Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Старостіна Катерина Олегівна звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить визнати за позивачем [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування\~своїх вимог\~представник позивача\~посилається на\~те,\~що між позивачем та відповідачем 18.08.2007 року було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис 358, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Під час шлюбу позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2013 року було придбано квартиру [ADDRESS] , продаж здійснено за 249 000, 00 грн. Відповідно до п. 6 договору купівлі-продажу купівля вказаної квартири здійснювалася за згодою чоловіка покупця - [PERSON] . Спірну квартиру було придбано за грошові кошти, які належали позивачеві особисто, відповідачем було власноручно написано заяву про визнання майна, набутого у період шлюбу, а саме квартири [ADDRESS] , особистою приватною власністю позивача - [PERSON] . Відповідачем не було зроблено жодних грошових чи інших внесків з метою купівлі-продажу спірної квартири. На момент подачі даного позову у Жовтневому районному суді м. Харкова знаходиться справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Старостіна К.О. у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Старостіна К.О. подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Орел В.В. в підготовче засідання не з`явилися, відповідачем та його представником подано до суду заяви про визнання позову та розгляд справи без участі до суду заяву, в яких позов визнають в повному обсязі та просять справу розглядати без їхньої участі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З копій свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2007 року судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано 18.08.2007 року у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 358. Прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу " [PERSON] ". Згідно копії\~договору купівлі-продажу\~від 26.12.2013\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Харківського\~міського нотаріального\~округу Куштим\~М.А.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №\~3978,\~вбачається що,\~26.12.2013\~року [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] та складається з трьох кімнат. Відповідно до п. 6 даного договору, купівля зазначеної вище квартири здійснювалась за згодою чоловіка покупця, [PERSON] , згідно його заяви, справжність на якій засвідчена [PERSON] , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 26.12.2013 року за реєстром № 3977. Відповідно до\~витягу з\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~про реєстрацію\~права власності\~№ 15514323\~від 26.12.2013\~року,\~ [PERSON] на\~праві приватної\~власності належить\~квартира [ADDRESS] , підстави виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія 3978, виданий 26.12.2013 року ПН ХМНО Куштим М.А. Положеннями ст. 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до положень ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно доЗакону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначенихЗемельним кодексом України. Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є також речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди; страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Норми Сімейного кодексу України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна. З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливостіСімейний кодексУкраїни містить винятки із загального правила. Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто. Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України. За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). З огляду\~на викладене,\~оцінивши надані\~сторонами докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів,\~а також\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~перевіривши всі\~доводи сторін,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність підстав\~для визнання за [PERSON] право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, позовні вимоги представника позивача\~ [PERSON] адвоката\~Старостіної Катерини\~Олегівни підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду з цим позовом позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 8 372, 50 грн. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, судовий збір у розмірі 4 186, 25 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а у сумі 4 186, 25 грн. - поверненню позивачеві з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved