Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заподіяну моральну шкоду. Мотивував позов таким. Вона працювала з 1998 по 2019 рік в структурних підрозділах у відповідача. За час роботи у відповідача отримала професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легнева недостатність другого ступеня, радикулопатія поперекова-крижова L5-S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу лівого колінного суглобу (ПФ другого ступеня), нейросенсорна приглуховатість першого ступеня (з легким зниженням слуху). 17.02.2021 року їй встановлено третю групу інвалідності з втратою професійної працездатності 65%. В наслідок професійного захворювання позивачу була завдано моральної шкоди. В неї було порушено нормальні життєві зв`язки. Вона вимушена лікуватися, постійно відчуває фізичні страждання та біль, має погане самопочуття. Відчуває психологічний дискомфорт. Оцінює завдану моральну шкоду у розмірі 245\~000 грн. Представник відповідача надав суду відзив. Позовні вимоги не визнав. Мотивував таким. При звільненні позивачу було виплачено компенсація моральної шкоди та укладена угода про відсутність до відповідача будь яких претензій. Позивачем не надані докази заподіяння йому моральної шкоди. Їй встановлена ІІІ група інвалідності. Це робоча група. Позивачу сплачують страхові виплати. Її забезпечено лікуванням. Медичний висновок щодо заподіяння моральної шкоди не наданий. Розрахунок розміру моральної шкоди необґрунтований. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, підтримав пояснення викладеним у відзиві. Суд вислухавши учасників, дослідивши докази приходить до такого. Позивач працював з 1998 по 2019 рік в структурних підрозділах у відповідача. Вказаний факт підтверджено копією трудової книжки./а.с.8-10/ За час роботи у відповідача отримала професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, легнева недостатність другого ступеня, радикулопатія поперекова-крижова L5-S1 з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу лівого колінного суглобу (ПФ другого ступеня), нейросенсорна приглуховатість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Вказаний факт підтверджено копією акту розслідування виникнення хронічного професійного захворювання. /а с.11-14/ 17.02.2021 року позивачці встановлено третю групу інвалідності з втратою професійної працездатності 65% .Вказаний факт підтверджено копією довідкою. /а.с.18/ В наслідок професійного захворювання позивачці була завдано моральної шкоди. В неї було порушено нормальні життєві зв`язки. Вона вимушена лікуватися, постійно відчуває фізичні страждання та біль, має погане самопочуття. Відчуває психологічний дискомфорт. Все це призвело до порушення її звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що за потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 1 статті 168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань. Викладене приводить суд до висновку про те позовні вимоги є обґрунтованими. При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. За таких обставин, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 130 000 (сто тридцять тисяч гривень) грн , а в іншій частині відмовити. Заперечення представника відповідача суд до уваги не прийняв виходячи з того, що укладена угода про відшкодування моральної шкоди не могла розповсюджуватись на моральні страждання які настали після укладення такої угоди. Отримання соціальних виплат не може стати відшкодуванням моральної шкоди. Для висновку про заподіяння моральної шкоди не потрібен медичний висновок, оскільки такий висновок можливо зробити з наявності даних про умови праці, наявності професійних захворювань та наслідки цього. Заяви про те, що позивач має можливість працювати не виключає його моральних страждань. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved