Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Представник КП «Благоустрій» ЧМР за довіреністю Калінченков Д.М. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням виконавчого комітету ЧМР від 25.06.2019 № 706 затверджено акт прийому-передачі відомчого житлового фонду житлового будинку [ADDRESS] та гуртожитку по [ADDRESS] у власність територіальної громади м. Черкаси з подальшою передачею їх на баланс КП «Придніпровська СУБ» ЧМР. Згодом, рішення ЧМР № 5-22 від 06.04.2021 КП «Придніпровська СУБ» ЧМР було перейменовано на КП «Благоустрій» ЧМР. На підставі рішення виконавчого комітету ЧМР № 278 від 06.04.2022, між Департаментом житлово-комунального комплексу ЧМР та [PERSON] був укладений Договір оренди комунального майна від 18.04.2022, відповідно до якого орендодавець надав в користування [PERSON] та членам її сім`ї, а саме сину [PERSON] кімнату [ADDRESS] із фонду орендного житла. Згідно інформації наданої Управлінням з питань державної реєстрації ЧМР від 04.08.2022 № 10941-01-10 в кімнаті [ADDRESS] зареєстровані наступні громадяни: [PERSON] , [PERSON] та малолітній [PERSON] . Однак, відповідач тривалий час не проживає у вказаному вище житловому приміщенні,особистих речей в ньому не має, комунальні послуги не сплачує та не несе будь-яких витрат на утримання вказаного житла. Перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням відповідачу не чинились, підстави для збереження за ним цього житлового приміщення відсутні, тому, є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.03.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник КП «Благоустрій»\~ЧМР за\~довіреністю Калінченко\~Д.М. не з`явився, 20.04.2023 через канцелярію суду подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив проводити розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, проте поштові відправлення були повернуті на адресу суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Третя особа\~ [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 20.04.2023 через канцелярію суду подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи без її участі. З урахуванням положень частини 8 статті 178, частини 4 статті 223, частини 1 статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Як визначено в статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За змістом статей 12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 706 від. 25.06.2019 КП «Придніпровська СУБ (з 06.04.2021 назву КП «Придніпровська СУБ змінено на КП «Благоустрій» на підставі рішення Черкаської міської ради № 5-22), було передано на баланс гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» ЧМР від 04.08.22 № 10941-01-10 за адресою: [ADDRESS] , станом на 04.08.2022, зареєстровані: [PERSON] з 18.08.2008, [PERSON] з 15.04.2014 та малолітній [PERSON] з 11.03.2020. Вказана інформація перевірена та підтверджена судом довідкою з відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 16.03.2023 Між тим, з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 11.08.2022 вбачається, що починаючи з 09.04.2014 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] фактично не проживає та не з`являється. Обставин, які б перешкоджали відповідачу проживати в кімнаті [ADDRESS] , судом не встановлено. За змістом статті 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до частини 4 статті 311 ЦК України фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом. Статтею 327 ЦК України передбачено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Відповідно до статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно частини 1 статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За змістом абз. 1 п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Згідно правового висновку Верховного Суду у постанові від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час, а саме з 09.04.2014, не проживає в кімнаті [ADDRESS] , який на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 706 від 25.06.2019 переданий на баланс КП «Придніпровська СУБ (з 06.04.2021 КП «Благоустрій»), не сплачує комунальні послуги та не несе будь-яких витрат на утримання вказаного житла, і перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням відповідачеві не чиняться, відтак, підстави для збереження за ним цього житлового приміщення відсутні, тому, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved