Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

12.01.2023 до Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернувся з позовною заявою Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Дніпровський районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій областіпро позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначено, що 07.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу, [INFO] , народився [PERSON] . Спільне життя між громадянами не склалося та фактично з 2009 року мати з сином переїхали в родину прабабусі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на постійне місце проживання. 29.07.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розлучення гр. [PERSON] проживав окремо від родини. Батько про дитину не піклувався, його життям не цікавився та не виявляв такого бажання. Фінансово сина не утримував. Станом на січень 2022 року має заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 42127,43 грн. [PERSON] перебував на повному утриманні своєї матері. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті піклуванням та вихованням онука займається прабабуся - гр. [PERSON] . Відповідно до Наказу начальника служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 03.02.2022 №104 [PERSON] перебуває на тимчасовому влаштуванні в родині прабабусі [PERSON] та мешкає за адресою: [ADDRESS] . 05.08.2022 наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради неповнолітнього [PERSON] , [INFO] було поставлено на облік, як такого, що опинився в складних життєвих обставинах. Гр. [PERSON] свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, фінансово не допомагає, про фізичний та психічний стан здоров`я не піклується, долею сина не цікавиться. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2023 цивільну справу передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Заводського районного суду від 07.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання на 07.03.2023. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023 підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 13.04.2023. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, шляхом направлення судових повсток за зареєстрований місцем проживання, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. У судове засідання представник третьої особи: Дніпровськийвідділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не з`явився. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника Відділу з урахуванням норм чинного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У зв`язку з наведеним, суд на підставі ч. 4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч. 3 ст. 211 ЦПК Українисуд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Відповідно ч.1ст.4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК Українипередбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 07.03.2008 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 14). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.07.2008 року (а.с. 7). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] 29.07.2010 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується довідкою про причину смерті та свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 28.01.2022 (а.с. 13). З акту обстеження умов проживання від 03.02.2022, яке було проведено з метою вирішення тимчасового влаштування дитини в родину вбачається, що дитина проживає за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, для дитини виділено окрему облаштовану кімнату, дитина забезпечена одягом, взуттям, приладдям для навчання, засобами гігієни, має комп`ютер, телефон, є телевізор. Дитина залишена без батьківського піклування на підставі свідоцтва про смерть матері, місце знаходження батька не відомо. Гр. [PERSON] бажає взяти на тимчасове влаштування правнука [PERSON] (а.с. 20). Згідно довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 9» в педіатричній амбулаторії № 8 спостерігається [PERSON] , [INFO] . На прийом до лікаря -педіатра з хлопчиком з`являється прабабуся [PERSON] . В разі хвороби дитини рекомендації лікаря-педіатра дільничного виконує прабабуся. В Центрі відсутня інформація, в якій мірі батько виконує свої обов`язки (а.с. 21) . З інформаційного листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.02.2023 №04-06/3/6 Департаменту стало відомо про факт реєстрації місця проживання дитини без батьків. За адресою: [ADDRESS] зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] , [INFO] , знято з реєстрації місця проживання 31.01.2022 згідно свідоцтва про смерть, відомості про батька дитини та місце його реєстрації відсутні (а.с. 22). Згідно Наказу служби (управління) у справах дітей ЗМР від 03.02.2022 №104, малолітнього [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в родину [PERSON] , 1947 р.н., яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , до прийняття рішення про його влаштування (а.с. 23). Відповідно до Наказу служби (управління) у справах дітей ЗМР від 05.08.2022 №850, взято на облік дитину, що опинилася у складних життєвих обставинах (проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, які їх заміняють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини) неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Згідно постанови Заводського ВДВС Запорізького МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.10.2010, накладено арешт на будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] ( а.с. 25). Відповідно до розрахунків заборгованості Заводського ВДВС Запорізького МУЮ, розмір заборгованості зі сплати аліментів за [PERSON] станом на 28.10.2010 складає 10690,50 грн., станом на 31.03.2012 складає 10946,8 грн., станом на січень 2022 року становить 42127,43 грн. (а.с. 26-28). Згідно заяви [PERSON] від 05.08.2022 дитина, [PERSON] знаходиться на повному її утриманні з 10 років, проживає з нею з десяти місяців. Батько не приймає участі у його вихованні (а.с. 29). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 06.01.2023, останній раз він бачив батька, коли йому було 6-7 років. Батько не вітає його з днем народження, не дзвонить. Якщо вони випадково зустрінуться - один одного вже не впізнають. Не заперечує проти позбавлення останнього батьківських прав ( а.с. 30). Згідно Висновку Запорізької міської ради по Дніпровському району Районної адміністрації від 10.01.2023 №17.01/01-27/19 про позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] , беручи до уваги, що гр.. [PERSON] , [INFO] неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до неповнолітнього сина, права та інтереси якого повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту його прав та інтересів, вважати за доцільне позбавлення батьківських прав гр.. [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ( а.с. 32-33). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст.9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч.4,5,6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готування її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Відповідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Відповідно п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС (ч.4 ст.263 ЦПК України). Так, у Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню пункту 2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Судом встановлено, що до суду звернувся позивач - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відповідно ст.165 СК України з підстави, передбаченої ч.1 п.2 ст.164 СК України, а саме ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд доходить висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з ним; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти, тобто взагалі не приймають участі у його вихованні. Крім того, з 03.02.2022 малолітній [PERSON] тимчасово влаштований в родину [PERSON] до прийняття рішення про його влаштування. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню сина знайшов своє підтвердження в судовому засіданні під час встановлення обставин та перевірки їх доказами і підтверджується наданими суду письмовими доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Тому, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, з огляду на те, що відповідач свідомо ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, причому робить це без поважних причин. Крім того, відповідно ч. 1, 8 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов не подав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за заявленими позовними вимогами, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved