Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Михайлова Тимура Миколайовича звернувся до суду з заявою про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є його двоюрідним братом, який мешкав за адресою: [ADDRESS] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У квітні 2015 року [PERSON] покинув своє місце проживання та його місцезнаходження невідомо. 24.06.2015 року до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від [PERSON] (подруги матері [PERSON] ) про те, що з 12.04.2015 року безвісті зник [PERSON] . За даним фактом 05.09.2015 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015040660001116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (умисне вбивство). В лютому 2020 року він дізнався про зникнення [PERSON] 04.03.2020 року ним, [PERSON] , відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України було подано заяву про залучення його у кримінальному провадженні як потерпілого, оскільки він є родичем зниклої особи. Постановою слідчого від 04.03.2020 його було залучено у кримінальному провадженні № 12015040660001116 як потерпілого. Після ознайомлення з матеріалами вказаного кримінального провадження стало відомо, що [PERSON] на момент його зникнення належало майно: квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] . Після зникнення [PERSON] , з яким останній раз розмовляли 09.04.2015, 24.04.2015 він нібито оформив нотаріальну довіреність на розпорядження своїм майном на третю особу. 28.04.2015 довірена особа відчужила всі належні [PERSON] квартири на користь інших осіб. Після цього вказані квартири неодноразово відчужувалися на користь третіх осіб. Постановою слідчого від 02.03.2020 вищевказане нерухоме майно було визнано речовими доказами, оскільки у органу досудового розслідування є підстави вважати, що невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи цим майном. Отже, посилаючись на те, що [PERSON] відсутній в місці його постійного проживання, а також відсутні відомості про місце його перебування більше трьох років, заявник просить оголосити його померлим та днем смерті [PERSON] вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення його померлим. При цьому заявник зазначає, що оголошення [PERSON] померлим необхідно для відкриття спадщини, набуття цивільно-правового статусу, ініціювання процедури повернення майна. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2022 року було залучено до участі у справі як заінтересовану особу Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), правонаступником якого наразі є Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). В матеріалах справи містяться письмові заперечення Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в яких останнє просить відмовити у задоволенні заяви про оголошення померлим [PERSON] , посилаючись на те, що лише наявність відкритого кримінального провадження не є належним, допустимим та достатнім доказом, на підставі якого можливо зробити вірогідне припущення про смерть [PERSON] . Крім того, вважає, що Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не є належною заінтересованою особою, так як рішення про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] , який приймав участь у режимі відеконференцзв`язку, заяву підтримав. У подальшому представник заявника надав заяву про завершення розгляду справи в його відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, з огляду на наявні у справі письмові пояснення, справу розглянуто в його відсутність. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] . Реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] . На підтвердження родинних зв`язків з [PERSON] заявником [PERSON] було надано суду копії свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 07.07.1978 р., свідоцтва про шлюб між [PERSON] і [PERSON] [NUMBER] від 21.09.1958 р., свідоцтва про народження [PERSON] № [NUMBER] , копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00025819498 від 03.03.2020 р. щодо [PERSON] , копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025819902 від 03.03.2020 р. стосовно [PERSON] , копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00025819690 від 03.03.2020 р. щодо [PERSON] . Згідно зі статтею 46 ЦК України, за загальним правилом, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2015 року [PERSON] звернулася до Індустріального РВ ДМУ МВС України в Дніпропетровській області з заявою про те, що з 12.04.2015 року безвісті зник [PERSON] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За даним фактом 05.09.2015 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015040660001116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу України (умисне вбивство), та розпочате досудового розслідування. Відповідно до матеріалів справи [PERSON] належали на праві власності квартири за адресою: квартира [ADDRESS] , квартира [ADDRESS] , які в квітні 2015 року були відчужені від його імені на підставі довіреності, посвідченої 24.04.2015 року приватним нотаріусом Тактаровим В.Б. (м. Донецьк). Судом були витребувані копії матеріалів кримінального провадження № 12015040660001116, відповідно до яких органом досудового розслідування вживалися заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження [PERSON] , однак відомості про нього не були отримані та його місцезнаходження не встановлено. Також суд враховує, що відповідно до листа Головного центра обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомості про перетинання [PERSON] державного кордону України, ліній розмежування з тимчасово окупованими територіями не виявлено. Відповідно до листа Головного Управління ДПС у Дніпропетровській області від 17 червня 2022 року відсутні відомості про отримання доходів [PERSON] з 2015 року. Відповідно до листа Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17 червня 2022 року інформація про трудові відносини та нараховану заробітну плату [PERSON] за період з 2015 року відсутня, в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування він не значиться. Наявність судових справ щодо [PERSON] чи обставин, які б свідчили про його навмисне переховування, судом не встановлено. Отже, суд вважає доведеним, що в місці останнього постійного проживання [PERSON] немає відомостей про місце його перебування протягом більш трьох років, а саме з квітня 2015 року. Суд не погоджується із запереченнями заінтересованої особи про неналежність, недопустимість та недостатність доказів відсутності відомостей про місце перебування [PERSON] в місці його постійного проживання, оскільки відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини 2 статті 81 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На переконання суду, факт відсутності відомостей про місцеперебування [PERSON] понад трьох років підтверджується не лише матеріалами кримінального провадження, а й іншими відомостями, які суд витребував за власною ініціативою на виконання вимог статті 307 ЦПК України (відомостями з прикордонної та податкової служби, пенсійного фонду, суду тощо). Крім того, суд вважає безпідставними твердження міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що воно не є належною заінтересованою особою у справі, оскільки саме органи юстиції в особі органів державної реєстрації актів цивільного стану, які входять до його структури, уповноважені на реєстрацію смерті фізичної особи. Враховуючи наведене, суд вважає можливим заяву [PERSON] задовольнити та оголосити [PERSON] померлим від дня набрання рішенням суду законної сили.

Outcome: approved