. х 88,79% : 100). На підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 1054 ЦК України,

Outcome: partial