Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

28 грудня 2022 року представник позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіна О. В., яка діє на підставі довіреності, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з опалення та гарячу воду у розмірі 85634 грн 32 коп. та судовий збір у розмірі 2481 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] з єдиною централізованою системою опалення та є споживачем послуг з централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Внаслідок неповної та несвоєчасної оплати послуг у відповідача за період з 01 серпня 2013 року по 31 жовтня 2022 року виникла заборгованість у розмірі 85634 грн 32 коп. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2022 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. 27\~січня 2023\~року від\~відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив, в якому він просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з нього заборгованості за послуги з теплопостачання, посилаючись на те, що позивач пропустив встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності, при цьому відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦПК України сплив строку позовної давності є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог. Окрім того, вказав на те, що позивач у позовній заяві посилається на «Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджені постановою КМУ № 639 від 23 липня 2005 року, які на час подання позову до суду втратили свою чинність. Акцентував увагу на тому, що відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 16 жовтня 2012 року, який був у період, з якого позивач нараховує заборгованість, встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних відносинах. При цьому зі змісту положень ч. 1 ст. 626 ЦК України слідує, що договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення або припинення цивільних прав та обов`язків. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ № 639 від 23 липня 2005 року зі змінами № 1135 від 31 жовтня 2011 року, встановлюють типову форму договору «Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», який укладається між виконавцем КП «ХТМ» та споживачем, на підставі якого здійснюється надання послуг з теплопостачання. Доказів того, що такий договір був укладений між сторонами, позивач до матеріалів справи не долучив, зокрема копія примірника договору з підписом відповідача до позовної заяви не долучена. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, але доказів того, що позивач намагався укласти цей договір, тобто надіслав відповідачу пропозицію тощо, позивач не зазначає. На переконання відповідача, між КП «ХТМ» та ним відсутні будь-які договірні відносини, а тому у відповідача відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем. З огляду на вищевикладені обставини просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. 12 квітня 2023 року на адресу суду від представника позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіної О. В. надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач уточнив розмір заборгованості за послуги з опалення та гарячу воду, яка утворилася у відповідача, внаслідок неналежного виконання останнім своїх обов`язків щодо своєчасної оплати комунальних послуг. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з опалення та гарячу воду за період з 01 серпня 2013 року по 28 лютого 2022 року у розмірі 81817 грн 16 коп. Представник позивача зазначила, що дійсно приписами ст. 257, 258 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки. Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою КМУ № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу (COVID-19)» постановлено установити карантин на усій території України з 12 березня 2020 року, який триває до 30 квітня 2023 року. З аналізу викладеного слідує, що строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду у період з квітня 2017 року в силу приписів п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину. 13\~квітня 2023\~року від\~представника позивача\~КП «Харківські\~теплові мережі»\~Вірютіної О.\~В. на адресу суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких вона зазначає про те, що 12 серпня 2005 року в Офіційному віснику України № 30 опублікована постанова КМУ № 630 від 21 липня 2005 року про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, додатком до якої є Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Таким чином фактично між сторонами склалися договірні відносини, оскільки позивач надавав послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач користувався зазначеними послугами, при цьому претензій щодо їх якості не висловлював. Вказала, що на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», «Правил надання послуги з постачання теплової енергії», затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 року № 1022) та «Правил надання послуги з постачання гарячої води», затверджених постановою КМУ від 11 грудня 2019 року № 1182 (в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 року № 1023), на офіційному сайті КП «ХТМ» www.hts.kharkov.ua в\~мережі Інтернет\~було розміщено\~31\~жовтня 2021\~року індивідуальний\~договір про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії.\~Зазначений договір\~є публічним\~договором приєднання,\~який набрав\~чинності 01\~грудня 2021\~року.\~Даний договір\~укладений сторонами\~з урахуванням\~ст.\~633,\~634,\~641,\~642\~ЦК України.\~З аналізу\~вищевикладеного слідує,\~що з\~01\~грудня 2021\~року з\~відповідачем,\~який зареєстрований\~за адресою\~ [ADDRESS] ,\~укладений індивідуальний\~договір про\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії.\~Проведення нарахувань\~здійснюється відповідно\~до Правил\~надання послуги\~з постачання\~теплової енергії,\~затвердженими постановою\~КМУ №\~830\~від 21\~серпня 2019\~року та\~Методикою розподілу\~між споживачами\~обсягів спожитих\~в будівлі\~комунальних послуг,\~затвердженою наказом\~Міністерства регіонального\~розвитку,\~будівництва та\~житлово-комунального\~господарства України\~№ 315\~від 22\~листопада 2018\~року.\~Зауважила на\~тому,\~що положеннями\~п.\~4\~Договору передбачено,\~що фактом\~приєднання споживача\~до умов\~договору (акцептування\~договору)\~є вчинення\~споживачем будь-яких\~дій,\~які свідчать\~про його\~бажання укласти\~договір,\~зокрема надання\~виконавцю підписаної\~заяви-приєднання\~(додаток),\~сплата рахунка\~за надану\~послугу,\~факт отримання\~послуги.\~Фактом отримання\~послуги є\~подача теплової\~енергії до\~житлового будинку,\~в якому\~розташоване житлове\~приміщення відповідача\~та є\~невід`ємною частиною\~централізованої системи\~опалення житлового\~будинку.\~Представник позивача\~вказала на\~те,\~що відповідно\~до п.\~5\~індивідуального договору\~про надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії від\~31\~жовтня 2021\~року виконавець\~зобов`язується надавати\~споживачу послугу\~відповідної якості\~та в\~обсязі,\~а споживач\~зобов`язується своєчасно\~та в\~повному обсязі\~оплачувати надану\~послугу в\~строки і\~на умовах,\~що визначені\~цим договором.\~Зауважила на\~тому,\~що КП\~«ХТМ» з\~урахуванням положень\~п.\~33\~вказаного договору\~направляло на адресу відповідача рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, за якими він повинен був здійснювати оплату. З урахуванням вищевикладеного, просила суд задовольнити позовні вимоги. 13\~квітня 2023\~року від\~відповідача [PERSON] \~до канцелярії\~суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, в якій останній просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з нього заборгованості за послуги з теплопостачання та повністю відмовити в задоволенні позову на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Представник позивача КП «Харківські теплові мережі» Вірютіна О. В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які надає позивач. За вказаною адресою КП «Харківські теплові мережі» відкритий обліковий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно з наданих позивачем доказів, заборгованість відповідача за вказані вище послуги за період з 01 серпня 2013 року по 28 лютого 2022 року складає 81817 грн 6 коп. Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, що діяли на час виникнення спірних правовідносин. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житло-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідач, заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, посилається на ту обставину, що матеріали справи не містять доказів того, що між ним та КП «ХТМ» був укладений типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, з огляду на те, що відсутня копія примірника вищевказаного договору з його підписом в матеріалах справи, а тому, на переконання відповідача, між ним та позивачем відсутні будь-які договірні відносини, що у свою чергу свідчить про відсутність у відповідача будь-яких зобов`язань перед позивачем. З такими твердженнями відповідача суд не погоджується з огляду на таке. За змістом ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до\~картки документа\~ Постанови\~КМУ від\~21\~липня 2005\~р.\~№ 630«Про затвердження\~Правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення та\~типового договору\~про надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення»,\~що є\~відкритою інформацією\~вбачається,\~що Правила\~надання послуг\~з централізованого\~опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення та\~типовий договір\~про надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення були\~опубліковані 12\~серпня 2005\~року в\~Офіційному віснику\~України № 30, стор. 84, стаття 1811, код акту 33177/2005. Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення є публічним договором, який регламентує порядок та умови надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачу як товарної продукції постачальником. Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення укладається з побутовим споживачам з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 21, 22 Закону України «Про житлово комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії та гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~13\~Закону України\~«Про житлово\~комунальні послуги» договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк. З аналізу вищевикладених положень слідує, що згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та постачає гарячу воду, а споживач має здійснювати оплату за отримані ним послуги. Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Належних та допустимих доказів того, що відповідач відмовився від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку, відповідач суду не надав, більш того, він не спростовує факт отримання ним послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, що в свою чергу свідчить про надання вищевказаних послуг позивачем. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає доводи відповідача щодо відсутності у нього будь-яких зобов`язань перед позивачем, оскільки матеріали справи не містять копії примірника типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення з його підписом, - безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Стосовно твердження відповідача з приводу того, що на час подання позивачем до суду позовної заяви втратили чинність Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, суд зазначає таке. Постанова Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення втратила чинність 01 травня 2022 року на підставі Постанови КМ України № 85 від 02.02.2022. Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 затверджені, у тому числі: Правила надання послуги з постачання гарячої води; типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання гарячої води (із здійсненням обслуговування і поточного ремонту внутрішньобудинкової системи постачання гарячої води); типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання гарячої води; типовий колективний договір про надання послуги з постачання гарячої води; типовий договір з колективним споживачем про надання послуги з постачання гарячої води; типовий договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання гарячої води. Окрім того,\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 21\~серпня 2019\~року №\~830\~Про затвердження\~Правил надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії і\~типових договорів\~про надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії були\~затверджені:Правила надання послуги з постачання теплової енергії; типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії; типовий договір з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії; типовий колективний договір про надання послуги з постачання теплової енергії; типовий договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до\~п.\~13\~Правил надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії,послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Відповідно до п. 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води, послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. З аналізу\~вищевикладених положень\~слідує,\~що послуги\~з постачання\~теплової енергії\~та з\~постачання гарячої\~води надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Вищевказані договори є публічними договорами і укладаються з побутовими споживачами відповідно до ст. 633, 634, 641 та 642ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору, що розміщений на офіційному веб-сайті постачальника, та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згода споживача про приєднання до умов договору підтверджується фактом споживання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються у тому числі Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року, Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830. Зокрема, правовідносини, які виникли між сторонами у період з 01 серпня 2013 року до 01 грудня 2021 року регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року. Правовідносини, які існують між сторонами з 01 грудня 2021 року, регулюються Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, із подальшими змінами до них. З наданої\~стороною позивача\~відомістю про\~нарахування та\~оплату за\~послуги з\~теплопостачання з\~урахуванням періоду\~платежу заборгованість\~відповідача за\~послуги з опалення та постачання гарячої води за період з 01 серпня 2013 року по 28 лютого 2022 року складають 81817 грн 6 коп. Положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Положеннями ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Приписами ст. 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 87 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги На підставі досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд встановив, що відповідач по справі належним чином не виконував обов`язок щодо повної та своєчасної оплати послуг з опалення та гарячу воду, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що стороною позивача підтверджено неналежне виконання відповідачем обов`язку щодо сплати коштів за отримані послуги, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідач [PERSON] у своєму відзиві просив суд застосувати строки позовної давності до вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення та гарячу воду. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Частина 4 статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частиною 1 статті 9 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (зі змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. З аналізу викладеного слідує, що перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку. Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки Враховуючи, що позовна заява подана до суду 28 грудня 2022 року, беручи до уваги, що позивач без поважних причин пропустив строк позовної давності, тому він має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності. З урахуванням викладеного, стягненню підлягає лише заборгованість, яка утворилась за період з 01 грудня 2019 року по 28 лютого 2022 року у розмірі 31587 грн 59 коп. Разом з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01 серпня 2013 року по 30 листопада 2019 року задоволенню не підлягають у зв`язку з пропуском трирічного строку позовної давності. Що стосується приписів п.12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо продовження строку позовної давності у зв`язку з введенням карантину, то суд не вбачає підстав для їх застосування у даному випадку з огляду на таке. Дійсно, Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п.12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, остання Постанова №1423 була прийнята Кабінетом Міністрів України 23 грудня 2022 року, якою продовжено на всій території України карантин до 30 квітня 2023 року. У п.12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Отже, Закон № 540-ІХ передбачив, що моментом, з якого продовжується позовна давність (у тому числі передбачена ст.ст.257, 258 ЦК України), є запровадження карантину відповідно до Постанови №211, тобто 12 березня 2020 року. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що у разі, якщо сплив позовної давності мав би настати до 12 березня 2020 року, а позивач звернувся до суду після цього моменту, позовна давність є пропущеною, незалежно від введення карантину. Окремо слід зауважити, що відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» пункт 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином». Отже, у сукупності наведене свідчить, що суд може поновити строк як до запровадження, так і після закінчення карантину, якщо визнає причини пропуску такого поважними і такими, що зумовлені запровадженими обмеженнями. До набрання чинності Законом № 540-ІХ не існувало норм щодо можливості продовження позовної давності (у тому числі встановленої ст.ст.257, 258 ЦК України) у зв`язку із запровадженням карантину через пандемію COVID-19. Тобто цей Закон містить нову норму, яка врегульовує суспільні відносини, що не були раніше унормовані і фактично виникли лише із запровадженням карантину відповідно до Постанови № 211. Закон № 540-ІХ містить пряму вказівку на продовження позовної давності на строк дії карантину, який відповідно до Постанови №211 починається саме з 12 березня 2020 року. При цьому правовий режим та суспільно-економічні наслідки карантину, що виник через пандемію COVID-19 та тривав з 12 березня 2020 року до 02 квітня 2020 року (до набрання чинності Законом № 540-ІХ) фактично не відрізнялись від тих, що існували після зазначеної дати. Таким чином, суд вважає, що сам факт запровадження карантину не свідчить про безумовне продовження строку позовної давності, який сплинув ще до запровадження карантину, без наведення заявником негативних обставин, які були перешкодою у вчиненні стороною процесуальних дій раніше. За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за опалення і гарячу воду у розмірі 31586 грн 59 коп. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2481 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч.1 ст.141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі в сумі 957 грн 66 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial