Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

ТОВ «СК-ЛТД» звернулося до суду з позовною заявою до ФГ «Донецьке», [PERSON] , за участю третьої особи: державного реєстратора Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області Кубеко О.О., про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 січня 2011 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «СК-ЛТД» (орендар) було укладено договір оренди землі, за умови якого орендодавець передав, а ТОВ «СК-ЛТД» прийняло в оренду земельну ділянку площею 3,5 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458, для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Райгородоцької селищної ради, колишнього КСП «Червоний Молочар». Земельна ділянка, яка є предметом оренди за договором від 01 січня 2011 року, належить орендодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-4052 від 15.01.2010. Договір оренди землі від 01 січня 2011 року зареєстрований у відділі Держкомзему в Слов`янському районі Донецької області 19.12.2012 року за № 142420004003156. Зазначає, що відповідно до п. 8 Договору він укладений строком на 10 років, при цьому строк дії договору оренди землі починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін (постанова Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 484/272/16, постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року по справі № 322/1178/17). Згідно п. 43 договору оренди землі договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Відтак, строк оренди за договором від 01 січня 2011 року розпочав перебіг 19.12.2012 року та спливає 19.12 2022 року. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер Інформаційної довідки № 2929837771, сформованої 28.12.2021 року (щодо земельної ділянки кадастровий номер:1424256200:12:000:0458), вбачається що в період дії договору оренди землі було укладено договір оренди землі від 17.02.2021 з ФГ «Донецьке», щодо цієї ж земельної ділянки, яка перебуває в оренді позивача. \~ \~ \~ \~Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56749616 від 23 лютого 2021 року, прийнятим державним реєстратором Слов`янської міської ради Донецької області Кубеко О.О., зареєстроване речове право оренди земельної ділянки за відповідним договором, укладеним між [PERSON] та ФГ «Донецьке. Вважає, що внаслідок укладення іншого договору на земельну ділянку ФГ «Донецьке отримало право оренди земельної ділянки, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї ж самої земельної ділянки. З огляду на викладене просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним з моменту укладення договір оренди землі виданий 17.02.2021 року щодо оренди земельної ділянки площею 3,503 га, кадастровий номер 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458, розташованих на території Райгородоцької селищної ради, колишньої КСП «Червоний Молочар», укладений між [PERSON] та ФГ «Донецьке», скасувати рішення про державну реєстрацію іншого речового права, номери 56749386, від 23 лютого 2021 та 56749616 від 23 лютого 2021 року державного реєстратора Слов`янської міської ради Донецької області Кубеко О.О. та припинити право оренди ФГ «Донецьке» на земельну ділянку з кадастровими номерами 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458, яке виникло на підставі Договору оренди землі від 17 лютого 2021 року; стягнути з ФГ «Донецьке» та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СК-ЛТД" сплачений судовий збір та витрати понесені на правову допомогу. Представником відповідачів було надано відзив, яким позовні вимоги не визнають обгрунтовуючи тим, що подані до суду матеріали не підтверджують укладеність/чинність договору оренди від 01 січня 2011 року земельної ділянки із кадастровими номерами 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458 між позивачем в якості орендаря та [PERSON] в якості орендодавця.Вказує на те, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 20 Закону про оренду землі в редакції, що діяла до 01 січня 2013 року, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації згідно із умовами ст. 18 Закону про оренду землі в цій же редакції. На час підписання договору оренди від 01 січня 2011 року, його державна реєстрація була пов`язана із датою внесення запису до відповідного розділу Книги записів. Зазначає, що позивач додав до позовної заяви, серед іншого, копію договору оренди землі від 01.01.2011 року, підписаного від імені [PERSON] . Копія книги реєстрації договору чи витяг із неї Позивачем у справу не доданий, та в матеріалах такої справи відсутній. Крім цього, зазначає, що реєстраційний номер договору, який вказаний у розділі «Підписи сторін» не відповідає вимогам законодавства. Так, на аркуші справи 21 міститься сторінка із реквізитами та підписами сторін договору, де зазначено відмітку начебто про реєстрацію договору, на якій вказано реєстраційний номер договору - №142420004003156. Однак, відповідно до п.8. Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 N 174 реєстраційний номер присвоюється договору оренди землі в момент здійснення його державної реєстрації, реєстраційний номер має складатися із 12 цифр, в той час, як на договорі міститься напис із 15 цифр. Крім того, такий реєстраційний номер договору, свідчить про те, що він не міг бути зареєстрований та не реєструвався у 2011 чи 2012 роках. Крім цього, вказує на те, що відповідач [PERSON] ознайомившись із матеріалами, приєднаними до позовної заяви, вказав, що підписи, які містяться на копіях таких документів, підписаних від його імені, за зовнішніми ознаками не схожі на його підписи, оригінали відповідних документів у відповідача відсутні. Щодо стягнення судових витрат понесених позивачем, вказує на те, що позивачем орієнтовний розмір судових витрат не визначався. Позивачем у справі є ТОВ «СК-ЛТД», що має статус юридичної особи. Позовна заява підписана керівником ТОВ «СК-ЛТД», з чого вбачається, що має місце здійснення самопредставництва. Відповідно ж до ч.1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Крім цього, позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, як то передебачено ЦПК. Крім цього, представник відповідача повідомила, що відповідачі планують понесення витрати у зв`язку із розглядом справи у сумі 25 000,00 грн. - [PERSON] , а відповідач ФГ «Донецьке» - 30 000,00 грн. на правничу допомогу, та у разі призначення судом за клопотання відповідачів експертизи орієнтовно 10 000,00 грн. на оплату експертизи. Докази понесених витрат будуть надані у порядку визначеному ч.8 ст.141 ЦПК України». \~ \~ \~ \~Відповідь на відзив від позивача не надходила. 01 березня 2023 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідачів, у яких представник відповідачів повторно наголосив на неукладеності Договору оренди від 17 лютого 2021 року та надав суду копії доповідної записки в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29 вересня 2021 року за №229/86-21-0.134, зі змісту якої вбачається, що на момент, коли в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Донецькій області приступив з 02 квітня 2021 року до виконання своїх обов`язків в.о начальника міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янськ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, книга записів реєстрації договорів оренди за період до 01.01.2013 року в управлінні була відсутня. Представник позивача, ТОВ «СК-ЛТД», неодноразово повідомлений про розгляд справи, до судового засідання не з`явився. Разом із позовною заявою керівником ТОВ «СК-ЛТД» - Казацькою О. надано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача Відповідач, [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача - ФГ «Донецьке», до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідачів, ФК «Донецьке» та [PERSON] , адвокат Федорова В.П., яка діє на підставі Ордеру серії АН № 1076404 від 23 лютого 2022 року, до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи без участі представника. Третя особа, державний реєстратор Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області Кубеко О.О., до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд, в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва на право на спадщину за заповітом від 15.10.2010, [PERSON] успадкував від померлої матері [PERSON] спадщину, яка складається із земельних ділянок загальною площею 3,61 га, розташованих на території Райгородоцької селищної ради, належних спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю ЯЕ№ 720757 виданого відділом земельних ресурсів у Слов`янському районі 23.05.2008, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 010816700106, кадастрові номери земельних ділянок: 1424256200:12:000:0209, 1424256200:12:000:0458, 1424256200:12:000:0536. Вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом посвідчене державним нотаріусом Першої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області Задорожнім Д.В. та зареєстровано в реєстрі за № 2-4052. Крім цього, судовому засіданні досліджено Реєстраційну справу щодо передачі земельної ділянки в оренду ТОВ «СК-ЛТД» строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишнього КСП «Червоний Молочар» Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області, вказана Реєстраційна справа зроблена на замовлення ТОВ «СК -ЛТД» та виконана ПП «Топограф». До вказаної Реєстраційної справи входить План (схема) меж земельної ділянки за кадастровим номером 1424256200:12:000:0209, власником якої є [PERSON] , площа земельної ділянки складає 0,49 га., також План (схема) меж земельної ділянки за кадастровим номером 1424256200:12:000:0458, власником якої є [PERSON] , площа земельної ділянки складає 3,02 га. Відповідно до Пояснювальної записки, складеної виконавцем ПП «Топограф», земельні ділянки площею 3,51 га розміщені на території Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області і належать орендодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ720757 зареєстрованого за номером 010816700106 від 14.05.2011. Згідно договору оренди між власником земельної ділянки [PERSON] та ТОВ «СК- ЛТД» укладеного 01.01.2021, земельні ділянки загальною площею 3,51 га, в тому числі: ріллі площею: 0,49 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0209, ріллі площею 3,02 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0458 передається ТОВ «СК ЛТД» в оренду строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з моменту реєстрації договору оренди землі. Відповідно до заяви [PERSON] від 01.01.2011, останній звертається до Директора ТОВ «СК ЛТД» Казацького Д.Г. з проханням укласти договір на оренду земельної ділянки з кадастровими номерами 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458 строком на десять років. Відповідно до Акту прийому передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 01.01.2011, [PERSON] передав, а ТОВ «СК-ЛТД» в особі [PERSON] прийняв земельні ділянки з кадастровими номерами 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458 загальною площею 3,51 га. Відповідно до Акту визначення меж земельної ділянки (б/н та дати складення акту)визначено межи земельних ділянок загальною площею 3,51 га, в то числі ріллі 3,51 га із земель власності [PERSON] які знаходяться на території Райгородоцької селищної ради Слов`янського району Донецької області і надаються в оренду ТОВ «СК-ЛТД» строком на десять років. Відповідно до договору оренди землі укладеного 01.01.2021 року між [PERSON] (орендодавець) та ТОВ «СК-ЛТД» [PERSON] (орендарь), орендодавцем передається земельна ділянка загальною площею 3,51 га, за кадастровими номерами 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458. Дія договору 10 років. Крім цього у вказано договорі зазначено, що він зареєстрований у відділі Держкомзему Слов`янському районі Донецької області від 19.12.2012 за № 142420004003156, за підписом реєстратора Волошиної А.О. Крім цього підпис реєстратора скріплений печаткою. Відповідно до платіжного доручення № 4247 від 08.12.2020, ТОВ «СК-ЛТД» було здійснено перевід грошових коштів [PERSON] у розмірі 1241,87 грн. Відповідно до заяви скерованої директору ТОВ СК-ЛТД» Казацькій О.О. відповідачем [PERSON] , останній просить перерахувати йому кошти на відкритий рахунок в АТ «Альфа Банк» в рахунок оренди земельною ділянкою за 2021 рік. Заява датована 15.10.2021. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 292984761 від 28.12.2021, 17.02.2021 року державним реєстратором Кубеко О.О. зареєстровано договір оренди землі між ФГ «Донецьке» та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,4919 за кадастровим номером 1424256200:12:000:0209. Орендарем вказаної земельної ділянки зазначено: ФГ «Донецьке». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 292983771 від 28.12.2021, 17.02.2021 року державним реєстратором Кубеко О.О. зареєстровано договір оренди землі між ФГ «Донецьке» та [PERSON] на земельну ділянку площею 3,0231 за кадастровим номером 1424256200:12:000:0458. Орендарем вказаної земельної ділянки зазначено: ФГ «Донецьке». Так, позивач просить визнати недійсним Договір оренди землі, виданий 17 лютого 2021 року щодо оренди земельних ділянок загальною 3,5 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458, розташованих на території Райгородоцької селищної ради, колишньої КСП «Червоний Молочар», укладений між [PERSON] та ФГ «Донецьке», оскільки вказаний Договір оренди був укладений в період дії іншого Договору оренди тієї ж земельної ділянки, укладеного, на думку позивача, 01 січня 2011 року, [PERSON] в якості орендодавця із ТОВ «СК-ЛТД», що порушило його право користування вказаною земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ( ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. У постанові ВП ВС від 02 лютого 2021 року № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16(пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19. Так, позивач просить визнати недійсним Договір оренди землі, виданий 17 лютого 2021 року щодо оренди земельних ділянок загальною площею 3,5 га кадастровий номер 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458, розташованих на території Райгородоцької селищної ради, колишньої КСП «Червоний Молочар», укладений між [PERSON] та ФГ «Донецьке», оскільки вказаний Договір оренди був укладений в період дії іншого Договору оренди тієї ж земельної ділянки, укладеного, на думку позивача, 01 січня 2011 року, [PERSON] в якості орендодавця із ТОВ «СК-ЛТД», що порушило його право користування вказаною земельною ділянкою. За приписами ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 203 ЦК України, передбачено загальні вимоги, додержання яких є обов`язковим для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також частиною 3 ст.640 ЦК України (в редакції, чинній на час спірних правовідносин щодо підписання договору оренди від 01 січня 2011 року) визначено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що підписаний 01.01.2011 року між [PERSON] та позивачем договір є за своєю правовою природою договором оренди землі. У ст.792 ЦК передбачено, що за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) ділянки регулюються спеціальним законом. На час підписання договору оренди, 01.01.2011 року, ч.2 ст.124 ЗК України передбачала, що передача в оренду ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником ділянки і орендарем. У ч.2 ст.125 ЗК України вказано, що право на оренду ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Також вимога про те, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону, передбачена у ч.2 ст.126 ЗК. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є закон України «Про оренду землі» від 6.10.98 №161-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). У ст.13 закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати ділянку відповідно до умов договору та вимог законодавства. Договір оренди землі укладається в письмовій формі й за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (ст.14 цього закону). Згідно зі ст.18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Також у ст.20 закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Держреєстрація договорів оренди землі проводиться в порядку, установленому законом. Пунктом 43 договору оренди землі від 01 січня 2011 року, виходячи з доводів про укладеність якого Позивач заявляє позовні вимоги, також передбачено, що вказаний договір оренди земельної ділянки набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Отже, момент набрання чинності договору оренди землі сторони визначили та пов`язали з моментом державної реєстрації. Відповідно до правових висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 917/108/18, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №322/1178/17, а також у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі №0426/14068/2012, від 13 червня 2016 року у справі № 570/3056/15-ц набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані його умови, стає правовідносинами, на виникнення яких спрямоване волевиявлення сторін. Правове значення державної реєстрації полягає в тому, що правочин (договір), який підлягає державній реєстрації, є вчиненим (укладеним) з моменту її проведення. Як наслідок, за відсутності державної реєстрації правочин (договір) слід вважати невчиненим (неукладеним). Згідно зі ст. 202 ЗК України\~(в редакції, чинній на час спірних правовідносин щодо укладення Договору оренди від 01 січня 2011 року) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.\~\~Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок (далі - Книга записів); б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Порядок державної реєстрації договору оренди земельної ділянки станом на 01 січня 2011 року регулювався\~постановою\~Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 «Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі»\~(далі - Порядок). Записи до розділів Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі ( далі Книга записів) вносилися при видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку, яким, зокрема, був договір оренди землі (пункт 10 Порядку). Дата внесення запису до розділу Книги записів була датою державної реєстрації документа, що посвідчує право на земельну ділянку (пункт 11 Порядку). Згідно з пунктом 16-2 Порядку підставою для державної реєстрації договору оренди була заява власника або набувача права, подана до відповідного територіального органу Держземагентства разом з іншими, визначеними цим пунктом, документами. Отже, на час підписання позивачем Договору оренди від 01 січня 2011 року, його державна реєстрація була пов`язана із датою внесення запису до відповідного розділу Книги записів. Факт державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, якщо така відбулася, відображався у тексті цього договору відповідно до Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року № 220. У тексті, зокрема, зазначалася інформація про орган, який провів державну реєстрацію договору та його посадову особу, а також дата вчинення та номер запису в Державному реєстрі земель. На підтвердження вказаної інформації державний реєстратор посвідчував напис своїм підписом та печаткою органу реєстрації за наявності (далі - реєстраційний напис). Отже, реєстраційний напис на договорі оренди земельної ділянки є похідним від запису у Книзі записів. Державний реєстратор не був наділений правом проставити такий напис, поки не зробив відповідний запис у Книзі записів за певним номером. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 669/930/16-ц (провадження № 14-486цс19). Як вбачається з копії Договору оренди землі від 01 січня 2011 року, долученої позивачем до позовної заяви, на цій копії є відмітка посадової особи із зображенням відтиску гербової печатки про те, що цей Договір зареєстрований у відділі Держкомзему в Слов`янському районі Донецької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19 грудня 2012 року № 142420004003156. Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не було надано суду доказів належного укладення Договору оренди землі від 01 січня 2011 року, зокрема, відповідного запису у Книзі записів за певним номером. Водночас, представником відповідачів на підтвердження своїх тверджень щодо неукладеності договору оренди 01 січня 2011 року було надано копію доповідної записки в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 29 вересня 2021 року за №229/86-21-0.134, зі змісту якої вбачається, що на момент, коли в.о. начальника ГУ Держгеокадастру у Донецькій області приступив з 02 квітня 2021 року до виконання своїх обов`язків в.о начальника міськрайонного управління у Слов`янському районі та м. Слов`янськ Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, книга записів реєстрації договорів оренди за період до 01.01.2013 року в управлінні була відсутня. Позивачем не надано суду копії Книги реєстрації договору чи витягу з неї, клопотання про їх витребування позивачем не заявлялося. Крім того, суд також погоджується із доводами представника відповідача про невідповідність вимогам законодавства, яким визначено питання державної реєстрації договорів оренди землі, реєстраційного номера, що вказаний на договорі оренди землі, підписаному 01 січня 2011 року [PERSON] в якості орендодавця та ТОВ «СК-ЛТД» в якості орендаря, а саме 142420004003156. Відповідно до п.8 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року №174 реєстраційний номер присвоюється договору оренди землі в момент здійснення його державної реєстрації. Реєстраційний номер складається: з двохрозрядного числа, яке відповідає номеру розділу книги реєстрації; двохрозрядного числа, що відповідає двом останнім цифрам року; трирозрядного числа, яке є кодом оператора (реєстратора), що здійснює державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі; п`ятирозрядного числа, що починається з одиниці з початку нового року та збільшується на одиницю при внесенні відомостей про новий державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі. Тобто, загалом реєстраційний номер повинен складатися із 12 цифр, в той час, як номер запису на Договорі оренди землі, підписаному 01 січня 2011 року, має 15 цифр, що свідчить про те, що вказаний Договір не відповідає нормативним вимогам, та не міг бути зареєстрований у 2012 році 19 грудня 2012 року, як зазначило ТОВ «СК-ЛТД» у змісті позову. Окрім того, суд звертає увагу на п.20 Договору оренди землі від 01 січня 2011 року, в якому зазначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 7-денний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. У Договорі оренди землі від 01 січня 2011 року зазначено, що державна реєстрація здійснена 19 грудня 2012 року, а долучений позивачем до позовної заяви Акт прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) датований 01 січня 2011 року, що суперечить п.20 Договору оренди землі від 01 січня 2011 року. Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як визначено в ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Фактично, як убачається зі змісту позовної заяви, позивач вбачає порушення свого права користування земельною ділянкою, що є предметом спору, на умовах оренди, виходячи з доводів про укладеність (підписання та державної реєстрації) Договору оренди землі від 01 січня 2011 року. Таким чином, для забезпечення поновлення права позивача має значення строк дії та сам факт укладення договору оренди від 01 січня 2011 року. Однак, виходячи із обставин, встановлених судом, норм права та змісту самого договору оренди землі від 01 січня 2011 року, суд приходить до висновку, що державна реєстрація такого договору не здійснювалася, як це передбачено умовами договору, договір між ТОВ «СК-ЛТД» і [PERSON] чинності не набрав, тому наявні підстави вважати цей договір неукладеним, а отже таким, що не породжує правових наслідків, а відтак право оренди за таким договором у позивача не виникло. Тому вимога позивача про визнання недійсним договору оренди, укладеного між [PERSON] та Фермерським господарством «Донецьке» є безпідставною. Враховуючи вищенаведене, суд, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідачі [PERSON] та ФГ «Донецьке» своїми діями порушили права ТОВ «СК-ЛТД», оскільки як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] у цивільно-правові зобов`язання з ТОВ «СК-ЛТД» не вступав, Договір оренди земельної ділянки від 01 січня 2011 року не укладений, оскільки не пройшов процедуру державної реєстрації, тому [PERSON] розпорядився належною йому земельною ділянкою на власний розсуд, уклавши договір оренди з ФГ «Донецьке», право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Даний договір є чинним, а тому позовні вимоги щодо визнання недійсним з моменту укладення між ФГ «Донецьке» та [PERSON] . Договору оренди земельної ділянки загальною площею 3,5 га кадастрові номери 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Крім цього, позивач посилається на те, що [PERSON] звертався з заявою від 15.10.21, складеними на ім`я директора ТОВ «СК-ЛТД» про перерахування грошових коштів за пай 2021 року, та згідно з Платіжними дорученнями № 4247 від 08 грудня 2020 року ТОВ «СК-ЛТД» на рахунок [PERSON] було перераховано виплату за оренду земельної ділянки (пая) в розмірі 1241,87 грн. Проте, фактичне виконання умов договору оренди землі без його державної реєстрації не свідчить про його укладення. Вказане узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №538/322/21. Крім того, позовні вимоги стосовно скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права, номери 56749386, від 23 лютого 2021 та 56749616 від 23 лютого 2021 року державного реєстратора Слов`янської міської ради Донецької області Кубеко Ольги Олександрівни та припинення права оренди Фермерського Господарства «Донецьке» на земельні ділянки з кадастровими номерами 1424256200:12:000:0209 та 1424256200:12:000:0458, яке виникло на підставі Договору оренди землі від 17 лютого 2021 року, є похідними вимогами від заявленої основної вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено, а тому також задоволенню не підлягають. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Так, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, а тому відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору та на професійну правничу допомогу у разі відмови в позові покладаються на позивача, а тому вимоги ТОВ «СК-ЛТД» щодо стягнення з відповідачів витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу також задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed