Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.01.2023 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Николин О.Я. з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 01.08.2017 року в сумі 111081,40 грн., яка складається з суми позики 13713,75 грн., відсотків в розмірі 89139,40 грн., пені в розмірі 8228,25 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1110,81 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 року провадження по справі відкрито. 25.04.2023 року представник позивача Николин О.Я. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі позивача та його представника в порядку заочного провадження, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити, документи про підтвердження витрат на правову допомогу будуть надані протягом п`яти днів з дня винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, правом на подання відзиву на позов не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що 01.08.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач дав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 375,00 доларів США під 10% від суми боргу щомісячно. Відповідач зобов`язався повернути позивачу борг до 01.02.2018 року. Станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та грошові кошти не повернув, відсотки та пеню не сплатив, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подав. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 01.08.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, відповідно до якого Позикодавець передав, а Позичальник отримав в борг 375 доларів США під 10% за один місяць. Передання Позикодавцем грошей Позичальнику здійснюється в момент підписання даного договору без додаткового оформлення цієї обставини. Підписання даного договору Позичальником є підтвердженням факту отримання ним повної суми позики від Позичальника /а.с.7/. Згідно з п. 2 Договору позики зазначену вище суму грошей Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві готівкою в строк до 01.02.2018 року. Після повернення позики в повній сумі Позикодавець повинен видати Позичальнику відповідну розписку. Наявність даної розписки Позикодавця у Позичальника підтверджує виконання ним своїх зобов`язань за договором. Пунктом 5 Договору позики визначено, що у випадку, якщо Позичальник не поверне позичені гроші у встановлений термін, Позикодавець справі стягнути заборгованість в примусовому порядку. Сторони погодились, що у випадку неповернення суми заборгованості Позичальник не буде перешкоджати Позикодавцеві у стягненні її в судовому порядку. Сторони також дійшли згоди, що строки позовної давності до всіх зобов`язань, що витікають з даного договору, складають п`ять років. Згдіно з п. 7 Договору позики якщо Позичальник своєчасно не повернув Позикодавцеві суму позики, він зобов`язаний сплатити Позикодавцеві суму боргу, а також неустойку в розмірі 5% від суми боргу за кожний календарний місяць прострочки виконання зобов`язання за даним договором і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до даного договору. Договір позики від 01.08.2017 року підписано позикодавцем [PERSON] та позичальником [PERSON] в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду встановлено, що між сторонами 01.08.2017 року було укладено договір позики, про що суду надано відповідний письмовий договір, підписаний сторонами в присутності свідків. Оригінал договору було представлено суду для огляду. На теперішній час боргові зобов`язання відповідачем не виконані. Викладені в позовній заяві обставини стороною відповідача не спростовані. Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, враховуючи ненадання відзиву відповідачем, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved