Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

АТ "Оператор\~газорозподільної системи\~"Волиньгаз"\~(далі\~ АТ\~"Волиньгаз")\~06березня 2023 року звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу. Позов мотивує тим, що згідно із заявою приєднання від 23.12.2018 відповідач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, редакція якого затверджена Постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 (далі Договір). АТ "Волиньгаз" стабільно надавало послуги з розподілу природного газу відповідачу, який зареєстрований в [ADDRESS] . Водночас відповідач, являючись споживачем послуги з розподілу природного газу в розумінні Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Кодексу газорозподільних систем (далі Кодексу ГРС), своїх обов`язків з оплати послуг із розподілу природного газу не виконує, у зв`язку з чим станом на 24 лютого 2023 року заборгував 1637,82 грн. Просить стягнути з [PERSON] 1637,82 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу та судові витрати. Ухвалою суду від 09 березня 2023 року дану справу прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач 24 березня 2023 року скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вказав, що позивачем в позовній заяві неправильно вказано дату підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу споживача [PERSON] 23 грудня 2018 року замість правильної 23 грудня 2016 року, що підтверджується копією заяви-приєднання, доданої до відзиву. Крім того, всупереч вимогам Закону України "Про ринок природного газу" та Договору, представником позивача не надано копії ліцензії на право провадження господарської діяльності із розподілу природного газу в межах території Волинської області, не надано доказів законних підстав користування газорозподільною системою, не надано акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності. Також вказав, що виписка з фінансового стану по особовому рахунку споживача не є доказом надання послуги з розподілу природного газу до оселі споживача. Крім того, зазначив, що з моменту підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу\~природного газупо теперішній час, він не використовує природній газ, що підтверджується актом комісії Ратнівської селищної ради від 22.03.2023 із фіксацією нульових показників його лічильника, що, крім цього, відображено у абонентській карті № [NUMBER] та довідці по особовому рахунку № [NUMBER] . За наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позовної заяви та зобов`язати позивача скасувати неіснуючий борг, припинивши його безпідставне нарахування. Від представника позивача 07 квітня 2023 року надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій останній вважає припущення, викладені відповідачем у відзиві, безпідставними й такими, що не відповідають реальним фактам, з огляну на наступне. Так, представником позивача визнано, що у позовній заяві була допущена описка щодо дати підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, проте в додатках до позовної заяви дата підписання вказана правильно 23 грудня 2016 року. Підписання відповідачем даної заяви-приєднання свідчить про те, що відповідач приєднався до умов Договору та уклав договір розподілу з АТ "Волиньгаз", якому Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 19.06.2017 № 813 видала ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Волинської області. За Договором оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. Відтак у відповідача наявний обов`язок здійснювати оплату за надані позивачем послуги розподілу природного газу до моменту припинення дії договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від газорозподільної мережі відповідача. Як вбачається із матеріалів справи, договір між сторонами не розірвано, відповідач не звертався до АТ "Волиньгаз" із відповідною заявою про розірвання договору та остаточного припинення розподілу газу. Крім цього, вказав, що попередньо АТ «Волиньгаз» було ініційовано наказне провадження із стягнення боргу [PERSON] , проте зважаючи на скасування за заявою останнього відповідного судового наказу, було заявлено дану вимогу про стягнення боргу. З огляду на наведене, представник позивача вважає, що докази на підтвердження позовних вимог відповідачем не спростовані. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що відповідач 23 грудня 2016 року підписав заяву-приєднання до Типового договору розподілу природного газу, в якій вказав на наявність газових приладів (котел, газові колонка і плита), що свідчить про комплексне використання природного газу. Незважаючи на те, що споживання природного газу не відбулося, проте на виконання умов укладеного між сторонами договору із врахуванням наявних у відповідача об`єктів газового споживання позивачем замовлялася річна потужність об`єктів споживача. З огляду на об`єм річної замовленої потужності здійснювався розрахунок плати за розподіл газу, що з 01 січня 2021 року відповідно до п.2 Гл.6 Р.VI Кодексу ГРС визначається, виходячи із фактичного обсягу споживання, однак не може бути меншою 314 м. куб. на рік для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення. При цьому, представник позивача правову підставу для нарахування плати за договором до 01 січня 2021 року, виходячи із мінімального обсягу РЗП 314 м.куб., не назвала. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач будь-яких послуг з розподілу газу не надавав, про що свідчать нульові показники встановленого у його будинку газового лічильника, а, отже, безпідставно вимагає сплатити кошти. Крім цього, у позивача відсутня видана у передбаченому Законом України про ліцензування ліцензія із серійним номером про надання послуг розподілу газу. Вважає незастосовним у даних правовідносинах п.2 Гл.6 Р.VI Кодексу ГРС, оскільки дана норма регулює порядок визначення мінімального об`єму річної замовленої потужності у разі використання, тобто фактичного споживання, природного газу споживачем, яке (фактичне споживання) відсутнє у його випадку. Просить у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Установлено, що між сторонами виникли правовідносини із договору про надання послуг з розподілу природного газу. Так, за нормами ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема послуги з постачання та розподілу природного газу. У силу вимог п.5 ч.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Згідно з ч.1 ст.40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Оператор газорозподільної системи це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління; Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що АТ "Волиньгаз" є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання, що здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою та здійснює щодо неї функції оперативно-технічного управління. Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням юридичної особи - АТ «ОГС «Волиньгаз»» є: Волинська область, місто Луцьк, вулиця Івана Франка, 12; одним із основних видів економічної діяльності акціонерного товариства є розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). Відповідно до\~ Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»,\~Закону України «Про ринок природного газу»\~та\~Закону України\~«Про Національну\~комісію,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, своєю постановою від 19 червня 2017 року № 813 видала Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз», яке в подальшому перейменоване в Акціонерне товариство «Волиньгаз» (код ЄДРПОУ 03339459) ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території Волинської області. З огляду на наведене безпідставними є доводи відповідача про недоведеність позивачем правомочності у наданні послуг із розподілу природного газу. Відповідач 23 грудня 2016 року підписав заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) за адресою: смт Ратне, вул. Газіна (на даний час Європейська), 116, приєднавшись таким способ до умов Договору. Договір розподілу природного газу є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для споживачів, що є побутовими) до договору розподілу, яку в установленому порядку оператор газорозподільної системи направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до договору розподілу, та/або сплата рахунка оператора газорозподільної системи, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Суть публічного договору полягає в тому, що споживач може отримувати послугу лише на умовах, які визначає сам виконавець у типовому договорі. Підписання відповідачем заяви-приєднання від 23.12.2016 свідчить про виконання дій, з якими закон пов`язує волевиявлення споживача на укладення договору Згідно з п.2.1 Договору оператор ГРМ зобов`язується надавати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором. За матеріалами справи встановлено, що за період з січня 2020 року по лютий 2023 року [PERSON] нараховано заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в розмірі 1637,82 грн. Пунктами 6.1.-6.4. Договору встановлено, що оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу ГРС. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для Оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Згідно з п. 6.6. Договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ. Постановами НКРЕКП № 3015 від 24.12.2019 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Волиньгаз" на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року включно встановлено тариф на дані послуги у розмірі 0,91 грн за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ), що з урахуванням ПДВ становить 1,092 грн за 1 м.куб., з 01 липня 2020 року до 31 грудня 2020 року включно у розмірі 0,98 грн за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ), що з урахуванням ПДВ становить 1,176 грн за 1 м.куб. Постановою НКРЕКП № 2766 від 30.12.2020 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ "Волиньгаз" з 01 січня 2021 року встановлено тариф на дані послуги у розмірі 1,57 грн за 1 м.куб. на місяць (без урахування ПДВ), що з урахуванням ПДВ становить 1,884 грн за 1 м.куб. З наведеного представником позивача у позовній заяві розрахунку щомісячної плати за розподіл газу по періодам встановлено, що за період з 01 жовтня 2018 року по теперішній час розрахунок здійснений за формулою: 314 м.куб. розділено на 12 міс. та помножено на тарифи за 1 м.куб., встановлені за відповідні періоди Постановами НКРЕКП № 3015 від 24.12.2019 та № 2766 від 30.12.2020. Однак з таким розрахунком суд не може погодитись оскільки він не відповідає в повній мірі вимогам п.2 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС. Так, відповідно до п.1 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Згідно з п.2 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Водночас з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою, зокрема, за 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим. Сторонами визнано, довідкою по особовому рахунку № [NUMBER] побутового споживача [PERSON] від 30.01.2023 та випискою з фінансового стану по особовому рахунку № [NUMBER] стверджено, що відповідач природній газ за визначеною у заяві-приєднання адресою не споживав. Суд, оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження розміру заборгованості, дійшов висновку про безпідставність нарахування відповідачу заборгованості за період до 01 січня 2021 року, зважаючи на те, що у силу ст.5 ЦК України, що регулює дію актів цивільного законодавства у часі, лише із вказаної дати на підставі пп.4 п.2 Гл.6 Р.VI Кодексу ГРС річна замовлена потужність визначається виходячи із фактичного обсягу споживання, однак не може бути меншою за 314 куб.м. для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно. Зважаючи на наведене, з огляду на відсутність фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом відповідача до 01 січня 2021 року, відтак заборгованість за розподіл природного газу у відповідача за вказаний період відсутня. Проте за період із січня 2021 року по лютий 2023 року з урахуванням положення п.4 п.2 Гл.6 Р.VI Кодексу ГРС відповідач заборгував 1281,8 грн. Водночас, відповідач у відзиві до позовної заяви та у судовому засіданні заперечує проти задоволення позову, у зв`язку з тим, що він не використовує природний газ. Так, дійсно з матеріалів справи установлено, визнано сторонами, що за адресою [ADDRESS] , відсутнє споживання природного природного газу. Однак, на думку суду, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. Так, відповідно до п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Доступ до газорозподільної системи - це право користування потужністю складової (об`єкта) газорозподільної системи в обсязі та на умовах, встановлених у договорі (технічній угоді) про надання відповідних послуг з оператором газорозподільної системи. Відповідно до п.3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Згідно з п.8 глави 6 розділу 6 Кодексу ГРС (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу. Відповідно до п.12.3 Договору він може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України. Відтак у відповідача наявний обов`язок здійснювати оплату за надані позивачем послуги розподілу природного газу до моменту припинення дії договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від газорозподільної мережі позивача. Як вбачається із матеріалів справи, договір між сторонами не розірвано, відповідач не звертався до позивача із відповідною заявою про розірвання договору та остаточного припинення розподілу газу. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У силу \~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~статтею 610 ЦК\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, проаналізувавши зібрані й досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач є споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , а, отже,отримував послуги з розподілу природного газу, натомість свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, систематично не сплачував вартість отриманих ним послуг за період з січня 2021 року по лютий 2023 року включно, внаслідок чого має заборгованість перед позивачем у сумі 1281,8 грн., яка підлягає стягненню. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2100 грн 57 коп. (1281,8/1637,82*2684).

Outcome: partial