Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У вересні 2021 року Житлово-експлуатаційна служба Приватного акціонерного товариства «Броварський завод залізобетонних конструкцій» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за надані житлово-комунальні послуги. Позивач зазначав, що на підставі договору купівлі-продажу від 19 липня 2006 року відповідачу належить квартира [ADDRESS] . Управителем будинку й обслуговуючим підприємством, що надає комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території є ЖЕС ПрАТ «БЗЗК». Між ЖЕС ПрАТ «БЗЗК» та від імені співвласників багатоквартирного будинку в особі заступника міського голови Резніка Олександра Вікторовича укладено договір №251 від 26 лютого 2020 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] . Предметом цього договору є, з однієї сторони, зобов`язання управителя надавати співвласникам послугу з управління вищевказаним багатоквартирним будинком, а, з іншої сторони, зобов`язання співвласників оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. У свою чергу, відповідач отримував та отримує забезпечені управителем належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Однак, відповідач [PERSON] не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати наданих послуг, внаслідок чого станом на 23 вересня 2021 року утворилася заборгованість за надані послуги за період з 31 січня 2015 року по 23 вересня 2021 року у розмірі 32\~126 гривень 58 копійок. Неодноразово боржнику\~направлялись боргові\~повідомлення з\~вимогою сплатити\~за надані\~послуги та претензія від 04 червня 2021 року з вимогою погасити суму боргу, проте остання ігнорує свої зобов`язання. Крім того, відповідачу нараховується 3% річних за несвоєчасну оплату за надані послуги у розмірі 1 640 гривень 13 копійок. Також боржнику нараховуються інфляційні втрати за несвоєчасну оплату за надані послуги у розмірі 3 630 гривень 48 копійок. З підстав стягнення наявної заборгованості позивач звернувся до суду із даним позовом. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги за період з 31 січня 2015 року по 23 вересня 2021 року у розмірі 32 126 гривень 58 копійок, 3 % річних у розмірі 1 640 гривень 13 копійок, інфляційні витрати у розмірі 3 630 гривень 48 копійок, всього 37 397 гривень 19 копійок, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 270 гривень 00 копійок. В судове засідання представник позивача Житлово-експлуатаційна служба Приватного акціонерного товариства «Броварський завод залізобетонних конструкцій» не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. В судове\~засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено,\~що [PERSON] \~на підставі\~договору купівлі-продажу\~від 19 липня 2006 року належить квартира [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з утримання будинку і прибудинкової території, що надаються ЖЕС ПрАТ «БЗЗК», який є управителем будинку й обслуговуючим підприємством багатоквартирного будинку [ADDRESS] , що підтверджується рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області про встановлення економічно обґрунтованих тарифів №477 від 17 липня 2018 року. Тарифи за послуги з утримання будинку і прибудинкової території розраховуються позивачем відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 477 від 17 липня 2018 року. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами у встановленому законом порядку не укладався. Аналіз матеріалів справи свідчить, що відповідач систематично не проводить оплату за надані позивачем послуги по утриманню будинку і прибудинкової території внаслідок чого за період з 31 січня 2015 року по 23\~вересня 2021 року у неї виник борг в розмірі 32 126 гривень 58 копійок. Поданий позивачем розрахунок вартості наданих послуг з утримання будинку і прибудинкової території, розрахований за кожен місяць є чітким, доступним та зрозумілим. Будь-яких доказів, які б спростовували зазначений розрахунок відповідач до суду не подала. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що ЖЕС ПрАТ «БЗЗК» надавало споживачу послуги з утримання будинку та прибудинкової території належної якості. Претензій з боку відповідача щодо неякісного надання послуг не надходило. Розрахунки за спожиті комунальні послуги проводилися відповідно до тарифів затверджених у визначеному законом порядку. За визначеннями, які зазначені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження №14-280цс18). З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги (частина перша статті 509 ЦК України). Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, статей 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири (нежитлового приміщення) в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території. Витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна. Відсутність договору між позивачем та відповідачем щодо утримання житлового будинку і прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідача від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території тощо за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будівлі. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного позову у частині стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 32 126 гривень 58\~копійок. Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає 3\~% річних та інфляційні втрати. Судом перевірено правильність нарахування сум відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Так, розмір 3 % річних за період з 23 вересня 2018 року по 23 вересня 2021 року складає 1 640 гривень 13 копійок, а інфляційні втрати за вказаний період 3 630 гривень 48 копійок. Згідно з приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги за період з 31 січня 2015 року по 23\~вересня 2021 року у розмірі 32 126 (тридцять дві тисячі сто двадцять шість) гривень 58 копійок; 3 % річних у розмірі 1 640 (одна тисяча шістсот сорок) гривень 13 копійок; інфляційні витрати у розмірі 3 630 (три тисячі шістсот тридцять) гривень 48 копійок. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того,\~

Outcome: approved