Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягувати щомісячно з [PERSON] на його користь аліменти утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з лютого 2023 року і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог позову зазначає, що 11 листопада 2006 року з відповідачем було зареєстровано шлюб від якого мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2009 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується відповідною Випискою. Спільний син, після розлучення між сторонами проживав та проживає разом з позивачем, що також підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов управління-служби у справах дітей адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради від 14 лютого 2023 року. Як також вказує позивач, відповідач працює та має дохід, не має інших осіб на утриманні, а отже може сплачувати аліменти на утримання сина в заявленому до стягнення розмірі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у клопотанні зареєстрованому канцелярією 10.05.2023 року просить провести розгляд без участі (а.с. 34). Відповідач [PERSON] , не з`явилась повторно, будь-яких заяв, клопотань, відзову ви заперечень проти позову, до суду не надала. Про розгляд даної справи судом відповідач повідомлена належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 29). Відповідно до вказаної ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У відповідності до глави 10 статті 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Частиною 2 статті 274 ЦПК України встановлено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін. При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, уразі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин та не подав відзив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи зазначене вище, суд вважає можливим провести розгляд даної справи у відсутності учасників справи, ухваливши по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2006 року, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2009 року у справі № 2-2290/2009 р. був розірваний (а.с. 4, 5). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). З відомостей Акту обстеження умов проживання складеного 14 лютого 2023 року Управлінням-службою у справах дітей Адміністрації Новокадацького району Дніпровської міської ради встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачем [PERSON] за наступною адресою: [ADDRESS] (а.с. 35). Частиною 2 статті 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями частин 1, 2 \~статті 181 СК України\~визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Матеріали справи не містять договору або домовленості між сторонами щодо матеріального забезпечення відповідачем спільної з позивачем дитини. У пп. 1 п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України\~\~ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3\~судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно приписів ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи зазначене вище, виходячи із засад виваженості, розумності і справедливості,\~відсутність в матеріалах справи відомостей з яких би вбачалась наявність підстав визначених ч.\~1\~ст.\~182\~СК України, які перешкоджають суду призначити до стягнення аліменти з відповідача на користь позивача на утримання спільного з відповідачем сина в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню оскільки, на думку суду, є достатніми та об`єктивним та такими, що відповідають вимогам закону. Разом з тим, позивач просить визначити до стягнення аліменти розмір яких буде не меншим за 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Однак, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, в цій частині вимог позову слід визначити мінімальний розмір аліментів на дитину в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а ні в розмірі, що заявляється позивачем. Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Позивач звернувся до суду з даним позовом 27 лютого 2023 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів. Таким чином, враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial