Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

в позові вказано, що 28 жовтня 2021 року [PERSON] , паспорт [NUMBER] виданий Івано-Франківським MB УМВС України в ІваноФранківській області «12» лютого 2016 року, проживаюча: [ADDRESS] , позичила у позивача, [PERSON] , гроші в сумі 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) доларів США, про що [PERSON] власноручно написала Розписку від 28 жовтня 2021 року, оригінал якої зберігається у позивача. Дану суму грошей в розмірі 9800 (дев`ять тисяч вісімсот) доларів США [PERSON] зобов`язалась повернути в термін до 14 жовтня 2022 року. Проте, в термін до 14 жовтня 2022 року [PERSON] не повернула позивачу даної суми грошей, а натомість, усно повідомила, що вищевказаних грошей, позичених у позивача, згідно розписки від 28 жовтня 2021 року, у неї немає. Позивачем 15 жовтня 2022 року на поштову адресу відповідачки [PERSON] направлена Претензія про повернення боргу в сумі 9800 (Дев`ять тисяч вісімсот) доларів США, відповідно до квитанції від 15 жовтня 2022 року та запропоновано відповідачці в термін до 25 жовтня 2022 року добровільно повернути позивачу вищевказаний борг та дати письмову відповідь на Претензію. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, борг не повернула. Станом на 21 жовтня 2022 року, відповідно до відомостей з офіційного сайту Національного банку України https://bank,gov. ua офіційний курс гривні щодо іноземних валют становить: 1 долар США становить 36,5686 грн. 9800 доларів США х 36,57 = 358372 гривень 28 копійок(Триста п`ятдесят вісім тисяч триста сімдесят дві) гривні 28 копійок. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] грошові кошти в сумі 9800 (Дев`ять тисяч вісімсот) доларів США, що станом на 21 жовтня 2022 року, відповідно до курсу Нацбанку України, становить еквівалент 358372 гривень 28 копійок (Триста п`ятдесят вісім тисяч триста сімдесят дві) гривні 28 копійок та судові витрати. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені в встановлений процесуальним законом спосіб. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача, щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідачем клопотань\~щодо реалізації\~прав,\~відзиву на\~позов чи\~його заперечення\~не подано. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п.27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за відсутність відповідача в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. 28.10.2021 року [PERSON] видала розписку про те, що позичила у [PERSON] 9800 доларів США і зобов`язується їх повернути до 14.10.2022 року. Відповідно до вимог\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми, дво - чи багатосторонніми (договори). Частиною першою та другою\~статті 207 ЦК України\~встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно до\~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Положеннями \~ст.\~1047\~ЦК України \~передбачено,\~що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Надана суду позивачем розписка підтверджує той факт, що між сторонами по справі було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав у позивача в борг 9800 доларів США на підтвердження якого було складено розписку. Позивачем зазначено, що відповідач незважаючи на сплив терміну повернення боргу, який зазначено в розписці, свої зобов`язання не виконав, борг не повернув. В п.1 ст.612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно вимог\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За правилами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В п.1 ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Що стосується стягнення суми позики в іноземній валюті - доларах США, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019\~справа № 464/3790/16-ц зазначає, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача. В ч.2 ст.13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.5 ст.81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В ч.7 ст.81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору. Таким чином на відповідача на підставі принципу змагальності цивільних процесуальних відносин покладено обов`язок на спростування доводів позивача щодо порушення відповідачем зобов`язань перед позивачем. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачем суму заборгованості за вказаним договором позики відповідачем суду не надано. Розрахунку в заперечення розрахунку заборгованості позивача відповідачем не подано. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному розмірі. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved