Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом в якому просить припинити право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , присудити на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй 1/3 частку квартири [ADDRESS] , а також визнати за ним право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтовує тим, що він є власником 2/3 часток квартири [ADDRESS] . Дана частка квартири належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідачу належить 1/3 частка квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька - [PERSON] , який помер [INFO] та витягу про державну реєстрацію прав №32570290 видане ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 19.12.2011 року. Відповідач являється його сестрою та ніколи в цій квартирі не проживала. Згідно проведеної оцінки вартість 1/3 частки квартири становить 136 602 гривні. Просить позов задоволити. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Кісь О.Р. позовні вимоги підтримала, просила такі задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явилась, неодноразово повідомлялась про дату, час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомила, правом на подачу відзиву не скористалась. У зв`язку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, не подала відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.09.2022 року за №3-565, [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , а саме: 2/3 (двох третіх) часток квартири [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.09.2022 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 2/3 квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.11.2011 року №3-3584, [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на частку спадкового майна [PERSON] , який помер [INFO] , а саме 2/3 часток квартири [ADDRESS] , яка в цілому складається з чотирьох житлових кімнат та кухні житловою площею 53,6 кв.м., загальна площа квартири 80,0 кв.м. Площа підвалу - 1,0 кв.м. Згідно довідки Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис №7220. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що зроблено актовий запис №2705. Згідно паспортних даних [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що за дану квартиру постійно проводить оплату комунальних послуг, а відповідач категорично не погоджується на продаж своєї частки у квартирі. Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію у постанові від 15.05.2013, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію у постанові від 02.07.2014, де роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.07.2019 по справі №210/2236/15-ц (провадження № 61-33924св18), у якій Верховний Суд вказав, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності хоча б однієї з чотирьох передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, і за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому, висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Відповідно до ст.ст. 12, 76, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені вище положення закону, суд дійшов беззаперечного висновку про те, що квартира [ADDRESS] , як предмет спору та об`єкт цивільних відносин, є неподільною річчю, при цьому у незначній частці, а саме 1/3, належить відповідачу. Таким чином, ключовим для постановлення рішення про припинення відповідачки права на частку у спільному майні у цій частині, а саме, що стосується спірної квартири, є умова про необхідність попереднього внесення позивачем вартості відповідної частки на депозитний рахунок суду. При визначенні грошової компенсації, суд повинен виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Як вбачається з довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 13.10.2022 року №2846, інвентаризаційна вартість 1/3 частки квартири [ADDRESS] становить 136 602гривні. Як вбачається з матеріалів справи звертаючись з позовною заявою позивач надав суду докази внесення ним 136602,00 грн. на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації у Львівській області з вказівкою щодо призначення такого - внесення коштів за частку майна. Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, суд приходить переконання про доведеність сукупності, визначенихст. 365 ЦК України, умов припинення права особи на частку у спільному майні та наявність, передбачених законом, підстав для припинення права відповідача на частку у нерухомому майні (квартири). При цьому, суд враховує аргументи сторони позивача, наведені на підтвердження обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі не заперечувалися відповідачем. Суд вважає встановленою ту обставину, що 1/3 частка відповідача [PERSON] у спільному нерухомому майні, що є предметом спору, є незначною. Крім цього, спірне майно є неподільним, виділення частки відповідача в натурі є неможливим. Водночас, встановлені судом обставини вказують на те, що спільне володіння і користування спірним майном є неможливим. А тому, беручи до уваги, що згоди між сторонами про спільне користування спірним нерухомим майном не досягнуто, суд прийшов до висновку, що припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам останньої. Іншою необхідною умовою постановлення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні згідно приписів ч. 2ст. 365 ЦК України є попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При визначенні судом розміру грошової компенсації, яка підлягає стягненню з однієї сторони на користь іншої, необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року, викладені в абз. 3,4 п. 6 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких, розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В даному випадку, грошову суму такої вартості для відповідача внесено позивачем на депозитний рахунок суду Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, згідно квитанції №30 АТ «Ощадбанк» від 12.12.2022. Враховуючи вище наведене у сукупності, зокрема те, що частка відповідача у спірному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, те, що припинення права останньої на частку у майні не завдасть істотної шкоди її інтересам, а також те, що відповідний розмір компенсації за таку частку внесений позивачем на депозитний рахунок суду, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав, передбаченихст. 365 ЦК України, для припинення права спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , з виплатою їй грошової компенсації вартості її частки в сумі 136 602,00 гривні та визнання права власності позивача на її частку у названому майні, а тому, позов підлягає задоволенню. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved