Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення безпідставно набутого майна (грошових коштів). В обґрунтування\~своїх вимог\~посилається на\~те,\~що 02\~лютого 2022\~року між\~ним та [PERSON] було досягнуто згоди на укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, площею 5,6954 га, цільовим призначенням: для ведення сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Шолоховська сільська рада, Нікопольський район, Дніпропетровська область. Але у зв`язку з тим, що за даною земельною ділянкою зареєстровано право оренди і, відповідно до ч.3 ст. 130-1 Земельного кодексу України, орендар має можливість скористатись переважним правом на укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки. При цьому, відповідач сказав, що про факт укладання договору повідомить через нотаріуса орендаря. Між ними було досягнуто основних умов договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478. Так, 02 лютого 2022 року відповідач звернувся до Покровської міської державної нотаріальної контори для державної реєстрації наміру щодо продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, за ціною, зазначеною в проекті договору - 492\~000 грн. 00 коп. На підставі вищезгаданої заяви, нотаріус Покровської міської державної нотаріальної контори звернувся до орендаря земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, з пропозицією скористатись своїм переважним правом і 06 липня 2022 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки на умовах, викладених в проекті договору, та сплатити суму у розмірі 492 000 грн. 00 коп. на рахунок продавця. 30 червня 2022 року відповідач повідомив, що орендар відмовляється здійснювати купівлю земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, та надав позивачу реквізити для здійснення оплати за договором купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, і тільки 06 липня 2022 року здійснить продаж земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, але потрібно здійснити оплату у розмірі 492 000 грн. 00 коп. на його картковий рахунок - [NUMBER] та надав копію картки реквізитів для проведення операції поповнення карткового рахунку. Так, відповідно до домовленостей, позивачем здійснено попередню оплату за укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:047, а саме: 30 червня 2022 року - 100\~000 грн. 00 коп., комісія банку 1 000 грн. 00 коп., квитанція № 0.0.2593550952.2; 01 липня 2022 року - 100\~000 грн. 00 коп., комісія банку 2\~000 грн. 00 коп., квитанція № 0.0.2595037878.2; 04 липня 2022 року - 100\~000 грн. 00 коп., комісія банку 2\~000 грн. 00 коп., квитанція № 0.0.2597343566.2; 05 липня 2022 року - 100\~000 грн. 00 коп., комісія банку 2\~000 грн. 00 коп., квитанція № 0.0.2598605572.2; 06 липня 2022 року - 92\~000 грн. 00 коп., комісія банку 1 840 грн. 00 коп., квитанція № 0.0.2599276655.2, а всього 500 840 грн. 00 коп. (492 000 грн. 00 коп. основної суми та 8\~840 грн. 00 коп. - комісії банку). Але, коли позивач з`явився 06 липня 2022 року до Покровської міської нотаріальної контори для укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, то а ні орендаря земельної ділянки, а ні власника земельної ділянки не було. Державний нотаріус Полянський Ю.М. Покровської міської нотаріальної контори видав свідоцтво про те, що 06 липня 2022 року перебував у Покровської міської нотаріальної конторі для укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478. 11 липня 2022 року, позивач звернувся до відповідача, який повідомив його, що відмовляється укладати договір купівлі - продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:047, та здійснювати продажі. При цьому, позивач повідомив його про те, що необхідно тоді повернути грошові кошти у розмірі 492\~000 грн. 00 коп. та сплатити понесені збитки у розмірі комісії банку 8 840 грн. 00 коп., які було сплачено у якості передплати за укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, але відповідач повідомив, що гроші він отримав і віддав свій давній борг та в нього на сьогодні нічого не має, крім земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, але продавати її він не збирається. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, позивач змушений звернутись до суду та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму безпідставно набутого майна (грошових коштів) у розмірі 492\~000 грн. 00 коп., понесені збитки у розмірі 8 840 грн. 00 коп. та судові витрати, сплачені ним при подачі позову до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.91-92). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.\~ Відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.105) своїм правом визначеним ст.178 ЦПК України скористався та 10 квітня 2023 року на адресу суду від його представника [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає, що викладені обставини в позовній заяві відповідають дійсності, позовні вимоги визнають повністю, однак у зв`язку з відсутністю коштів повернути їх можливості не має (а.с.106). Зважаючи на ці обставини, суд керується\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року, яка згідно з частиною першою\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені\~ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено\~судом,\~02\~лютого 2022\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] було досягнуто згоди на укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки, кадастровим номером 1222987000:02:003:0478, площею 5,6954 га, цільовим призначенням: для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шолоховська сільська рада, Нікопольський район, Дніпропетровська область. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в період з 30 червня 2022 року по 06 липня 2022 року на картковий рахунок відповідача було здійснено перерахування коштів на загальну суму в розмірі 492 000 грн. 00 коп. та, з урахуванням комісії банку в розмірі 8840 грн. 00 коп., сума переказу становить 500 840 грн. 00 коп. (а.с.3-5). Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно\~до ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України,\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За приписами ч.ч.1, 2\~ст. 1212 ЦК України,\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до вимог\~ст.1214 ЦК України,\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Згідно\~ст.82 ЦПК України.\~обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до\~ ст.89 ЦПК України,\~суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи надані суду письмові докази, які мають істотне значення для даної справи, суддя вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, що можуть бути підставою для задоволення позову, а також враховуючи той факт, що відповідачем та його представником позовні вимоги були визнанні повністю, при цьому, будь-які заперечення щодо непогодження з пред`явленою сумою до стягнення сторонами надано не було, тому суддя приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України,\~ позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати в розмірі 5 504 грн. (п`ять тисяч п`ятсот чотири грн.) 60 коп., сплачені при подачі позову до суду.

Outcome: approved