Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду через свого представника [PERSON] з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», обґрунтовуючи підставність вимог тим, що 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, було вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за №168877, за яким стягнуто із [PERSON] заборгованості в загальній сумі 21 019,33 грн. за кредитним договором № 2611305020/201986 від 07.01.2020 на користь ТОВ «ГОУФІНГОУ», право вимоги якого було відступлено до нового кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП», відповідно до договору факторингу №1-31/50/2021 від 31.05.2021, а у подальшому до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» та пізніше ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» відповідно до договору про відступлення від 03.06.2021, згідно з яким останній набув прав нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором. Вказаний виконавчий напис, на думку представника позивача, вчинений приватним нотаріусом з грубим порушенням чинного законодавства України, зокрема за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості, з порушенням процедури його вчинення, оскільки не був нотаріально посвідченим, отож наявні правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом. У межах визначеного судом строку відзиву відповідачем не було подано. 17.12.2021 ухвалою суду позовна заява була прийнята до розгляду та було відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. 30.12.2021 ухвалою суду було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 15.06.2021 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., який зареєстрованого в реєстрі за № 168877, та за яким стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБЕТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором №2611305020/201986 від 07.01.2020 укладеним із ТОВ «ГОУФІНГОВУ» право вимоги за яким відступлено ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відповідно до Договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021, який згідно Договору №1-03/06/2021 від 03.06.2021 відступило право вимоги ТОВ «ФК ДЕБЕТ КОЛЛЕКШН» в загальній сумі 19 819,33 грн. який перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Журид С.М. за виконавчим провадженням № [NUMBER]. 25.05.2022 ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» належним чином засвідчених копій всіх документів, які були надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу, для вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 168877 від 15 червня 2021 року про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості в розмірі 21 019,33 грн. Крім цього у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Жури С.М. витребувано належним чином засвідчені копії всіх документів на підставі яких було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] із примусового виконання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №168877, який був вчинений 15 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості в розмірі 21 019,33 грн. 21.09.2022 постановлено ухвалу про тимчасове (до набрання рішенням суду у справі законної сили) вилучення у Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" належним чином засвідчених копій всіх документів, які були надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгену Михайловичу для вчинення виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 168877 від 15 червня 2021 року про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованості в розмірі 21019,33 грн. (кредитний договір №2611305020/201986 від 07.01.2020, Договори відступлення права вимоги за цим договором, зокрема від 31.05.2021 та 03.06.2021), а виконання ухвали доручено Печерському відділу державної виконавчої служби у місті Києві. На виконання вимог ухвали суду від 25.05.2022 приватним виконавцем Журид С.М. 09.09.2022 надано витребовувані документи, а саме заяву стягувача ТОВ «ФК ДЕБЕТ КОЛЕКШЕН» про відкриття виконавчого провадження; індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №2611305020/201986 від 07.01.2020, Додаток №1 до цього договору; виконавчий напис від 15.06.2021. На виконання вимог ухвали суду від 21.09.2022 державним виконавцем Печерського відділу ДВС 12.10.2022 відкрито виконавче провадження (а.с.158), а 11.01.2023 винесено постанова про повернення виконавчого документа стягувану. Ухвалою суду від 06.02.2023 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, позивач надала до суду заяви, в якій просила про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, будь яких клопотань про поважність причин неявки чи розгляду справи у їх відсутність до суду не направив. Третя особа - приватним виконавець Журид С.М., будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань в адресу суду не направив. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, поштове відправлення спрямоване на її адресу про день та час розгляду справи повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою». За змістом пунктів 992, 993 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. За таких обставин, суд вважає, що третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович був належним чином повідомлений. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 02.05.2023. Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що 07.01.2020 між [PERSON] та ТОВ «ГОУФІНГОУ» було укладено кредитний договір № 2611305020/201986, відповідно до якого Товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах визначених Договором. Кредит надавався на 30 днів до 05.02.2020, за користування кредитом сторони узгодили, що сплачується 675,25% процентів річних від суми кредиту у розрахунку 1,85% процентів на добу, процентна ставка фіксована. (а.с.134-136). Відповідно до додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту №2611305020/201986 від 07.01.2020 ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] узгодили графік розрахунків та орієнтовну сукупну вартість кредиту (а.с.136). 15.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2611305020/201986 від 07.01.2020 укладеним з ТОВ «ГОУФІНГОУ» право вимоги за яким відступлено до нового кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП», відповідно до договору факторингу №1-31/50/2021 від 31.05.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відповідно до Договору факторингу №1-31/05/2021 від 31.05.2021, відповідно до якого ТОВ «ФК» «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право нового кредитора за кредитним договором, а в подальшому ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» було укладено договір про відступлення прав вимог від 03.06.2021 відповідно до якого останній набув право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором, в загальній сумі 21 019,33 грн. Відповідно до виконавчого напису зазначено, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежу, стягнення заборгованості проводиться за період з 07.01.2021 по 09.06.2021, сума заборгованості 21 019,33 грн., з яких заборгованість: 5 852,50 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 13 966,83 грн., - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 1 200,00 грн., - плата за вчинення виконавчого напису (а.с.11). 15.09.2021 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Журид С.М. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим написом ВН № 168877 (а.с. 12), на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження (а.с. 133). В рамках виконавчого провадження постановою приватного виконавця Журид С.М. від 21.09.2021 звернуто стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника [PERSON] (а.с. 13). Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України). Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідач не надав суду відзиву та жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів наведених та наданих позивачем. У той же час із наданих позивачем до позову доказі слідує, що боргові зобов`язання виникли за кредитним договором № 2611305020/201986 від 07.01.2020 за період з 07.01.2020 року по 09.06.2021 у розмірі 21 019,33 грн., відповідно до виконавчого напису, який оскаржується. Із вказаного документу (виконавчого напису) не встановлено на підставі яких документів встановлено заборгованість, чи є вони первинними документами на підтвердження заборгованості саме допущеної позивачем, не враховано кінцевий строк дії кредитування, а відтак правильність нарахування відсотків та інших платежів, що підлягають до стягнення, не представлено доказів відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором прав за яким набув відповідач ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН». Наведене свідчить, що відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною та пред`явлена належним кредитором. Разом із цим, було встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказаних висновків дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17. Оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що позов обґрунтований, відтак підлягає задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується правилами Глави 8 ЦПК України. Оскільки спір вирішено на користь позивача, тому з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908 грн. 00 коп. (а.с.10). Крім цього, суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених нею судових витрат на правову допомогу в рамках даної справи: Договір про надання правової допомоги від 01.12.2021; ордер про надання правової допомоги від 01.12.2021; Додаткова угода №1 до Договору про надання правової допомоги від 01.12.2021; квитанція до прибуткового касового ордера №8/12/2021 від 01.12.2021 про сплату [PERSON] коштів в сумі 10 000,00 грн. за договором про надання правової допомоги (а.с. 9,10, 15-23), тому вони також підлягають стягненню із відповідача на користь позивача, оскільки відповідачем не було надано жодних заперечень чи клопотань щодо розміру таких витрат.

Outcome: approved