Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Погосян Маргарита Арсенівна, звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до записів трудової книжки вона працювала у ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» з 22.02.2003 по 08.12.2022. З 01.01.2014 по 08.12.2022 позивач працювала у цеху № 20 на посаді апаратник гашення вапна. Станом на 07.03.2023 перед позивачем - працівником підприємства існує заборгованість по заробітній платі: за липень 2022 року - 8 028,83 грн., серпень 2022 року - 7 618,00 грн.; вересень 2022 року - 8 015,85 грн., жовтень 2022 року - 3 944, 62 грн.; листопад 2022 року - 3 262, 54 грн., грудень 2022 року - 6 787, 81 грн. Всього сума заборгованості складає 37 657,65 грн. Оскільки станом на 27.03.2023 ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» не сплатив суму заборгованості по заробітній платі позивачу, остання звертається до суду з вимогою про стягнення цієї суми, а також про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3 800,00 грн. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Від представника позивача - адвоката Погосян М.А., надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивача за наявними матеріалами справи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Від представника відповідача - Криворучка О.Г., надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 02.06.2003 по 08.12.2022 позивач працювала у ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (надалі - ТОВ «ЗТМК») (а.с. 12-13 - зворотний бік). З 01.01.2014 по 08.12.2022 позивач працювала у цеху № 20 на посаді апаратник гашення вапна (а.с. 13 - зворотний бік). Станом на 07.03.2023 у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 37 657,65 грн. Станом на день звернення до суду ТОВ «ЗТМК» не сплатив позивачу суму заборгованості по заробітній платі. Відповідач, не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, надав суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з наступних підстав. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 ухвалено рішення про запровадження воєнного стану в Україні з 05-30 год. 24.02.2022 строком на 30 днів, що неодноразово продовжувався і діє на сьогоднішній день. З 25.02.2022 відбувались систематичні обстріли міст та інших населених пунктів Запорізької області. ТОВ «ЗТМК» розташований в межах м. Запоріжжя та є об`єктом підвищеної небезпеки. Враховуючи сукупність вищезазначених факторів та обставин, необхідність дотримання вимог безпеки виробництва, збереження життя та здоров`я людей як у м. Запоріжжі, так і у Запорізькій області та у прилеглих областях, проблеми з поставками сировини необхідної для безперервного, нерозривного циклу виробництва, порушення логістичних зв`язків, керівництвом ТОВ «ЗТМК» було прийнято рішення про позапланову безаварійну зупинку ТОВ «ЗТМК», оформлене наказом в.о. директора ТОВ «ЗТМК» № 174 від 02.03.2022 «Про організацію позапланової безаварійної зупинки комбінату», та як наслідок, можливість своєчасного виконання зобов`язань щодо своєчасної виплати заробітної плати. Таким чином, з 24.02.2022 існували та продовжують існувати об`єктивні обставини, що унеможливлюють здійснення своєчасної виплати заробітної плати працівникам ТОВ «ЗТМК», включаючи позивача, пов`язані з введенням воєнного стану на всій території України. Відповідач також заперечує щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що адвокатом не надано детального розрахунку наданих послуг; договору, укладеного між позивачем та адвокатом, а відтак сума в розмірі 3 500,00 грн задоволенню не підлягає. У відповіді на відзив представник позивача - адвокат Погосян М.А., наводить доводи аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та додатково зазначає про те, що загалом нею надано правову допомогу на суму в розмірі 8 600,00 грн, однак, враховуючи, воєнний стан, а також скрутне матеріальне становище її довірителя, ряд послуг позивачу вона надала безкоштовно, а тому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі лише 3 800,00 грн, що підтверджується відповідними доказами. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче визначеної законом. Право на своєчасне отримання винагороди за працю захищається законом. Згідно ст. 94 КЗпП та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. За змістом ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати (ч. 1). У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму (ч. 2). Згідно довідки № 11-5/34-33 від 21.03.2023, наданої ТОВ «ЗТМК», вбачається, що станом на 07.03.2023 у відповідача перед позивачем існує заборгованість по заробітній платі в загальному розмірі 37 657,65 грн, що складається з наступного: липень 2022 року - 8 028,83 грн., серпень 2022 року - 7 618,00 грн.; вересень 2022 року - 8 015,85 грн., жовтень 2022 року - 3 944, 62 грн.; листопад 2022 року - 3 262, 54 грн., грудень 2022 року - 6 787, 81 грн (а.с. 17 - зворотний бік). Факт існування даної заборгованості відповідачем не заперечується, як і не заперечується безпосередньо сума заборгованості. Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, що на теперішній час складає 37 657,65 грн та підлягає стягненню на користь [PERSON] . Щодо витрат позивача на правничу допомогу, з якими не погоджується відповідач, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Участь адвоката Погосян М.А., яка представляє інтереси позивача у справі та факт надання правової допомоги підтверджено наступними документами: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю Погосян М.А. Серії ЗП № 001167 (а.с. 19), ордером на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Погосян М.А. Серії АР № 1116306 (а.с. 18); договором про надання правової допомоги, укладеного 06.03.2023 між адвокатом Погосян М.А. та Міняйло Л.А. (а.с. 28); копією квитанції № 5/03/28/2023 від 28.03.2023 на загальну суму 3 800,00 грн з детальним описом наданих послуг (а.с. 29). На переконання суду, сума в розмірі 3 800,00 грн є обґрунтованою, об`єктивною і такою, що відповідає критерію розумності у даній конкретній справі. Суд відхиляє доводи представника відповідача в частині того, що сума витрат на правничу допомогу не підтверджена відповідними доказами, адже до позовної заяви та до відповіді на відзив адвокатом долучені документи на підтвердження понесення позивачем витрат в сумі 3 800,00 грн, що перелічені судом вище, які в свою чергу спростовують позицію відповідача. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду у справі № 910/4881/18 від 18.12.2018, у справі № 920/653/19 від 03.04.2020. В свою чергу з боку відповідача такого клопотання не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: approved