Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом згідно якого просила суд ухвалити рішення щодо розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, а також визначити місце проживання спільних дітей сторін разом із матір`ю. У обґрунтування заявленого вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного проживання у сторін народились діти. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Окрім цього, заявниця вказує, що спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, що, на думку позивача, цілком відповідає їх інтересам, а тому діти у подальшому повинні продовжити проживати разом із позивачем. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Натомість від позивача та представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до суду надійшли заяви про розгляд даної справи без участі вказаних учасників процесу. Позивач у власній заяві позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення за наслідками розгляду справи. Представник третьої особи у своїй заяві не висловлює жодного ставлення з приводу заявлених вимог. Причини неявки відповідача суду не відомі. Окрім цього, останній не скористався власним процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву. Виходячи з наведеного вище, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без його фіксації технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Окрім цього, враховуючи зазначений перебіг подій, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у заочному порядку відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків та сплатила судовий збір за розгляд даної цивільної справи. 20 жовтня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народились спільні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільні діти сторін мають зареєстроване місце проживання разом із матір`ю та за місцем свого навчання характеризуються позитивно. Окрім цього, директор школи, у якій навчаються дівчата, звертає увагу на те, що, в основному, їх вихованням займається матір. Позивач офіційно працевлаштована, отримує стабільний дохід і за місцем своєї роботи характеризується позитивно. Актом обстеження умов проживання від 1 лютого 2023 року встановлено, що позивачем створено усі умови для комфортного проживання та гармонійного розвитку спільних дітей сторін. Відповідно до висновку служби у справах дітей та сім`ї Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області вказаний орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання спільних дітей сторін разом із матір`ю. Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161 СК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. У ході розгляду справи встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. Також, суд вважає, що наведені позивачем та досліджені судом докази дають достатні підстави вважати, що з метою забезпечення прав та інтересів спільних дітей сторін доцільним є визначити місце їх проживання з матір`ю. У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений та документально підтверджений позивачем покладається на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved