Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом до відповідачав якому просить суд збільшити розмір стягнення аліментів, які утримуються з відповідача на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 22.05.2018 з 1500 грн., до 6000 грн., щомісячно починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила про збільшення витрат на навчання, харчування та лікування сина. Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, де зазначено, що позовні вимоги відповідач не визнав, оскільки на даний час відповідач не працює, має тяжке матеріальне становище, проблеми зі звдоровям. Позивач в свою чергу, проживає в Німеччині, в забезпеченій сімї, не потребує допомоги. Крім того, просять врахувати рівність та обов`язок обох батьків забезпечувати належне утримання дитини. Також позивач чинити перешкоди у спілкування батька з дитиною. В зв`язку з цим, просять в задоволенні позову відмовити. Представник позивач а в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що мати та дитина проживають в Німеччині, навчання сина є платним, крім того є інші додаткові витрати, а рівень цін є високим. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечили, вказали, що відповідач, в зв`язку з війною не має постійного доходу, має хронічні захворювання. Позивач та син проживають в сім`ї з високим рівнем доходу, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи та письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що на даний час тимчасово не працює. Аліменти визначені судом сплачував добровільно, проте в зв`язку з фінансовими труднощами, станом здоров`я та ситуацією в державі сплачувати аліменти в більшому розмірі не має можливості. Натомість, позивач покращила свій фінансовий майновий стан, не потребує додаткових коштів. Також позивач перешкоджає спілкуванню батька з сином. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року, стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , щомісячно в розмірі 1500 грн. 00 коп., починаючи з\~ 01.02. 2018 року (дати звернення до суду) до досягнення дитиною повноліття. Обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта\~статті 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру)ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до довідки зі школи від 30.06.2022 року [PERSON] зарахований до першого класу початкової школи в [ADDRESS] . Термін навчання сина визначено закладом з 01.08.2021 року по 31.07.2023 року. Вартість платної освітньої послуги становить 203,00 Євро на місяць. Суд оцінивши надані докази в сукупності вважає, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 травня 2018 року. Відповідно до\~статті 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року,в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено у ч. 1 ст. 18 вказаної Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, суд враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дати набрання рішенням законної син та до досягнення ним повноліття. Таким чином , позов підлягає до часткового задоволення. Щодо стягненню з відповідача та користь позивача судових витрат, то представником позивача витрати на правовому допомогу належними доказами не доведено, а тому суд не находить підстав для їх стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial