Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулись представник позивача адвокат Кір`яков Артур Сергійович із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживача та представник відповідача адвокат Маліннікова Дар`я Костянтинівна із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживача, в яких представники сторін просять суд ухвалити додаткове рішення у даній цивільній справі, яким вирішити питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказані заяви мотивовані тим, що 28.04.2023 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області ухвалив рішення у цивільній справі № 695/2339/22, яким позовні вимоги [PERSON] до ФОП [PERSON] про захист прав споживача задовольнив частково та стягнув з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти (неустойку) в сумі 2470.00грн . При цьому сторони з метою захисту своїх прав та інтересів зверталась до адвокатів: позивач до адвоката Кір`якова А.С., відповідач до адвокатського об`єднання «Маліннікова, Курбала та партнери» з метою представництва їх інтересів у суді та підготовки матеріалів для подачі в суд, про що було заявлено та надані попередні розрахунки очікуваних витрат на правову допомогу: у позовній заяві представником позивача та у відзиві на позов представником відповідача. У судовому засіданні представник позивача адвокат Кір`яков А.С. підтримав свою заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з відповідача ФОП [PERSON] витрат на правову допомогу в сумі 4700.00 грн. з мотивів, зазначених у письмовому варіанті заяви. Також заперечував по суті заяви представника відповідача адвоката Маліннікової Д.К. вказавши, що стороною відповідача надано як доказ не договір про надання правової (правничої) допомоги, а договір про співпрацю та надання правової допомоги, докази оплати послуг відсутні, оскільки роздруківки про оплату є неналежними доказами. Представник відповідача адвокат Маліннікова Д.К. у судовому засіданні підтримала свою заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу з позивача, заперечувала по суті заяви сторони позивача та просила суд стягнути судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог. Вирішуючи заяви представників сторін суд встановив наступне. 09 липня 2022 р. між [PERSON] та адвокатом Кір`яковим А.С. був укладений Договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого за надання правової допомоги за цим договором клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі та в строки, що визначені додатковою угодою. 23 серпня 2022 року між тими ж учасниками була укладена Додаткова угода № 2 до Договору про надання правової допомоги від 09.07.2022 року, відповідно до якої розмір гонорару за надання правової допомоги становить 2100.00 грн. Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 26 від 26.08.2022 року адвокат Кір`яков А.С. прийняв від [PERSON] кошти в сумі 2100.00 грн. згідно з Договором про надання правової допомоги від 09.07.2022 року та Додаткової угоди № 2 до Договору про надання правової допомоги від 09.07.2022 року. 30.09.2022 року між [PERSON] та адвокатом Кір`яковим А.С. було укладено Додаткову угоду № 3 до Договору про надання правової допомоги від 09.07.2022 року, відповідно до якої розмір гонорару за надання правової допомоги в обсязі, передбаченому у п.,п. 1.1-1.2 становить 1500.00 грн. 20.10.2022 року [PERSON] було сплачено адвокату Кір`якову А.С. на виконання укладеної Додаткової угоди № 3 до Договору про надання правової допомоги від 09.07.2022 року, 1500.00 грн. Крім того, 08.04.2023 року [PERSON] було сплачено адвокату Кір`якову А.С. на виконання укладеної Договору про надання правової допомоги від 09.07.2022 року кошти в сумі 1100.00 грн. за участь у судових засіданнях 12.12.2022 року, 21.02.2023 року, 28.04.2023 рок, що стверджується квитанціями за № 34 від 20.10.2022 року та № 18 від 08.04.2023 року. 12.09.2022 року між ФОП [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Маліннікова, Курбала та партнери», в особі керуючого партнера Маліннікової Д.К. було укладено Договір про співпрацю та надання правової допомоги. За умовами вказаного договору та Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 28.04.2023 року до Договору про надання адвокатських та юридичних послуг б/н від 12.09.2022 року ФОП [PERSON] отримав правову допомогу на суму 4300.00 грн. При прийнятті 28.04.2023 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області рішення у цивільній справі № 695/2339/22 судом не вирішувалось питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, проте сторонами було заявлено про надання доказів, які вони понесли в зв`язку з розглядом справи. Суд, вирішуючи питання стягнення понесених судових витрат, зазначає про таке. Відповідно до ч.,ч. 1, 4\~ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст.133 ЦПК України). Так, ч. 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст.141 ЦПК України). Судом встановлено, про що зазначено вище, що сторони у справі звертались за правовою допомогою до професійних адвокатів та отримали правову допомогу в обсязі укладених договорів. Факт отримання вказаних робіт сторонами стверджується: - зі сторони позивача: квитанціями до прибуткового касового ордера за № 26 від 26.08.2022 року № 34 від 20.10.2022 року та № 18 від 08.04.2023 року. - зі сторони відповідача Актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 28.04.2023 року до Договору про надання адвокатських та юридичних послуг б/н від 12.09.2022 року. Отже, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що заявниками понесені судові витрати на надання правової допомоги: позивачем у сумі 4700.00 грн., відповідачем у сумі 4300.00 грн. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обгрунтованим. Дотримання вказаного критерію співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката продиктовано ч. 4 ст. 137 ЦПК України. При цьому, відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Верховний Суд неодноразово зазначав, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області позовні вимоги [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів задоволено частково; стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти (неустойку) в розмірі 2470 (дві тисяч чотириста сімдесят) гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Таким чином, суд констатує, що із заявлених позовних вимог щодо стягнення коштів у сумі 11970.00 грн. суд стягнув 2470.00 грн., отже пропорційність задоволених позовних вимог позивача складає 21 %, що становить, виходячи з доведеної суми витрат 4700.00 грн. на професійну правничу допомогу 987.00 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, суд зазначає, що позивачу відмовлено у задоволенні 79 % позовних вимог, отже виходячи з доведеної суми витрат 4300.00 грн. слід стягнути з позивача на користь відповідача на професійну правничу допомогу кошти в сумі 3397.00 грн. Відтак,\~суд прийшов\~до висновку\~про \~часткове задоволення\~заяв представників\~сторін про\~стягнення витрат\~на правову\~допомогу. Беручи до уваги вищевказане,

Outcome: partial