Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною заявою згідно якої просила розірвати шлюб укладений між нею й відповідачем, стягувати аліменти на утримання дитини та кошти на утримання дружини. У обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У сторін народилась дитина. Наразі спільне життя з відповідачем не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить позов задовольнити. Заявою від 14 лютого 2023 року у зв`язку із отриманням позивачем інформації щодо офіційного працевлаштування відповідача просила стягувати аліменти на утримання дитини та кошти на утримання дружини в частці від доходу відповідача. Відповідач, в свою чергу, скерував на адресу суду відзив на позовну заяву згідно якого вимоги заявниці визнав частково. Просив стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1\\6 частини заробітку, розірвати шлюб та відмовити у задоволенні позову щодо стягнення коштів на утримання дружини. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового, однак у подальшому здійснено перехід на спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання. На розгляд справи сторони не з`явились, будучи належним чином та завчасно проінформованими про час і дату його проведення. Направленими заявами сторони просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність. Виходячи з наведеного, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без фіксації його перебігу, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідив матеріали справи судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивачка є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання та отримувала код платників податків. При зверненні до суду заявниця сплатила судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу. 3 липня 2020 року між сторонами зареєстровано шлюб. [INFO] народилась [PERSON] батьками якої є сторони у справі. Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю. Заявниця офіційно працевлаштована. За місцем своєї роботи з 17 травня 2021 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку із чим отримує соціальні виплати у розмірі 860 гривень щомісячно. Відповідач офіційно працевлаштований, обіймає посаду шліфувальника в ДП "Житомирський бронетанковий завод". Разом з відповідачем проживають його сестра, яка має інвалідність ІІІ групи та дід 1937 року народження. Відповідач сплачує аліменти на утримання дружини в добровільному порядку. Правовідносини між сторонам врегульовані наступними положеннями законодавства України. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Окрім цього, згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно приписів ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положеннями ч. 4 ст. 84 СК України встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено у ході розгляду справи, шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу, на переконання суду, неможливе. Щодо інших вимог суд зазначає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для часткового задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання спільної дитини. Розмір аліментів на утримання дитини в частці від доходу задовольняється судом частково. Розмір отримуваного доходу відповідача й відповідно 1\\5 частина з такого розміру, на переконання суду, буде достатньою для майнового забезпечення дитини зі сторони батька. Розмір коштів на утримання дружини, суд вважає, відповідач не може сплачувати виходячи з розміру аліментів, що слід сплачувати на користь дитини. Приймаючи рішення у даному обсязі, суд не приймає до уваги доводи відповідача про наявність на утриманні сестри та діда, оскільки не надано жодних документів, які б визначали необхідність догляду за такими особами та обов`язок щодо здійснення цього покладений на відповідача. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із сум сплаченого судового збору. Окрім цього, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial