Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

Представник позивача адвокат Гімарі Р.А. звернувся в інтересах [PERSON] до Подільського районного суду міста Києва із позовом до АТ «Перший український міжнародний банк», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 29 травня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною та зареєстрований в реєстрі за № 12405, про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 110 363,06 грн. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 24.06.2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрила виконавче провадження [NUMBER] на підставі оскаржуваного виконавчого напису № 12405 від 29.05.2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. Вважає, що приватним нотаріусом Хара Н. С. виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню». В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Усупереч зазначених норм законодавства, у вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. У зв`язку з цим оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з позивача вартість понесених судових витрат. Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва від 17.01.2022 року заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису реєстровий № 12405 від 29.05.2019 р., вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Сергіївною про стягнення заборгованості з [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (ідентифікаційний код: 14282829) в розмірі 110 363,06 грн. 28.01.2022 року від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. надійшля постанова від 25.01.2022 про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № [NUMBER] при примусовому виконанні виконавчого напису № 12405, виданого 29.05.2019 року приватним нортаріусом КМНО Хара Н.С. про стягненняз [PERSON] на користь АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість в розмірі 110363, 06 гривень. Відповідачем не подано до суду відзив, який містив би заперечення на позов. 17.03.2023 року від відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог позивача в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У цій заяві відповідач просив: на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України стягнути з відповідача 50 відсотків суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову; розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в справі матеріалами. Вказана заява не містить позиції відповідача щодо вимоги позмивача про стягнення на користь останнього судових витрат на професійну правничу допомогу. Треті особи не надали суду жодних пояснень, не висвітлили своєї позиції в даній справі, тому суд вирішує справу на підставі наявних даних і доказів у ній. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що в матеріалах справи не міститься доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень виконання договору кредитної лінії №GP-4988732 від 29.08.2013 року. 29.05.2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинив виконавчий напис №12405, яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у сумі 110 363,06 грн. 24.06.2019 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрила виконавче провадження № [NUMBER] на підставі оскаржуваного виконавчого напису №12405 від 29.05.2019 року,вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., згідно якого позивач є боржником перед АТ «Перший український міжнародний банк». Звертаючись в суд з позовом представник позивача посилається на те, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки такий вчинений за відсутності доказів про безспірність заборгованості та на підставі нотаріально не посвідченого договору. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п.п. 1.1., 1.2. п. 1, п.п. 3.1., 3.5. п. 3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Суд враховує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 29 травня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Із матеріалів справи суд установив, що банк звернувся до приватного нотаріуса про вчинення оспорюваного напису, при цьому суд не встановив із матеріалів справи подання нотаріусу належним чином завіреної копії кредитного договору, яка б відповідала встановленим вимог чинного законодавства. Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 172/1652/18 (провадження №61-16749св19). Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34,36,87,88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, відповідачем не було доведено, що при винесенні виконавчого напису було дотримано вищевказаних вимог чинного законодавства, а саме, що приватному нотаріусу було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості - оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості, що є необхідними умовами для вчинення виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що оскільки укладений між позивачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал» (, кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, адже протилежного суд не встановив, визнання відповідачем позовних вимог, що є правом останнього у відповідності до ст. 206 ЦПК України, яке не суперечить вимогам закону та не порушує права, інтересів третіх осіб, а тому наявні підстави для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, суд приходить до висновку про підставність та доведеність позовних вимог з підстав порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом, а тому позов [PERSON] слід задовольнити. Щодо розподілу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі у розмірі 908, 00 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Також позивачем було сплачено при поданні заяви про забезпечення позову судовий збір у сумі 454,00 грн. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 454,00 грн. Разом із тим, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову до суду, у сумі 454,000 грн., та судовий збір, сплачений позивачем при поданні заяви про забезпечення позову, у сумі 454,00 грн, а саме загалом - у сумі в розмірі 908,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач просить стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Встановлено, що позивачем при зверненні до суду долучено до позовної заяви копію договору №15/21 від 15.11.2021 року про надання йому правової допомоги адвокатом Гімарі Р.А., копію додатку №1 до Договору, копію ордеру №1182809 від 09.12.2021 року, копію Акту №1 приймання-передачі адвокатських послуг на суму 7000 грн. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що 15 листопада 2021 року між позивачем та адвокатом Гімарі Ренатом Ахметовичем укладено Договір про надання правової допомоги № 15/21, який міститься у матеріалах справи. Позивач сплачує адвокату гонорар у розмірі 7000,00 грн, у відповідності до Додатку від 15 листопада 2021 року № 1 до Договору про надання правової допомоги від 15 листопада 2021 року. Відповідно до Акту № 1 приймання-передачі адвокатських послуг від 09.12.2021 року, який є невід`ємною частиною Договору про надання правової допомоги № 15/21 від 15 листопада 2021 року, вартість послуг адвоката складає: 750,00 грн - консультація 15.11.2021 року стосовно позиції захисту інтересів позивача 1 год. 00 хв.; 1500 грн. направлення 18.11.2021 року адвокатських запитів до приватного виконавця та нотаріуса 1 год. 00 хв.; 1500 грн. вивчення 29.11.2021 - 03.12.2021 року документів (матеріалів виконавчого провадження/справи) 4 год. 00 хв.; 750, 00 грн. консультація 06.12.2021 року стосовно позиції захисту інтересів 1 год. 00 хв.; 1500,00 грн. підготовка 07.12.2021 - 08.12.2021 року позовної заяви 2 год. 00 хв.; 1000,00 грн підготовка 09.12.2021 року заяви про забезпечення позову 1 го. 00 хв. Враховуючи вищенаведене, суд приймає до уваги складність справи, яка стосується визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, принципи співмірності та розумності судових витрат, те, що відповідачем не були висловлені заперечення щодо заявленої у позовній заяві представником позивача суми про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, а відтак суд дійшов висновку про задоволення даної заяви про відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 7000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved