Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що 01.10.2018 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання заяви №б/н від 01.10.2018. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 26.12.2022 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 96157,34 грн, з яких: 80404,66 грн заборгованість за тілом кредиту, 4502,40 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 11250,28 грн заборгованість за простроченими відсотками. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 96157,34 грн за кредитним договором №б/н від 01.10.2018 та судовий збір. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Вказану ухвалу,\~разом із\~копією позовної\~заяви з\~додатками,\~було надіслано\~відповідачу рекомендованим\~листом з\~повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу його зареєстрованого місця проживання (2105024555317). Однак, поштове відправлення повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду 07.04.2023 без вручення адресату з відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Судом встановлено, що 01.10.2018 [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Згідно інформації, викладеної в цій заяві, відповідач відповідно до ст. 634 ЦК України, у повному обсязі приєднується до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанк, які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою www:privatbank.ua, та, які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого отримав шляхом самостійного роздрукування. Погоджується зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах і Правилах, та з тим, що зміни до Умов і Правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадку, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє позичальника про внесені зміни шляхом використання визначених Умовами і Правилами каналів. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов і Правил є підтвердженням його погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов і Правил. Зі змінами Умов і Правил надання банківських послуг зобов`язується ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua (а.с. 19-20). Банк, звертаючись до суду з цим позовом, надав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку розрахунок заборгованості за договором №б/н від 01.10.2018, виписку з особового рахунку, довідки про отримані картки та зміну кредитного ліміту, Паспорт споживчого кредиту, а також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signatur, Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms, а також заявку на актуалізацію даних по преміальній картці від 28.01.2021. Інших доказів в обґрунтування своєї заяви позивач не надав та не вказував про наявність ще інших додаткових доказів чи поважних причин неможливості їх подання разом з позовною заявою. Як слідує із довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу [PERSON] було надано дві кредитні картки: 1) 05.04.2019 - [NUMBER] (тип картки MasterCard World Black Edition) із терміном дії до 03/22; 2) 28.01.2021 [NUMBER] (тип картки MasterCard World Black Edition) із терміном дії до 01/24 (а.с. 18). При цьому анкету-заяву було підписано [PERSON] ще 01.10.2018. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] 28.03.2019 йому було встановлено кредитний ліміт, який у подальшому було збільшено: 05.04.2019 до 20000,00 грн; 10.05.2019 до 35000,00 грн; 28.10.2020 до 79500,00 грн; 28.01.2021 - до 80000,00 грн, а потім зменшено: 09.07.2021 - до 75000,00 грн; 27.12.2022 до 0 грн (а.с. 17). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованість відповідача за договором №б/н від 01.10.2018 станом на 26.12.2022 становить 96157,34 грн, з яких: 56585,40 грн заборгованість за поточним тілом кредиту; 23819,26 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4502,40 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 11250,28 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 6-16). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як убачається із матеріалів справи, зокрема із анкети-заяви позичальника від 01.10.2018 в ній відсутні його умови щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. АТ КБ «Приватбанк», звернувшись із вимогою про погашення кредиту, просив окрім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути відсотки. Обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, позивач, крім розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.10.2018 року посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/, а також Тарифи, як невід`ємну частину договору, яким визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пені та штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку. Наданий позивачем витяг із Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанком належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем. За таких обставин, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, відповідальності за прострочене зобов`язання, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відтак, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу [PERSON] умови і правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, їх розмір, надані банком витяг із тарифів та умов і правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин. Отже, суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відсотки та відповідальність за невиконання чи порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Такого висновку суд дійшов також з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, які є обов`язковими для застосування у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Щодо посилання позивача на підписаний 28.01.2021 [PERSON] паспорт споживчого кредиту (а. с. 22-25), у якому, як вказує позивач, сторонами погоджено істотні умови кредитування, то слід зазначити, що анкета-заява позичальника не містить жодних відомостей про сам паспорт як складову цього договору. Крім того, паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем [PERSON] 28.01.2021, тоді як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку підписана стороною 01.10.2018, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що такі умови кредитування відносяться до кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 01.10.2018. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 зробив наступний правовий висновок: «Під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є Паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту». Таким чином паспорт споживчого кредиту, з огляду на його правову природу (це не частина кредитного договору, а спосіб повідомлення кредитором позикодавця про наявні пропозиції кредитування) та зміст - не є підтвердженням досягнення між банком і позичальником умов кредитування, у тому числі й щодо процентної ставки, штрафів. Відтак у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» відсотків у загальному розмірі 15752,68 грн (4502,40 грн + 11250,28 грн) слід відмовити. Щодо заборгованості по тілу кредиту, то як слідує з розрахунку тіло кредиту становить 80404,66 грн. Однак, з наданого розрахунку заборгованості слідує, що за рахунок тіла кредиту погашалися нараховані відсотки (розмір яких сторонами не узгоджувався) і тим самим збільшувалося тіло кредиту. За даними розрахунку за рахунок тіла кредиту були погашені відсотки в сумі 45424,06 грн, відповідно і тіло кредиту збільшилося на цю суму (45424,06 грн - загальна сума відсотків погашена за рахунок тіла кредиту (четверта колонка розрахунку). Зважаючи на те, що судом не встановлено обумовлення сторонами в письмовому вигляді відсотків, а тому сума відсотків, які погашені за рахунок тіла кредиту в розмірі 45424,06 грн не може бути врахована під час розрахунку заборгованості за кредитом. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 34980,60 грн (80404,66 грн 45424,06 грн). При цьому, суд враховує, що анкета-заява від 01.10.2018 не містить строку повернення кредиту (користування ним), в той же час фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума несплаченого тіла кредиту в розмірі 34980,60 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 976,40 грн пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial