Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

03.01.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, до складу якої входила квартира [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі все те, що належатиме йому за законом на день смерті заповів своїй дружині, а у випадку її смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина до складу, якої входила квартира [ADDRESS] , яку їй заповів чоловік [PERSON] . Спадщину після [PERSON] , [PERSON] прийняла, так як вступила в спадкові права в порядку статті 1268 ЦК України, оскільки проживала постійно з спадкодавцем на день смерті, однак спадкові права не оформила. Позивачка в строк визначений законом для прийняття спадщини, не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За загальним правилом, положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61- 6700св 19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18(провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/1 впровадження № 61-21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/379/19 вказала, що правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо. Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Зокрема, у рішенні від 4 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції. У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. 3аконом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ затверджено Указ Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнної о стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. У встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті через те, що змушена була виїхати за кордон з метою збереження свого життя та життя своїх рідних. Факт виїзду позивачки за кордон під час дії воєнного стану та повернення в країну, підтверджується відмітками в її паспорті, копія якого додається до позову. Після повернення з-за кордону, позивачка звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] , їй було відмовлено, через те, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини, що підтверджується Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка додається до позову. На підставі викладеного вважає, що вона пропустила строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, тобто пов`язаних з об`єктивними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Одночасно дотримання принципу «пропорційності», визначене практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] немає. Тільки суд своїм рішенням може визначити позивачці додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~ На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 30.03.2023 р. надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що із введенням у країні воєнного стану з 24 лютого 2022 зв`язку з вiйськовою агресією рф, перед багатьма громадянами України постало питання реалізації права на спадкування. Особливостi спадкування під час воєнного стану, на сьогодні, регулюються постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 р. № 164. Окрім того, наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження змiн до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» від 11.03.2022 р. № 1118/5, що набрав чинності 19.03.2022 р., були внесені зміни в Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Miнicтepcтва юстицii України від 22.02.2012 р. № 296/5. Вищевказаними нормативно-правовими актами внесена низка суттєвих змiн, щодо прийнятгя спадщини в умовах воєнного стану, а саме: перебiг строку для прийняття спадщини або вiдмови вiд її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 мiсяцi. Тобто, за загальним правилом строк прийняття спадщини становив 6 мiсяцiв з дня відкриття спадщини. Bтім, змiни що почали діяти з 06.03.2022 додали до цього строку ще 4 мiсяцi. Обрахунок строку для кожної конкретної вiдкритої справи до воєнного стану виглядатиме таким чином - якщо до 06.03.2022 шестимiсячний строк року спадкування не сплинув, то він автоматично подовжується ще на 4 мiсяцi, i в cyмі становить 10 мiсяцiв, а якщо сплинув під час воєнного стану, але до 06.03.2022 р., то дiє стара норма, за якою строк прийняття спадщини або вiдмови вiд неї не подовжується та становить 6 мiсяцiв; в умовах воєнного або надзвичайного стану, спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; в умовах воєнного або надзвичайного стану за вiдсутностi доступу до Спадкового реєстру, нотаpiyc заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевiряє наявнiсть заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповiту протягом п`яти робочих днiв з дня відновлення такого достyпу; забороняється видача свiдоцтва про право на спадщину у спадковiй справi, заведенiй без використання Спадкового реєстру, до її реєстрацii у Спадковому peєcтpi; пiд час дії воєнного стану, свiдоцтво про право на спадщину видається нoтapiycoм пiсля закінчення строку для прийняття спадщини. Тобто, останнiми змiнами, що були внесені 02.06.2022 р. до п. 3 постанови КМУ № 164, свiдоцтво буде видаватись спадкоємцям, але не через 6 мiсяцiв з дня cмepтi спадкодавця, а через 10 мiсяцiв з моменту його cмepтi або оголошення особи померлою. За кордоном нотарiальнi дiї здiйснюють консульськi установи та дипломатичнi представництва України вiдповiдно до ст. 38 ЗУ «Про нотаріат». У такому випадку заяву про прийняття спадщини спадкоємець подає до вищезазначених установ. Також заяву можна направити нoтapiycy на пiдконтрольнiй територiй України поштою, заздалегiдь попередивши його про це, але в такому випадку вона повинна бути нотарiально завiрена нотаріусом тієї країни в якій особа перебуває. У залежностi вiд наявностi мiжнародних договорiв, мiж країною перебування та Україною може бути необхiдне проставлення апостилю. Kpiм того необхiдно буде зробити нотарiально завірений переклад заяви на українську мову. Отже законодавством, що дiяло пiд час виникнення спiрних правовiдносин вже встановлено додатковий строк для прийнятгя спадщини тривалiстю 4 мiсяцi. Так позивач, в обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , з чого випливає, що строк для прийнятгя спадщини закiнчувався [INFO] . Як зазначалось вище, строк на прийняття спадщини був продовжений постановою Кабiнету Miністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164 та Наказом «Про затвердження змiн до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату» вiд 11.03.2О22 № 118/5, що набрав чинностi 19.03.2022 на 4 місяці, тобто заявник мав звернутись за прийнятгям спадщини в строк до 07 вересня 2022 poку. В обґрунтування пропущеного строку позивач зазначає, що змушена була виїхати за межi України, але ця обставина не обґрунтовує неможливість звернутися до консульської установи в країні перебування iз заявою про прийняття спадщини. Також позивачем надано в якостi доказу, копію заповiту, який мiстить вiдмiнностi у побатьковi спадкодавця в заповiтi вiдносно по батьковi в свiдоцтвi про смерть. Кpiм того в свiдоцтвi про смерть спадкодавця зазначено [PERSON] , а надане в якості доказу свідоцтво про право власностi на житло видане на [PERSON] . Зазначенi обставини свiдчать про вiдсутнiсть зв`язку заповiтy i майна iз спадкодавицею. У письмових поясненнях, наданих представником позивача 05.04.2023 р. вона зазначила, що [PERSON] не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини за кордоном через консульську установу, так як не мала необхідних на те документів при собі. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, до складу якої входила квартира [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось і взагалі все те, що належатиме йому за законом на день смерті заповів своїй дружині, а у випадку її смерті [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина до складу, якої входила квартира [ADDRESS] , яку їй заповів чоловік [PERSON] . Спадщину після [PERSON] , [PERSON] прийняла, так як вступила в спадкові права в порядку статті 1268 ЦК України, оскільки проживала постійно з спадкодавцем на день смерті, однак спадкові права не оформила. Позивачка в строк визначений законом для прийняття спадщини, не звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За загальним правилом, положення про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В якості поважної причини пропуску строку на прийняття спадщини позивач зазначає перебування за кордоном через війну в України та відсутність необхідних документів на звернення до консульських установ. На підтвердження перебування за кордоном до позову додано ксерокопію паспорта громадянина України позивача з відмітками перетину кордону 23.03.2022 року та 30.11.2022 року. Проте суд погоджується з викладеним у відзиві на позов, щодо існування можливості подання нотаріусу або до консульської установи заяви про прийняття спадщини громадянином України, який перебуває за кордоном навіть в умовах воєнного стану в Україні. Доводи позивача, викладені у позові не переконують суд у наявності дійсно поважних причин пропуску вищевказаного строку. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обставини, на які посилається позивач, такими не є. Поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, позивач не навів та не довів. На підставі викладеного суд знаходить необґрунтованими і безпідставними позовні вимоги, а тому позивачу слід відмовити в задоволенні позову у визначенні додаткового строку на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: dismissed