Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.09.2022 року з нього на користь відповідача присуджено аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття, на підставі якого виданий відповідний виконавчий лист. Зазначає, що через зміну його матеріального стану він не може сплачувати аліменти на утримання сина в зазначеному розмірі. Так, він проживає з бабусею [PERSON] , яка є перестарілою та потребує стороннього догляду, лікування, що є наслідком фінансових витрат, в тому числі його особистих, які він спрямовує на придбання ліків, продуктів харчування та забезпечення її всім необхідним. Після стягнення аліментів з його заробітної плати, яку він отримує в ТОВ "Горинич-8", на вирішення його соціальних потреб та утримання бабусі залишається 2 353,25 грн., що є нижчим від прожиткового мінімуму. Тому позивач просить зменшити присуджений розмір аліментів до 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку із суттєвою зміною його матеріального та сімейного стану. 24.03.2023 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позивачем не надано жодних доказів оформлення опіки, піклування чи постійного догляду за [PERSON] , яка за його твердженням, перебуває на його утриманні. Крім того, у [PERSON] є діти, зокрема, мати позивача, [PERSON] , яка згідно з положеннями Сімейного кодексу України зобов`язана утримувати свою непрацездатну матір. Під час вирішення справи про стягнення аліментів [PERSON] долучив довідку про свій дохід в ТОВ " Горинич-8 ", згідно з якою сума, яку він отримує на руки становить 5 353,25 грн., та погодився сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття. Позивач працює, має постійний дохід, доказів, які б підтверджували погіршення його матеріального стану ним не надано. Тому враховуючи, що зменшення визначеного рішенням суду розміру аліментів без доведення погіршення його майнового стану не буде спрямоване на належне забезпечення сина сторін та суперечитиме його інтересам, просить в задоволенні позовних відмовити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві та просить ці вимоги задовольнити в повному обсязі. Також вказав, що офіційно працевлаштований, однак, через запровадження воєнного стану не має можливості сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Його мати, [PERSON] не може опікуватися бабусею, оскільки здійснює догляд за його братом, який є особою з інвалідністю. Він проживає з бабусею, однак, догляд за нею не здійснюється офіційно. Його представник, адвокат Лейб`юк О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що позивач добровільно здійснює догляд за перестарілою бабусею, а його матеріальний стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання сина в зазначеному розмірі. Під час перебування сина на лікуванні позивач допомагав матеріально, але документального підтвердження цього у нього немає, при цьому доказів щодо витрат на лікування та придбавання продуктів харчування з приводу утримання дитини сторін відповідачем не надано. Рішення суду про стягнення аліментів в такому розмірі позивач не оскаржував в апеляційному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилась, 19.04.2023 року подала до суду письму заяву, в якій позовні вимоги не визнає, поданий відзив підтримує, а розгляд справи просить проводити у її відсутності та в задоволенні позову відмовити ( а.с. 64 ). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, враховує наступне. Згідно з даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 04.11.2016 року, [PERSON] , [INFO] , 04.06.1971 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 15). [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 27.12.2022 року, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.16). Згідно з даними свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 11.08.1990 року, [PERSON] 11.08.1990 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 17). [INFO] народився [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 12.01.1991 року, та серії [NUMBER] , виданого 02.12.1994 року, їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.18, 51). Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 10.11.2022 року, сторони одружилися 22.10.2014 року. Шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Марківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 5 (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с.7). Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.09.2022 року (справа № 346/1585/22) з відповідача на користь позивача присуджено аліменти на утримання вказаної дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн. щомісячно до досягнення цією дитиною повноліття. Згідно із вказаним рішенням [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що працює в ТОВ " Горинич-8 " на посаді зварювальника ручного зварювання, його сукупний дохід за період з 01.12.2021 року по 01.06.2022 року складає 39 500 грн., а сума, яку отримує на руки, становить 5 353,25 грн.; інших доходів немає і згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 3 000 грн. щомісячно ( а.с. 8-10 ). Відповідно до довідки № 597, виданої 10.11.2022 року Спаським старостинським округом Нижньовербізьської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, та витягу з реєстру територіальної громади, до складу сім`ї [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , входить баба [PERSON] , 1939 року народження (а.с. 11,12). Згідно з даними довідки №0000-000004, виданої 16.06.2022 року ТОВ " Горинич-8 ", сукупний дохід [PERSON] за період з грудня 2021 року по травень 2022 року становив 39 500 грн.; сума до виплати - 31 797,50 грн. ( а.с. 13 ). Відповідно до виписок № 1029, № 2404 та №186 із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] з 09.06.2021 року по 16.06.2021 року, з 01.10.2021 року по 07.10.2021 року та з 26.01.2023 року по 02.02.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні в структурному підрозділі "Дитяча лікарня" КНП "Коломийська ЦРЛ" КМР ( а.с. 34, 35, 36 ). Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.04.2013 року серії АВ № 0102119 [PERSON] , [INFO] , встановлено ІІ групу інвалідності; висновок про умови та характер праці: протипоказана важка фізична праця та робота, пов`язана з тривалою ходьбою, робота на висоті та робота у діючих електроустановках (а.с. 50 ). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , баба позивача, суду пояснила, що [PERSON] проживає разом з нею та допомагає їй. Її дочка проживає далеко та доглядає за своїм сином, який є особою з інвалідністю з дитинства. [PERSON] раніше їздив за кордон, але через ситуацію в країні не має постійної роботи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , мама позивача, суду повідомила, що вона проживає разом зі своїм сином [PERSON] , який є особою з інвалідністю, та здійснює за ним догляд. Її мама, [PERSON] , проживає разом з її сином [PERSON] (позивачем). Останній працевлаштований, однак, де саме, вона не знає. Його дохід становить близько 5 000 - 6 000 грн. щомісяця, інших джерел доходу в нього немає. [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] , купляє їй ліки. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він проживає з бабусею, яка є перестарілою та потребує стороннього догляду і лікування, що є наслідком його фінансових витрат. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищенаведеного, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування позовних вимог, зокрема, зміни його майнового стану (погіршення) чи сімейного стану. Такими доказами не можуть вважатись відомості, висловлені в показаннях свідків [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація та місце його проживання за однією адресою з бабусею саме по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів за відсутності доказів зміни його майнового стану як платника аліментів. Крім того, жодних доказів перебування бабусі на утриманні позивача, витрачання ним коштів на придбання їй ліків, а також те, що розмір її пенсії не дозволяє їй самостійно себе забезпечувати на належному рівні, позивачем не надано. Суд критично оцінює показання свідків, які є близькими родичами позивача. Також, суд звертає увагу, що розмір доходу позивача (згідно з довідкою №0000-000004 від 16.06.2022 року за період з грудня 2021 року по травень 2022 року) оцінено та враховано судом при ухваленні рішення від 08.09.2022 року, яким призначено аліменти на утримання малолітнього сина сторін в розмірі 3 000 грн. щомісячно, на сплату якого позивач погодився. На підставі ст.ст. 141, 150, 180, 181, 192 СК України та,

Outcome: dismissed