Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з нею та стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2009 року. Від вказаного шлюбу у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30 червня 2020 року у справі №456/934/20 шлюб між сторонами було розірвано. 23 липня 2020 року між сторонами було укладено та нотаріально завірено договір про поділ майна подружжя, в якому позивач погодилася, що спільно нажите майно, а саме автомобіль та кошти на банківських рахунках залишаються у власності відповідача, а також було укладено договір про сплату аліментів на дітей. Договір про сплату аліментів був укладений як наслідок відмови позивача від майнових претензій на спільно набуте під час шлюбу майно. Таким чином, основною підставою для укладення договору про поділ майна подружжя було те, що відповідач зобов`язуєтеся дотримуватися всіх умов договору про сплату аліментів на дітей. Тож ці договори та зобов`язання, які з них виникають, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку один від одного. Однак відповідач регулярно та систематично не виконує зобов`язання, покладені на нього умовами договору. Так, згідно договору, відповідач зобов`язується сплачувати аліменти у сумі 20000 грн. на дітей, а місцем проживання дітей визначено місце проживання позивача. Однак, з дня укладення договору відповідачем не були дотримані його умови в частині сплати аліментів на дітей. Так, починаючи з листопада 2020 року відповідач відмовився сплачувати аліменти у визначеному ним у договорі розмірі, самовільно в односторонньому порядку змінив суму аліментів, чим порушив домовленість з позивачем. Окрім того, відповідач не бере участі у житті дітей, не виконує покладені на нього обов`язки як батька за законом та ухиляється від зобов`язань, які виникли у результаті домовленості з позивачем та визначені у договорі. Позивач не може самостійно забезпечувати належний та достатній рівень життя для дітей без належної фінансової підтримки відповідача. Позивач робить все можливе для того, щоб діти отримали любов та піклування, гармонійно та різносторонньо розвивалися. Діти живуть у хороших умовах, кожен з дітей проживає в своїй окремій кімнаті, влітку діти відпочивають та відвідують дитячі табори, добре навчаються у школі та відвідують додаткові заняття і гуртки. Для підтримки такого рівня життя необхідна щонайменше фінансова участь батька. Відповідач здоровий та працездатний чоловік та може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від доходу, оскільки працює у компанії N-IX LTD на керівній досаді та має постійний дохід у розмірі щонайменше 5 000 доларів США. Крім того, після розлучення за домовленістю з відповідачем, діти постійно проживали і на далі постійно проживають із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Діти виявляють бажання проживати з матір`ю та не розглядають можливість проживати з батьком, оскільки відповідач не перебуває у близьких стосунках з дітьми, часто буває у робочих відрядженнях та змінює місце проживання. Позивач повністю опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей. Позивач ніколи не перешкоджала і не має наміру надалі перешкоджати спілкуванню батька з дітьми. Це доводить той факт, що позивач на прохання відповідача самостійно привозить дітей у місце, де відповідач просить, щоб діти мали можливість провести з батьком час. Виходячи з того, що увесь час діти проживали з позивачем, саме вона займалася вихованням та піклуванням про них, діти прив`язалися до матері, у той час, як відповідач ніколи надовго не залишався з дітьми, не виявляв проявів самостійного виховання дітей, навіть в період, коли позивач та відповідач були сім`єю та проживали спільно. Тому позивач вважає, що суд повинен врахувати ці обставини та визначити місце проживання дітей з нею. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечила щодо стягнення аліментів з відповідача у вказаному розмірі та визначення місця проживання дітей разом з позивачем. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Н.Ковалишин в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 30.06.2020 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 30.01.2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] виданого 17.04.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві та серії [NUMBER] виданого 09.11.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві. З договору від 23.07.2020 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] про сплату аліментів вбачається, що за домовленістю батьків, даним договором встановлюється обов`язок батька сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення старшою дитиною повнолітня, після чого аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття та у разі навчання дітей за денною формою навчання у вищому навчальному закладі - до його закінчення. У випадку зміни місця проживання дітей, зокрема визначення їх місця проживання разом із батьком, у батька припиняються обов`язки зі сплати аліментів на утримання дітей, а мати не має права вимагати від батька сплати аліментів з моменту зміни місця проживання дітей за адресо батька. Сторонами погоджена сплата аліментів щомісячно у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень (з розрахунку 10 000 гривень на дитину), що згодом у зв`язку із зростанням цін, заробітної плати, в тому числі у випадках передбачених ст. 192 СК України, за домовленістю між батьками може бути переглянуто. У випадку відмови батька у здійснені сплати аліментів на утримання дітей за цим договором, матір має право звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №8 від 24.01.2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, з якого вбачається, що орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Відповідно ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони- здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Крім того, ч. 3 ст. 9 Конвенції проголошує правило про те, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Натомість Конвенція про права дитини є міжнародним договором і саме її норми застосовуються в даному випадку судом, як частина національного законодавства. При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці керується саме вищезгаданими приписами Конвенції та покладає в основу своїх рішень принцип дотримання "якнайкращих інтересів дитини". Враховуючи вищевикладене, вимоги діючого законодавства та норм міжнародного права, а також те, що відповідач не заперечив проти визначення місця проживання їхніх неповнолітніх дітей разом з позивачем, суд приходить до висновку про підставність та обгрунтованість вимог позивача, а тому вважає за необхідне визначити місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем [PERSON] . Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом із позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Відповідач не виконує укладеного між сторонами договору про сплату аліментів на дітей, хоча як батько дитини повинен сплачувати аліменти, брати участь у їх вихованні, а тому суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved