Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

[PERSON] , в особі представника адвоката Усової Юлії Олексіївни звернулись до суду із позовом про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 29 лютого 1992 року по 27 серпня 2015 року. На підставі рішення Козелецького районного суду Чернігівської області 27 серпня 2015 року шлюб між сторонами був розірваний. За час перебування у шлюбі у сторін народилась спільні діти, донька, [PERSON] , [INFO] , та донька, [PERSON] , [INFO] . Молодша донька [PERSON] на даний момент навчається 11-А класі Деснянського ліцею Деснянської селищної ради та перебуває на повному утриманні позивача, [PERSON] , оскільки проживає разом з нею за адресою [ADDRESS] . 28 вересня 2020 року Козелецький районний суд Чернігівської області виніс рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1Л частини всіх видів заробітку, починаючи з 07.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі рішення суду був пред`явлений виконавчий лист Відповідачем від 06.11.2020 року у відповідності до якого була винесена Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №63557441. Позивач на підставі вищезазначеного рішення суду сплачувала та сплачує Відповідачу на утримання доньки [PERSON] аліменти по сьогоднішній день, заборгованості по аліментам не має. Але починаючи з березня місяця 2022 року донька [PERSON] , проживає з нею та фактично знаходиться на її утриманні. При цьому вона продовжує сплачувати аліменти на утримання доньки на користь Відповідача. Всі витрати відносно доньки [PERSON] здійснює тільки одна Позивач. Окрім щомісячних витрат на доньку Позивач ще сплачує аліменти на користь Відповідача, що робить її матеріальний стан дуже скрутним, коли сам Відповідач ухиляється брати участь в утриманні доньки [PERSON] . Відповідач в добровільному порядку не бажає відкликати виконавчий лист по виконавчому провадженню, водночас жодної матеріальної допомоги не надає, не зважаючи, що отримує аліменти щомісяця на утримання дитини. Відтак, враховуючи те, що донька [PERSON] проживає з Позивачем разом та перебуває на її утриманні повністю, то позивач вважає, що з Відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] на користь матері, [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 07.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим наявність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів із Позивача свідчить про порушення її майнових прав та інтересів, оскільки саме вона має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання доньки. Позивач вважає, що продовження утримання з неї аліментів на утримання дитини на користь відповідача є безпідставним та суперечить інтересам дочки, а тому має бути припинене. Позивач, [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та пояснила суду, що дитина [PERSON] перебуває на повному її утриманні і проживає разом із нею. При цьому відповідач не дає допомогу продуктами харчування. Грошової допомоги їй особисто також не надає. Але дитині на картку перераховує кошти у розмірі 500 гривень. Останній раз 1 000 гривень. З 23 лютого 2022 року дитина проживає разом із нею. До цього часу проживала разом із відповідачем і дитиною. З 2020 року за позовом відповідача сплачує аліменти на дитину. Проживає в с. Виповзів у приватному будинку. В будинку був проведений інтернет, куплений ноутбук для дитині. Були здійснені всі умови для навчання дитини. Дитина, на час відрядження, проживала разом з відповідачем. Після відрядження дитина проживає разом з позивачем. Цей будинок, батьківський, в ньому проживаємо удвох з дитиною. [PERSON] була у відповідача лише один раз під час останнього відрядження. Представник адвокат Усова Юлія Олексіївна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просила суд їх задовольнити. Додала, що акт обстеження, який надав відповідач не є доказом, оскільки дитина з березня 2022 року і по теперішній час, проживає разом зі своєю матір`ю, тобто позивачем у справі. Відповідач, [PERSON] , у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] . В частині позовних вимог про звільнення [PERSON] від сплати аліментів не заперечив. При цьому суду пояснив, що в утримує повністю дочку та забезпечує всім необхідним. Аліменти, які отримує від позивачки, складає на навчання дитині та ці гроші не витрачає. Дійсно з березня 2022 року дитина проживає періодично у с. Виповзів. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що проживає у [ADDRESS] . Також проживає разом із матір`ю у [ADDRESS] . У чеках, які додала мати до справи є покупки та речі, які її не стосуються. 31 січня 2023 року ніхто до будинку не приходив і акту обстеження ніякого не складав. Забезпечує її як батько так і мати. Батько на неї коштів не шкодує та задовольняє всі її потреби. З березня 2022 року проживає разом із матір`ю в с. Виповзів. Речі її порівну перебувають як у батька так і у матері. Коли мама перебувала у відрядженні, була з батьком. Крім того, що матір сплачує аліменти, вона інколи купує їй речі та забезпечує продуктами харчування. Батько перераховує їй кошти на карту, до тисячі, буває що і більше. Дає також і готівку. Ноутбук у 2022 році купувала мати, на день народження, та купувала планшет у 2018 році. У літку хоче бути з батьком, а до літа хоче залишитись із матір`ю. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку позивача, представника позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 Сімейного Кодексу України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Так, підставою звернення до суду з позовом про припинення аліментів є те, що позивач не може повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини, у зв`язку із наявними у неї зобов`язаннями щодо сплати аліментів на користь батька дитини [PERSON] . З огляду на вказане, а також те, що неповнолітня дочка [PERSON] наразі проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, позивач просить суд припинити стягнення з неї аліментів на користь відповідача. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Як свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER] [PERSON] , народилась [INFO] , актовий запис № 54, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29 лютого 1992 року. Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2015 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. 06 листопада 2020 року судом був виданий виконавчий лист, відповідно до якого, вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 07 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 11 січня 2021 року головним державним виконавцем Козелецького РВ ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Неоменко В.В. відкрито виконавче провадження № 63557441 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника з примусового виконання виконавчого листа № 734/1873/20 виданого Козелецьким районним судом Чернігівської області від 06 листопада 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти 1/4 частини, починаючи з 07 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованості зі сплати аліментів у вищевказаному виконавчому провадженні немає. Як вбачається із наданих позивачем доказів, позивач, старший сержант [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згідно довідки за підписом директора Деснянського ліцею Деснянської селищної ради Римарєва К., встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в тому, що вона дійсно навчається в 11-А класі Деснянського ліцею Деснянської селищної ради. З 01 вересня 2022 року по теперішній час учениця навчається в дистанційному режимі. Відповідно до довідки виданої виконкомом Деснянської селищної ради Чернігівської області Чернігівського району, про те, що [PERSON] , [INFO] дійсно проживає без реєстрації в [ADDRESS] , має склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Деснянської селищної ради Чернігівської області Чернігівського району, про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , має склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки виданої виконкомом Деснянської селищної ради Чернігівської області Чернігівського району, про те, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований та проживає в [ADDRESS] , має склад сім`ї: дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за даною адресою разом з батьком. Акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, які були надані сторонами судом як доказ не беруться до уваги, оскільки визнані як неналежний доказ у справі. Як зазначає позивач, що всі витрати відносно доньки [PERSON] здійснює тільки вона, проте, дане твердження не є дійсним, оскільки відповідно до пояснень відповідача та показів дитини [PERSON] , відповідач, також забезпечує всім необхідним дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 179 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 Сімейного кодексу України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Частина 1 ст. 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 Сімейного кодексу України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 Сімейного кодексу України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 Сімейного кодексу України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 Сімейного кодексу України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом встановлено, що за місцем мешкання матері, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, позивач несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини. За місцем мешкання батька, дитині, також забезпечені всі умови для проживання та розвитку, але оскільки дитина [PERSON] , з березня 2022 року проживає разом з позивачем, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, тобто позивача у даній справі, то припинення стягнення аліментів має бути з 01 березня 2022 року. Таким чином, з урахуванням наведених обставин, враховуючи зміну місця проживання дитини [PERSON] , яка проживає разом з позивачем (матір`ю), тобто змінилися сімейні обставини, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів та визнання виконавчого листа №734/1873/20 таким, що не підлягає виконанню, суд вважає за необхідне задовольнити. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне. У частині 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно вимог ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2020 у справі № 158/1638/18 (провадження № 61-7692св19). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, ст. 179 Сімейного кодексу України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вже було встановлено в судовому засіданні, неповнолітня донька позивача та відповідача, [PERSON] наразі проживає без реєстрації разом з матір`ю [PERSON] , проте періодично проживає разом зі своїм батьком. Батьки разом забезпечують свою доньку всім необхідним. З наданих доказів встановлено і підтверджено у судовому засіданні, що сторони як батьки виконують свій обов`язок по утриманню дитини, кожним надано докази на підтвердження понесених ними витрат на харчування, навчання, одяг, лікування, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання неповнолітньої доньки. За загальним правилом аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина та на чиєму утриманні перебуває. Сторонами суду не надано доказів, що хтось із батьків бере більш активну участь у вихованні дитини та має право на стягнення аліментів на утримання дитини і судом таких обставин, від яких залежить вирішення питання про стягнення аліментів на користь когось з них не встановлено. Проаналізувавши надані докази, беручи до уваги виконання обома батьками обов`язку по утриманню неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позивач не довела належними та допустимими доказами, що дитина перебуває на повному її утриманні, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі №910/15944/17). З огляду на вказане суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 14 000,00 грн. з урахуванням конкретних обставин справи не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки перевіряючи детальний опис виконаних робіт, наданий представником відповідача, з матеріалами справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи та участю адвоката в судових засіданнях. Суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. відповідатимуть критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру з урахуванням обставин справи, що є співмірним зі складністю справи, а також обсягом наданих адвокатом послуг. Враховуючи викладене та

Outcome: partial