Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 29 березня 2019 року у розмірі 53060,42 грн станом на 15 січня 2023 року та судові витрати в розмірі 2684 грн. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 29 березня 2019 року. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який надалі збільшився до 42000 грн. АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 15 січня 2023 року має заборгованість в сумі 53060,42 грн, яка складається з 43183,16 грн заборгованості за тілом кредита, 9877,26 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк». Ухвалою від 27 лютого 2023 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Гребенюк О.С. в судове засідання не з`явився. Одночасно з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідач пояснив, що до його зарплатної картки банк видав йому кредитну карту, але ніякого договору з банком не підписував. Він скористався кредитними коштами у сумі 7000 грн, а на 35000 грн його ошукали. 29 березня 2022 року йому зателефонувала невідома особа, яка представилась правціником Приватбанку, та повідомила про необхідність перерахування коштів з метою зменшення кредитного ліміту. Перерахував кошти двома платежами. Коли зрозумів, що втратив кошти, за його заявою картку банк заблокував. За фактом шахрайства заведена кримінальна справа. Суд, заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 29 березня 2019 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (далі анкета-заява). В анкеті-заяві зазначено, що підписанням цієї анкети-заяви відповідач відповідно до ст.634 ЦК України у повному обсязі приєднується до Умов та правил надання банківськихпослуг АТ КБ "Приватбанк", які розміщені на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого отримав шляхом самостійного роздруковування. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» відповідач 29 березня 2019 року отримав кредитну картку "Універсальна" № [NUMBER] строком дії 02/23; 28 серпня 2019 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії 08/23; 25 березня 2020 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії 02/24; 15 лютого 2022 року - кредитну картку № [NUMBER] строком дії 12/25; 29 березня 2022 року - кредитну картку № [NUMBER] стрком дії 03/26. 29 березня 2019 року на кредитну картку № [NUMBER] встановлений кредитний ліміт в розмірі 4000 грн; 27 січня 2020 року кредитний ліміт збільшений до 9000 грн; 25 травня 2020 року кредитний ліміт зменшено до 0 грн; 28 серпня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 5000 грн; 4 листопада 2020 року кредитний ліміт збільшений до 12000 грн; 24 вересня 2021 року кредитний ліміт збільшений до 22000 грн; 8 грудня 2021 року кредитний ліміт збільшено до 30000 грн; 15 лютого 2022 року кредитний ліміт збільшено до 42000 грн, про що свідчить довідка АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] . З виписки за договором за період з 29 березня 2019 року до 16 січня 2023 року встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами шляхом зняття їх з кредитної картки, здійснював платежі, поповнював картку. За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача за договором станом на 15 січня 2023 року становить 53060,42 грн та складається з заборгованості за тілом кредита в сумі 43183,16 грн та заборгованості за простроченими відсотками в сумі 9877,26 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. До анкети-заяви позивач додав паспорт споживачого кредиту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсально, 30 днів пільгового періоду» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених рішенням правління від 19 лютого 2019 року. Разом з тим, додані позивачем витяги не містять підпису відповідача та в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме з цими тарифами, паспортом споживчого кредиту та Умовами і правилами ознайомився відповідач та погодився з ними. За таких обставин надані позивачем тарифи, паспорт споживчого кредиту та витяг з Умов та правил не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 29 березня 2019 року. У анкеті-заяві позичальника від 29 березня 2019 року процентна ставка не зазначена. Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 29 березня 2019 року. Відповідно до ст.525, 526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач в судовому засіданні не заперечував фактичне користування кредитними коштами в сумі 7000 грн, але заперечує факт одержання кредитних коштів в сумі 35000 грн, оскільки зазначені кошти були отримані з його картки шахрайським способом сторонньою особою. Разом з тим, в порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України відповідач не надав суду доказів на підтвердження вказаних обставин. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредита у розмірі 43183,16 грн належить задовольнити, а тому позов підлягає частковому задоволенню. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведенного та

Outcome: partial