Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача Сторони перебувають у шлюбі з 09.09.2020 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після народження дитини відносини між сторонами погіршились, позивач не мала бажання дбати про сина, залишала їх місце проживання та по декілька днів не приходила додому. За дитиною здійснювала догляд мати позивача, оскільки останній працював та не мав змоги бути постійно разом з сином. Між сторонами зникло взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Практично відразу після народження сина кожен них став жити своїм життям та своїми інтересами. Фактично їх сім`я припинила своє існування, а у вересні 2022 року відповідач залишила їх житло разом з дитиною та зникла у невідомому напрямку. Згодом з`ясувалось, що відповідач проживає у своєї матері, часто залишає дитину на матір, яка не здійснює належний догляд за дитиною. В будинку матері позивача антисанітарія, немає умов для проживання дитини. Відповідач не погоджується віддати йому сина, оскілки отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, але позивач має намір все ж таки забрати сина від матері, щоб створити йому нормальні умови для проживання та розвитку. Враховуючи викладене, вважає, що їх з відповідачем шлюб існує формально та суперечить його інтересам, тому просить розірвати його. Спору про поділ майна між ними немає. . Рух справи в суді Позовна заява надійшла до суду 04.11.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.01.2023 року позовну заяву залишено без руху. Позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду від 09.01.2023 року було усунуто. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. Позиція учасників справи Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, просять задовольнити позовні вимоги. Відповідач в жодне судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, призначені на 15.03.2023 року,13.04.2023 року, 03.05.2023 року, було направлено на адресу останн ього відомого місця проживання відповідача, при цьому, вказані поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою про їх невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Крім того, виклик відповідача в судове засідання, призначене на 03.05.2023 року було здійснено шляхом телефонного дзвінка, що підтверджується телефонограмою, складеною секретарем судового засідання. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов від неї на адресу суду не надходив. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. 03.05.2023 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в повному обсязі з огляду на наступне. Фактичні обставини справи, встановлені судом Як вбачається з свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого Шосткинським міськрайонним відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), сторони перебувають у шлюбі з 09.09.2020 року, про що складено актовий запис №174. Відповідно до копії свідоцтва серія [NUMBER] , про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Побудувати спільне життя сторонам не вдалось. Вони з вересня 2022 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Позивач не має наміру на збереження сімейних відносин та шлюбу. Спору з приводу поділу майна між сторонами немає. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2, 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства позивач має право на звернення до суду з означеним позовом і, оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивач наполягає на розлученні та має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, і що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ч.1ст.141 ЦПК Українисудовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 992 грн 40 коп. Вимог про стягнення судових витрат на правничу допомогу позивачем не заявлено.

Outcome: approved