Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

Позивач АТ «Банк Альянс» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві зазначає, що між АТ «Банк Альянс» та [PERSON] 12.02.2019 року була укладена Заява-Договір № 30781 про надання банківських послуг (платіжної картки), що є договором приєднання до умов Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Банк Альянс», затверджений рішенням Правління Банку від 11.01.2019 року № 2. [PERSON] , надала письмову розписку про отримання кредитної картки МС World Elite. Відповідачка був учасником зарплатного проекту АТ «Банк Альянс», в зв`язку з чим 25.02.2019 року скористався послугою банку щодо отримання кредиту та уклав з АТ «Банк Альянс» Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії власнику платіжної картки МС World Elite № 30781/19/28/-КЕ. Відповідно до вище зазначеного договору встановлено кредитний ліміт у розмірі 200000,00 грн.; строк дії кредитної лінії - 12 місяців, при цьому останній день дії кредитної лінії 24.02.2020 року; процента ставка: за користування кредитом 36% річних; за користування кредитом у пільговий період: 0,0001% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 70% річних. Підписанням договору від 12.02.2019 року про надання банківської послуги (платіжної картки) відповідач погодилася з умовами надання таких послуг, викладених у Публічному договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Банк Альянс» та погодилася із умовами надання кредиту (використання відновлюваної кредитної лінії). Внаслідок неналежного виконанням зобов`язань, станом на 15.01.2021 року заборгованість відповідачки перед АТ «Банк Альянс» становить 290103,57 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості по кредиту - 185559,02 грн., суми простроченої заборгованості за процентами - 82380,24 грн., пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 10505,30 грн., пені за прострочення сплати заборгованості за процентами - 3488,95 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості по кредиту - 5872,11 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам - 2297,95 грн. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість у розмірі 290103,57 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4108,17 грн. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року позовні вимоги АТ «Банк Альянс» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «Банк Альянс» заборгованість за Заявою - Договором №30781 від 12.02.2021 року на загальну суму 290103,57 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4108,17 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.10.2021 року заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Від представника позивача на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшли письмові пояснення. Представник позивача вказав, що відповідачка визнає, що 25.02.2019 року між нею та АТ «Банк Альянс» укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії власнику платіжної картки MС World Elite № 30781/19/28-КЕ (надалі кредитний договір № 3078/19/28/-КЕ). Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит в національній валюті на рахунок у формі відновлювальної кредитної лінії в порядку та на умовах визначених цим договором, а позичальник зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, комісії, тощо, а також повернути банку кредит у терміни, встановлені цим договором, та виконати інші умови цього договору. Встановлено кредитний ліміт кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн. строком - 24.02.2020 року. Відповідно до п. 3.5 кредитного договору позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі передбачені умовами цього договору, отриманий в межах кредитної лінії не пізніше закінчення строку дії кредитної лінії, який визначений в п. 2.1.3 цього договору. Умовами п. 2.1.4 передбачено розмір процентної ставки за користування кредитом - 36 % річних. Відповідно до п. 3.4.1 умов кредитного договору нарахування банком процентів за кредитом здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитом щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, за період з дати надання кредитних коштів, а в подальшому - з першого числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та фактичної кількості днів у році. Нарахування процентів припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. За умовами п. 3.7. кредитного договору погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочені проценти та прострочена заборгованість за несанкціонованим овердрафтом, прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом у відповідності до процедур , визначених у банку; строкова заборгованість по поверненню суми кредиту та строкова заборгованість по процентам за користуванням кредитом у відповідності до процедур, визначених у банку; прострочена заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості, строкова заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості ; неустойка за порушення зобов`язань по кредиту. Враховуючи положення кредитного договору та прострочену заборгованість відповідача, починаючи з 25.02.2020 року банк нарахував проценти на фактичну суму простроченої заборгованості із застосуванням ставки у розмірі 70 % річних, а кошти, що надійшли для погашення заборгованості розподілено в черговості визначеної п. 3.7 кредитного договору. Так, кошти у сумі 18500,00 грн. від 18.09.2020 року - направлені повністю на погашення процентів; 50000,00 грн. від 24.12.2020 року - направлені на погашення процентів; 50000,00 грн. від 27.01.2021 року - на погашення процентів; 50000,00 грн. від 10.02.2021 року - направлені в розмірі 37006,52 грн. на погашення процентів та 12993,48 грн. на погашення кредиту; 50000,00 грн. від 26.03.2021 року - направлені в розмірі 9490,80 грн. на погашення процентів та 1509,20 грн. на погашення кредиту; 50000,00 грн. від 12.04.2021 року - направлені в розмірі 9793,26 грн. на погашення процентів та 40206,74 грн. на погашення кредиту; 23880,00 грн. від 25.06.2021 року - направлені в розмірі 11593,36 грн. на погашення процентів та 12286,64 грн. на погашення кредиту. Враховуючи черговість погашення визначену п. 3.7 кредитного договору заборгованість станом на 26.06.2021 року складає 153827,94 грн., з яких заборгованість за договором - 79562,96 грн. та заборгованість за процентами - 74264,98 грн. Представник відповідачки подав письмові пояснення, відповідно до яких не погоджується із правильністю розрахунку позивача, вважає його необґрунтованим та таким, що не відповідає ні умовам кредитного договору, ні нормам чинного законодавства. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 24.02.2020 року заборгованість відповідачки по тілу кредиту становила 185059,02 грн. і відповідно заборгованість існувала більше ніж 30 днів. Таким чином, станом на 24.02.2020 року не було підстав вважати, що дію кредитної лінії подовжено. Відповідно дія кредитної лінії припинилась 24.02.2020 року. Право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення позичальника вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після спливу строку кредитування інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. Крім того, відповідачка в порядку ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» листом від 09.11.2020 року звернулася до позивача із вимогою про надання інформації про поточний розмір заборгованості. Листом від 09.12.2020 року № 45/4345 позивач повідомив відповідачку про те, що станом на 08.12.2020 року заборгованість складала 273878,24 грн. (прострочена заборгованість за кредитом - 185559,02 грн., заборгованість за процентами - 68497,71 грн., пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором 10505,30 грн., пені за прострочення процентів 2469,05 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором - 5346,60 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентах - 1500,57 грн.). За період з 18.09.2020 року по 25.06.2021 року відповідачка сплатила позивачу через касу банка грошові кошти на загальну суму 292380, 00 грн., погасивши таким чином заборгованість яку розрахував сам позивач. Відповідачка не вважає себе боржником перед банком, оскільки нею сплачено всю суму боргу з врахуванням штрафних санкцій. Представник позивача подав відповідь на пояснення відповідачки. Вказав, що твердження представника відповідачки є хибними при цьому посилається на рішення Конституційного Суду України від 22.06.20220 року у справі за № 3-188/2020 (455/20). Вважає, що нарахування процентів припиняється в день фактичного повернення кредиту у повному обсязі станом на 26.09.2022 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить: 153827,94 грн., з яких заборгованість за договором 79562,96 грн., заборгованість за процентами - 74264,98 грн. Представник відповідачки подав пояснення, в яких вказав, що висновок Конституційного Суду України у рішенні від 22.06.2022 року не містить протиріч правовому висновку наведеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року. Позивач, посилаючись на постанову від 18.01.2022 року Великої Палати Верховного Суду, в якій Велика Палата Верховного Суду підтримала сталу правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення позичальника вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після направлення позивачем вимоги 19.12.2019 року, а потім 17.09.2020 року банк втратив право нараховувати відсотки, адже банк на власний розсуд скористався правом вимагати від позичальника повернення частини тіла кредиту, що залишилася, та сплати процентів, чим змінив строк кредитування, тому право банка нараховувати проценти після направлення зазначених вимог припинилось. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги подані до суду 27.01.2021 року. Представник відповідачки проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав викладених у письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи. Вислухавши вступне слово представника позивача, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Враховуючи те, що представник позивача не звертався в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України із заявою про зменшення позовних вимог, в судовому засіданні - просила задовольнити позовні вимоги, які були подані 27.01.2021 року, а відтак згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України суд здійснює розгляд цивільної справи в межах позовної заяви від 27.01.2021 року. Судом встановлено, що між АТ «Банк Альянс» та фізичною особою [PERSON] 12.02.2019 року була укладена Заява-Договір № 30781 про надання банківських послуг, що є Договором приєднання до умов Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Банк Альянс», затверджений Рішенням Правління Банку від 10.01.2019 року № 2. Відповідно до п. 3.1. Публічного договору, останній визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування Клієнта, регулює відносини Сторін при наданні Клієнту послуг Банку з відкриття і обслуговування поточних рахунків, у т.ч. поточних рахунків, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів (Карток), вкладних (депозитних) рахунків, надання у користування індивідуального сейфу, надання Кредиту у формі Овердрафту або Кредитної лінії. Згідно із п. 3.2. Публічного договору, приєднання до цього Договору відбувається під час звернення Клієнта до Банку шляхом оформлення та підписання Клієнтом відповідної Заяви-Договору у двох примірниках. При цьому, Клієнт повинен надати документи і відомості, необхідні для з`ясування його особи, суті діяльності та фінансового стану, перелік яких визначається відповідно до вимог чинного законодавства України, якщо інший порядок не встановлений будь-якими іншими умовами Договору. Договір вважається укладеним, а умови Договору акцептованими Клієнтом з дати підписання Клієнтом Заяви-Договору. Пунктом 3.5. Публічного договору, зокрема, серед інших послуг передбачена послуга у вигляді надання кредиту у формі відновлюваної кредитної лінії. Згідно із п. 7.1.3.1. Публічного договору, кредитна картка із відновлювальною Кредитною лінією може бути надана Клієнтам - учасникам Зарплатних проектів та/або вкладникам Банку, - резидентам України, які у встановленому Договором порядку надали до Банку оформлену належним чином Заяву-Договір. Відповідачка була учасником зарплатного проекту АТ «Банк Альянс», що підтверджується Заявою-Договором № 30781 від 12.02.2019. Своїм підписом у заяві - Договорі №30781 від 12.02.2019 року відповідачка підтвердила, що вона «Підписанням цієї заяви - договору про надання банківських послуг (платіжної картки), що є договором про приєднання до умов Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Банк Альянс» на приєднання до публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб акцептую укладання Договору, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєднуюсь до Умов Договору. З умовами Договору ознайомлена та зобов`язуюсь самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситись до договору». Згідно заяви - договору №30781 від 12.02.2019 року встановлено ліміт кредитної лінії 200000,0 грн., процентна ставка за користування кредитом - 36% річних; за користування кредитом у пільговий період 0.0001% % річних; на прострочену заборгованість за кредитом нараховується 70% річних. [PERSON] 12.02.2019 року отримала банківську платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується відповідною розпискою від 12.02.2019 року. 25.02.2019 року відповідачка скористалася послугою банку щодо отримання кредиту та уклала з АТ «Банк Альянс» Договір про відкриття відновлюваної кредитної лінії власнику платіжної картки МС World Elite № 30781/19/28/-КЕ (надалі Договір). Відповідно до п. 2.1 Договору банк надає позичальнику кредит в національній валюті на рахунок у формі відновлювальної кредитної лінії в порядку та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується використовувати цей кредит на цілі, визначені в п. 2.2. цього договору, своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, комісії, тощо, а також повернути банку кредит в терміни, встановлені цим договором, та виконувати інші умови цього договору. Надання кредиту відбувається без зарахування кредитних коштів на рахунок клієнта. Згідно п. 2.1.1. Договору тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія. Відповідно до умов пп. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5 Договору ліміт кредитної лінії складає 200000,00 грн., строк дії кредитної лінії складає 12 місяців. При цьому останній день дії кредитної лінії - 24.02.2020 року. За користування кредитом процентна ставка становить 36 % річних, розмір процентної ставки у пільговий період - 0,0001 % річних. Відповідно до п. 3.4. Договору заборгованість погашається щомісячно, в строк з 1 по 20 число включно поточного місяця, у вигляді обов`язкового мінімального платежу в розмірі 10 % від суми заборгованості за кредитом, що виникла в попередньому місяці, шляхом зарахуванням коштів на рахунок. Представники сторін в судовому засіданні не заперечували укладення між АТ «Банк Альянс» та [PERSON] . Договору про відкриття відновлюваної кредитної лінії власнику платіжної картки МС World Elite № 30781/19/28/-КЕ, а відтак відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає доказуванню. Позивач, звертаючись із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов на адресу Деснянського районного суду м. Києва 27.01.2021 року, вказує на те, що відповідачкою неналежним чином виконуються умови кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 290103,57 грн., яка складається з: суми простроченої заборгованості по кредиту - 185 559,02 грн., суми простроченої заборгованості за процентами - 82 380,24 грн., пені за прострочення сплати заборгованості по кредиту - 10 505,30 грн., пені за прострочення сплати заборгованості за процентами - 3 488,95 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості по кредиту - 5 872,11 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості по процентам - 2 297,95 грн. На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості боржника [PERSON] , який міститься в матеріалах справи (Т.1 а.с.100-103), проте суд приймає його критично з урахуванням наступного. З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач 17.09.2020 року направив відповідачці [PERSON] вимогу про погашення в повному обсязі простроченої заборгованості на суму 286736,56 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 185559,02 грн. та простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 101177,54 грн. Відповідачка, звернувшись до позивача із заявою в порядку ЗУ «Про споживче кредитування», отримала відповідь від 09.12.2020 року. З наданої відповіді вбачається, що станом на 08.12.2020 року утворилась прострочена заборгованість - 273878,24 грн. а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 185559,02 грн., заборгованість за процентами - 68497,71 грн., пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитним договором 10505,30 грн., пені за прострочення процентів 2469,05 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості за договором - 5346,60 грн., 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентах - 1500,57 грн. Відповідно до письмових матеріалів справи, відповідачка [PERSON] через касу АТ «Банк Альянс» внесла грошові кошти наступним чином: 18.09.2020 року - 18500,00 грн., 24.12.2020 року - 50000,00 грн., 27.01.2021 року - 50000,00 грн., 10.02.2021 року - 50000,00 грн., 26.03.2021 року - 50000,00 грн., 12.04.2021 року - 50000,00 грн. 25.06.2021 року - 23880,00 грн. Відповідно до умов п. 2.1.3 Договору останній день дії кредитної лінії - 24.02.2020 року. Строк дії кредитної лінії не пролонгується на новий строк, за наявності на момент пролонгації простроченої заборгованості понад 30 календарних днів. Враховуючи наявність у відповідачки заборгованості перед позивачем більше ніж 30 днів, суд приходить до висновку, що строк дії кредитної лінії не було пролонговано, а відтак останнім днем дії кредитної лінії є 24.02.2020 року. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18 вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Доводи представника відповідачки про те, що банк звернувшись до відповідачки із вимогою 19.12.2019 року, а відтак нарахування процентів, передбачених умовами кредитного договору підлягають припиненню після направлення позивачем такої вимоги суд приймає критично, оскільки письмові матеріали справи не містять письмової вимоги позивача від 19.12.2019 року (Т.2 а.с.1-2). Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладенау постанові від 28.03.2018 року справа № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку дії кредитної лінії, а саме після 24.02.2020 р. - є безпідставним. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем здійснено нарахування процентів після спливу строку кредитування, а саме з 25.02.2020 року по 18.01.2021 року (Т. 1 а.с. 100-102), що не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак не може бути задоволено судом. Внесені відповідачкою кошти у розмірі 292380,00 грн. (Т.1 а.с. 143-145), позивач розподіляв в черговості, що визначена п. 3.7. Договору, зокрема 186383,94 грн. на проценти, період нарахування яких не відповідає вимогам чинного законодавства. Пеня за прострочення сплати заборгованості по кредиту та пеня за прострочення сплати заборгованості за процентами, нарахована позивачем на підставі ч. 3 ст. 549 ЦК України. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 3 % річних від простроченої суми заборгованості по кредиту та 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявності у відповідачки заборгованості перед позивачем у розмірах вказаних у позовній заяві. Крім того, суд звертає увагу на те, що позовна заява та письмові пояснення представника позивача (Т.1 а.с.206-207, 213-214) носять суперечливий характер. Враховуючи зміст ст. 141 ЦПК України судові витрати покладається на позивача. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed