Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 03 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено Кредитний договір №1045030613. Відповідно до умов Паспорту кредиту №5030613 та Кредитного договору №1045030613 від 03 листопада 2020 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту - 101554, 80 гривень; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,19 % від суми кредиту. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Паспорті кредиту, отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Одночасно, 03.11.2020 року Відповідач був письмово повідомлений про те, що права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 р., Позивач є Новим кредитором Боржника [PERSON] за Кредитним договором №1045030613 від 03 листопада 2020 року з усіма наступними додатками та змінами. Відповідно до умов вищезазначеного Договору, Позивач є новим Кредитором [PERSON] за Кредитним договором №1045030613 від 03 листопада 2020 року. Умови вищезазначеного Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Як наслідок, станом на 06 вересня 2022 року заборгованість Позичальника за Кредитним договором №1045030613 від 03 листопада 2020 року 150 637 (сто п`ятдесят тисяч шістсот тридцять сім) грн. 50 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 94 202,03 грн.; заборгованість по простроченим процентам (в т. ч. прострочена) - 15 162,28 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 41 273,19 грн. Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору №1045030613 від 03 листопада 2020 року, а тому представник позивача був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права та просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору та понесені судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2022 року цивільну справу передано за підсудністю до Лозівського міськрайонного суду Харківської області. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10 березня 2023 року, було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12 квітня 2023 року відповідачем було надано відзив, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що позивачем нарахування по процентам за кредитом подвоєно. Крім того з позовної заяви та з численних додатків до позову не вбачається період виникнення заборгованості. Також не зрозуміло з позовної заяви яким чином, з якої суми, та за який період нараховано проценти, не враховано останні зміни до законодавства та не враховано форс-мажорні обставини, пов`язані з військовою агресією. Також зазначає, що за загальним правилом, передбаченим ст. 617 ЦК України, сторона договору звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося внаслідок дії обставин непереборної сили - форс-мажору. Так, згідно листа Торгово-промислової палати України (ТПП України) від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, військова агресія Російської Федерації проти України, що стала підставою введення воєнного стану, є форс-мажорними обставинами. У зв`язку з цим, ТПП України підтверджено, що такі обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, зокрема, для суб?єктів господарської діяльності по договору, виконання якого стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Представник позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без участі представника. Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволені позовних вимог з викладених у відзиві до позовної заяви обставин. Також повідомила, що вона не заперечує проти того, що брала кредит, однак вона не зможе виплатити таку суму оскільки отримує маленьку заробітну плату. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 03 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено Кредитний договір №1045030613.(а.с.7) Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту N5030613, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п. 2.1. Кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені сайті ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до п.2.2. Кредитного договору цей Договір, паспорт кредиту №5030613 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдинний кредитний договір. Відповідно до умов Паспорту кредиту №5030613 та Кредитного Договору №1045030613 від 03 листопада 2020 року Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 101554, 80 грн.; строк користування - 36 місяців; річні проценти - 11,99 % від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,19 % від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Позичальник повідомлений Кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних Позичальником умов кредитування. У разі прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за Кредитним договором, Позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. У разі тривалого прострочення Позичальником зобов`язань за Кредитним договором, Позичальник за кожний календарний місяць, протягом якого було допущене таке прострочення (понад 90 днів), сплачує неустойку у розмірі 350 грн. 00 коп. (п. 7 Паспорта кредиту). Кредит Відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Паспорті кредиту (п.4.), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі 07 жовтня 2016 року між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016.(а.с.11-14) 03.11.2020 року Відповідач був письмово повідомлений про те, що права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року.(а.с.20) Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 р., позивач є новим кредитором Боржника [PERSON] за Кредитним договором №1045030613 від 03 листопада 2020 року. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору №1045030613 від 03.11.2020 року станом на 06 вересня 2022 року та виписки по особовому рахунку за період з 03.11.2020 по 06.09.2022 року заборгованість Позичальника становить 150637,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) становить 94202,03 грн.; заборгованість по простроченим процентам (в т. ч. прострочена) - 15162,28 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 41273,19 грн.(а.с.34-233) Позивач вказує, що відповідачем неналежним чином виконувались умови договору, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка відповідачем в добровільному порядку погашена не була, а тому товариство вимушене звернутись до суду із даним позовом про стягнення суми боргу за договором в примусовому порядку. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За частиною першою статті 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Таким чином, АТ «Таскомбанк» набув право грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» втратив такі права. Матеріалами справами підтверджується, що між відповідачем та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», правонаступником якого є позивач, - було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач ознайомлена, про що свідчить її підпис. Відповідач користувалася наданими їй коштами, також відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів у відповідності до графіку платежів, а тому суд вважає, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Що стосується доводів відповідача, викладених ним у відзиві на позовну заяву, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається з п. 19 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". В своєму відзиві відповідач посилався на лист Торгово-Промислової палати України, в якому засвідчені форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та яким підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Суд не приймає до уваги дану обставину, з наступних підстав. Продовження строку дії договору та строку виконання зобов`язань внаслідок форс-мажору чи інших обставин є можливим лише якщо сторони це прямо вказали в умовах договору, або уклали додаткову угоду про це за взаємною згодою сторін вже після виникнення таких обставин. Так, у своїй Постанові від 21.08.2022 у справі № 910/15264/21 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду звернув увагу на те, що настання форс-мажору не є підставою для зміни умов договору та звільнення від виконання зобов`язання. Даний висновок ВС говорить про те, що навіть, якщо під час війни сторона не може виконати свої зобов`язання за договором - це не зміна умов договору, а звільнення від сплати штрафних санкцій. Тобто, наявність листа ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є звільненням від виконання зобов`язань за договором під час воєнного стану. При цьому, відповідач, посилаючись на форс-мажор як на підставу для звільнення від відповідальності, не довів як саме в процесі агресії сусідньої держави вона не могла виконати свої зобов`язання під час їх виконання, що відповідає висновкам, викладеним в Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 922/854/21. Доказом наявності боргу позичальника перед банком є первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальникам боргу по основній сумі кредиту і процентам. Враховуючи, що позивачем до суду надані виписки з особових рахунків відповідача а зміни, внесені до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами, таке нарахування є правомірним з боку кредитора та підтверджене розрахунком заборгованості, банком не заявлено вимог про стягнення штрафів (після запровадження воєнного стану) та пені, а тому заперечення представника відповідача стосовно нарахування неустойки не приймаються судом до уваги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Таскомбанк» заявлено цілком обґрунтовано, а тому підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. За таких обставин, враховуючи, що в Договорах сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме відсотки нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки на даний момент заборгованість по кредитам погашена не була, суд вважає, що позивачем обґрунтовано були нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, тому суд дійшов висновку про стягнення сум заборгованості за відсотками за кредитним договором. Оскільки відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved