Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

29 квітня 2021 року до суду надійшла позовна заява Чорноморського національного університету імені Петра Могили (ЧНУ ім. Петра Могили) до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за навчання в Університеті в сумі 7700,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що між Чорноморським національним університетом імені Петра Могили та [PERSON] було укладено Договір № 486/16 від 01.09.2016, за умовами якого позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити надання освітньої послуги з отримання ступеня вищої освіти "Бакалавр" за денною формою навчання за спеціальністю «Комп`ютерні науки та Інформаційні технології». Відповідно до п. 5.2. Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання протягом 2016-2019 н.р. становить 25600,00 грн, в тому числі 7700,00 грн за перший рік навчання. Наказом ректора Університету від 11.06.2016 за № 329-С відповідача було зараховано на навчання. Однак у зв`язку з несвоєчасною сплатою за навчання та на підставі умов п. 4.4 відповідача було відраховано Наказом Університету № 421-С від 30.06.2017. Порушуючи умови договору відповідач не виконав у повному обсязі свій обов`язок стосовно оплати за надані освітні послуги, внаслідок чого сформувалась прострочена заборгованість у розмірі 7700,00 грн. 17 лютого 2021 року відповідачу була направлена претензія щодо погашення заборгованості. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 03 серпня 2021 року від представника відповідача - адвоката Бабченко Д.І., надійшов відзив на позовну заяву, який мотивований тим, що за умовами Договору плата за навчання вноситься щорічно в строк до 01 вересня поточного року навчання. За перший рік навчання - в день укладення й підписання Договору. Відповідно до обставин справи, плата за навчання взагалі не вносилась, тому Договір не набрав чинності, оскільки не виконано суттєву умову про оплату. Більш того, вже з 02 вересня 2016 року позивачу було відомо про порушення строк оплати, тобто саме з цієї дати почався відлік строку позовної давності. На підставі викладеного, просив застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позовних вимог. 30 березня 2022 року надійшла заява директора Миколаївського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від імені адвоката Бабченка Д.І., про розгляд справи без його участі. 08 лютого 2023 року надійшла заява адвоката Бабченка Д.І. про розгляд справи без участі сторони відповідача, позов не визнає з підстав викладених у відзиві і просить відмовити у задоволенні позову. 21 березня 2023 року надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що відповідно до п.5.6 Договору, строк навчання Одержувача визначається згідно з датою наказу про зарахування та датою наказу про відрахування. Нарахування вартості навчання здійснюється відповідно до строку навчання. Невідвідування Одержувачем занять відповідно до навчального плану та розкладу не є підставою для зменшення вартості навчання. Відповідно з п.6.3 Договору, Договір набирає чинності з дати його підписання. Зважаючи на те, що з 12 березня 2020 року до 31 серпня 2022 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20.05.2020 року № 392, від 22.07.2020 року № 641, від 09.12.2020 року №1236 та відділи університету не працювали у штатному режимі, у 2021 році була проведена інвентаризація відповідно до Наказу Ректора Чорноморського національного університету імені Петра Могили Леона Клименка, складений акт про інвентаризацію та розрахунок заборгованості за навчання [PERSON] , який міститься у матеріалах справи. Посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причини пропуску строку позовної давності. На підставі викладеного, просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву, надав пояснення аналогічні змісту позову та відповіді на відзив. Доповнив, зазначивши, що строк позовної давності слід рахувати з 01.07.2017 р., а тому він спливає 01.07.2020 р. Але з березня 2020 року був встановлений карантин, на період якого строки позовної давності продовжуються відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України, тобто позов поданий в межах строку позовної давності. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 01.09.2016 між Чорноморським національним університетом імені Петра Могили та [PERSON] було укладено Договір № 486/16 про надання освітніх послуг між Чорноморським національним університетом ім. Петра Могили та фізичною (юридичною) особою, за умовами якого позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити надання освітньої послуги з отримання ступеня вищої освіти "Бакалавр" за денною формою навчання з 01.09.2016 до 30.06.2019. Назва спеціальності Комп`ютерні науки та Інформаційні технології. Відповідно до наказу ректора Університету від 11.08.2016 за №329-С було зараховано [PERSON] , на навчання до Чорноморського національного університету імені Петра Могили з 01.09.2016 у статусі студента 2 курсу денної форми навчання, за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб. Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 63 Закону України "Про вищу освіту" (в редакції, яка була чинною станом на час укладення сторонами договору про надання освітніх послуг) особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: 1) дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу; 2) виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; 3) виконувати вимоги освітньої (наукової) програми. Частиною 1 ст. 73 вищевказаного Закону України передбачено, що вищий навчальний заклад відповідно до законодавства та статуту може надавати фізичним та юридичним особам платні послуги за умови забезпечення надання належного рівня освітніх послуг як основного статутного виду діяльності. Згідно з частинами 6 та 7 ст. 73 вказаного Закону, розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації, а також порядок оплати освітньої послуги (разово, щороку, щосеместрово, щомісяця) встановлюються у договорі (контракті), що укладається між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу для себе або для іншої особи, беручи на себе фінансові зобов`язання щодо її оплати. Типовий договір, що укладається між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою на строк навчання, затверджується Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за весь строк навчання для здобуття відповідного ступеня вищої освіти, підвищення кваліфікації встановлюється вищими навчальними закладами в національній валюті. Вищий навчальний заклад має право змінювати плату за навчання у порядку, передбаченому договором, не частіше одного разу на рік і не більш як на офіційно визначений рівень інфляції за попередній календарний рік. Розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг підлягає оприлюдненню у засобах масової інформації, на офіційних веб-сайтах, на інформаційних стендах та в будь-який інший спосіб. Відповідно до пункту 5.2. Договору від 01.09.2016 № 486/16 (далі - Договір), загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання протягом 2016-2019 навчальних років становить 25600 грн., в тому числі: 7700,00 грн - за перший рік навчання; 8500,00 грн - за другий рік навчання; 9400,00 грн - за третій рік навчання. Відповідно до пункту 5.3. Договору, замовник та одержувач вносять плату за навчання на банківський рахунок або внесенням готівкою до каси ЧНУ ім. Петра Могили щорічно в строк до 01 вересня поточного року навчання. За перший рік навчання вноситься плата шляхом перерахування на банківський рахунок або внесенням готівкою до каси ЧНУ ім. Петра Могили в день укладання й підписання договору. Відповідно до п. 5.6. Договору, строк навчання Одержувача визначається згідно з датою наказу про зарахування та датою наказу про відрахування. Нарахування вартості навчання здійснюється відповідно до строку навчання. Невідвідування Одержувачем занять відповідно до навчального плану та розкладу не є підставою для зменшення вартості навчання. Пунктом 6.2 Договору встановлено, що у разі дострокового розірвання договору у зв`язку з порушенням Одержувачем договірних зобов`язань, кошти які не були сплачені за надання послуг стягуються примусово з Замовника/Одержувача послуг в солідарному порядку на підставі розрахунків бухгалтерії університету. Відповідно з п.6.3 Договору, Договір набирає чинності з дати його підписання. Наказом Чорноморського національного університету імені Петра Могили №421-С від 30.06.2017, відповідача відраховано у зв`язку з академічною заборгованістю протягом 2016-2017 навчального року. Згідно з розрахунком, заборгованість відповідача перед позивачем складає 7700,00 грн. Враховуючи викладені вище умови Договору, обґрунтованими є доводи позивача щодо стягнення з відповідача вартості навчання за перший рік навчання, оскільки за цими умовами, невідвідування занять не є підставою для зменшення вартості навчання. Посилання представника відповідача на нечинність Договору у зв`язку з порушенням умов щодо оплати навчання, суд відхиляє, оскільки умовами Договору визначено, що він набирає чинності з дати його підписання. Відтак, чинність Договору не пов`язується з оплатою за навчання. Частина перша статті 903 ЦК України встановлює, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, в строки і в порядку, що встановлені договором. Представник відповідач у відзиві зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався 02.09.2016. Оскільки відповідачем заявлено про застосування позовної давності, вирішуючи питання про дотримання позивачем строку позовної давності суд виходить з такого. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5). Статтею 260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання зобов`язань за договором позовна давність про повернення боргу, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до пункту 5.3. Договору, замовник та одержувач вносять плату за навчання на банківський рахунок або внесенням готівкою до каси ЧНУ ім. Петра Могили щорічно в строк до 01 вересня поточного року навчання. За перший рік навчання вноситься плата шляхом перерахування на банківський рахунок або внесенням готівкою до каси ЧНУ ім. Петра Могили в день укладання й підписання договору. Як встановлено судом і не заперечувалось сторонами, відповідач в обумовлений у Договорі строк не вніс плату за навчання. Отже, про порушення відповідачем умов Договору відповідачу стало відомо 02.09.2016 і саме з цього часу починається обчислення строку позовної давності. Однак, лише 17 лютого 2021 року відповідачу була направлена Претензія щодо погашення заборгованості за період навчання в університеті, а позов подано до суду 29 квітня 2021 року. Доводи представника позивача щодо обрахування строку позовної давності з 01.07.2017 р., суд вважає неприйнятними, оскільки про порушення своїх прав Університет дізнався після невнесення відповідачем плати за навчання, а саме 02.09.2016 р. Видання наказу про відрахування 30.06.2017 р. є наслідком реалізації позивачем своїх прав, передбачених умовами Договору та ст.46 Закону України «Про вищу освіту» і не впливає на обрахування строку позовної давності. Оскільки строк позовної давності сплив 02.09.2019, обставин, які свідчать про переривання цього строку судом не встановлено, відсутні підстави для застосування положень п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України щодо продовження строків на період дії карантину, оскільки такі положення набрали чинності 02.04.2020. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Отже, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed