Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

24 жовтня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] у них є малолітня донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач не цікавиться вихованням їхньої доньки, ніякої матеріальної допомоги з його сторони на утримання дитини вона не отримує. Самостійно позивач не спроможна утримувати їхню доньку та оплачувати всі витрати пов`язані з цим. Також зазначає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на їхню доньку, так як знаходиться у працездатному віці та може працювати, на утриманні інших осіб не має. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, та просили суд їх задовольнити. В судовому засіданні позивач та її представник пояснили, що просять суд стягувати 1/4 частки аліментів на утримання дитини, оскільки така вимога відповідає закону. Також вказили, що відповідач може сплачувати аліменти, про що свідчать в матеріалах справи квітанції на перерахунок коштів на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Крім того подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що твердження позивачки про ненадання відповідачем допомоги на утримання дитини та те, що відповідач не цікавиться вихованням їхньої спільної доньки, не відповідають дійсності. Зазначає, що до березня 2022 року вони з позивачкою проживали разом і відповідач постійно знаходився разом із донькою та безпосередньо брав участь у її вихованні та утриманні. Проте, з березня 2022 року у зв`язку із початком війни його було призвано на військову службу, де він тривалий час перебував, тому з об`єктивних причин не мав можливості бачитись із дитиною. Також зазначає, що він ніколи не ухилявся від виконання обов`язків щодо утримання доньки, на постійній основі забезпечує та утримує її, регулярно відправляє на карткові рахунки позивачки кошти для купівлі одягу, продуктів та інших необхідних речей для дитини. Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого 18.09.2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області її батьками вказані сторони по справі. Згідно копії довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні в м. Рівне від 21.10.2022 року зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] значаться [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Згідно копії довідки від 20.10.2022 р. №КВ000000006, [PERSON] працює в ТОВ «КОВЧЕГ-РВ» з 21.09.2021 року та займає посаду Комірник. Дохід за період з 01.04.2022 р. по 30.09.2022 р. склав 40 234,09грн. Згідно копії військового квитка [PERSON] , серії [NUMBER] вбачається, що з 02.03.2022 року медичною комісією визнаний придатним. Згідно копії договору купівлі продажу квартири від 31.08.2021 року, вбачається, що [PERSON] придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.3.6. Договору Покупець повідомляє продавця, а продавець взяв до уваги той факт, що предмет даного договору покупець набуває в спільну сумісну власність, на укладення даного договору дана згода другого з подружжя. Згідно копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №Р24АР24А2113951433С2110 від 27.03.2022 року на суму 4500грн, копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №Р24АР24А2366526322С8987 від 17.06.2022 року на суму 5055,28грн. та копії квитанції АТ КБ «Приватбанк» №Р24АР24А23734512D464379 від 07.07.2022 року на суму 13024,75 грн. вбачається, що відповідач [PERSON] здійснював перекази коштів на рахунок позивача - [PERSON] . Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~та ст. ст.\~150,\~180 Сімейного кодексу України\~передбачають, що батьки повинні проявляти турботу про дітей, утримувати їх до досягнення повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною 2 статті 150 СК України\~визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1\~ст. 182 СК України, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідач не надав суду доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, відповідач є працездатним, і стягнення аліментів в розмірі частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімумі для дитини відповідного віку, відповідає чинним нормам\~Сімейного кодексу України\~та не порушує прав позивача, як отримувача і прав відповідача, як платника аліментів. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved