Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Великолучківська сільська рада Мукачівського району про усунення перешкод у користуванні власністю. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на якій розміщений будинок. Поряд з її будинком розміщений житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] , яка придбала його у 2019 році. Земельна ділянка відповідача приватизована з присвоєнням кадастрового номеру: 2122786807:00:000:0075, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав. Її земельна ділянка приватизована в 2017 році з присвоєнням кадастрового номера: 2122786800:13:000:0100. Однак, суміжний землекористувач порушує її права та правила добросусідства. Суміжним землекористувачем проводяться роботи щодо встановлення бетонних стовпів та розпочалось будівництво фундаментальної огорожі з організації з метою винесення меж в натуру та після їх винесення на місцевості було встановлено, що будівництво бетонних стовпів не тільки проведено з порушенням відстані відступлення від межі, але й здійснюється безпосередньо на її земельній ділянці. У зв`язку з чим вона звернулась до Великолучківської сільської ради, після виїзду на місце посадових осіб питання не було вирішено, про що у відповідь повідомлено органом влади, а тому єдиним способом захисту в даному випадку її прав є звернення до суду. Враховуючи вищенаведене, просить усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати (знести) за власний рахунок встановлену огорожу разом з бетонними стовпами, розміщеними на земельній ділянці, яка належить [PERSON] з кадастровим номером: 2122786800:13:000:0100. \~Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в їх задоволенні. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. \~ \~ Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 2122786800:13:000:0100, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87617190 від 22.05.2017 року (а.с. 7 -8). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 2122786807:00:000:0075, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок (а.с. 13). Таким чином, сторони у справі\~ [PERSON] та\~ [PERSON] є власниками земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] та відповідно є суміжними землекористувачами. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частинами першою та другою\~статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно з матеріалами справи між сторонами існує спір щодо користування земельними ділянками, які належать їм на праві приватної власності. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відтак, ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 08.09.2021 року по справі було призначено судову земельну експертизу. Відповідно до висновку експерта судової земельної-технічної експертизи від 12.12.2022 року експертизою встановлено, що новозбудована суміжним землекористувачем [PERSON] огорожа разом з бетонними стовпами розміщена частково на земельній ділянці позивача [PERSON] з кадастровим номером 2122786800:13:000:0100. Будівництво землекористувачем [PERSON] огорожі разом з бетонними стовпами здійснено з порушенням вимог п. 6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрою територій» та п. 6.1.34 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», так як висота стовпчиків перевищує 2,0 м і самі елементи огорожі збудовано із заступом на суміжні земельні ділянки, в тому числі на дві земельні ділянки позивача [PERSON] - з кадастровими номерами 2122786800:13:000:0100 та 2122786800:13:000:0159. Елементи огорожі між земельними ділянками позивача з кадастровим номером 2122786800:13:000:0100 ( [ADDRESS] ) та відповідача з кадастровим номером 2122786807:00:000:007 ( [ADDRESS] ) споруджені з порушенням межі між цими земельними ділянками. Тобто ці елементи заступають в земельну ділянку позивача [PERSON] з кадастровим номерами 2122786800:13:000:010 ( [ADDRESS] ). Також встановлено, що споруджені відповідачем гр. [PERSON] елементи огорожі заступають частково й на іншу земельну ділянку позивача гр. [PERSON] - земельну ділянку з кадастровим номером 2122786800:13:000:0159 з цільовим призначенням «для ведень особистого селянського господарства», що розташовується позаду його земельної ділянки за кадастровим номером 2122786800:13:000:0100 (а.с. 149-196). Вказаним висновком було встановлено, зокрема, порушення меж земельної ділянки кадастровий номер № 2122786800:13:000:0100. Відтак, судом належними і допустимими доказами встановлено, порушення відповідачем межі між суміжними земельними ділянками, а саме, що споруджені відповідачем [PERSON] елементи огорожі заступають в земельну ділянку позивача [PERSON] з кадастровим номерами 2122786800:13:000:010 ( [ADDRESS] ). Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.\~Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України). Відповідно до пунктів «г» та «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Суд зазначає, що відповідно до статтей 2, 5 ЦПК України цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, суд має виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Згідно частини першої статті\~15, частини першої статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права або інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку\~ст. 89 ЦПК України\~доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень\~ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ч. 3 цієї статті до витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать витрати:\~\~1)на професійну правничу допомогу;\~\~2)пов`язані і з залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи;\~\~3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів;\~\~4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За ч. 6 цієї статті розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до ч.1\~ст. 140 ЦПК України\~особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. Так, в матеріалах справи містяться документальні підтвердження того, що позивачем сплачено 908,00 грн. судового збору за подання позовної заяви (а.с.14), 25 127,10 грн. - сплата за виконання висновку експерта (а.с.235); 7000 грн. - витрати, пов`язані із проведенням відповідних замірів та складання збірного кадастрового плану спірних земельних ділянок а.с.236), які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved