Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-26 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Виконавчий комітет Бердичівської міської ради як орган опіки та піклування звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з указаним позовом, у якому просить: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягувати з [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по 1 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі заяви до досягнення дітьми повноліття; - стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між батьками розірвано за рішенням суду від 19.09.2018. Мати з доньками почала проживати з [PERSON] та його трьома малолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] . У жовтні 2018 [PERSON] не захотіла проживати з матір`ю і її співмешканцем, тому пішла проживати до свого батька [PERSON] . З лютого 2019 менша дочка [PERSON] також проживала з батьком, який звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з ним. Рішенням суду від 21.11.2019 місце проживання дочок [PERSON] та [PERSON] визначено з батьком [PERSON] , оскільки мати дітей вийшла заміж за [PERSON] , народила у даному шлюбі дочку [PERSON] [INFO] , неналежним чином виконувала батьківські обов`язки щодо дітей [PERSON] та [PERSON] , не приймала участі у їх утриманні, не спілкувалась з ними. Діти проживали з батьком та бабусею за адресою: [ADDRESS] . Мати аліменти на утримання дітей не сплачувала, тому утворилась заборгованість зі спласти аліментів у розмірі 75454 грн. Після початку військових дій відповідачка з чоловіком та їх спільною дитиною виїхали за кордон, де в даний час перебувають. [INFO] батько дітей- [PERSON] помер, діти залишились проживати з бабусею - [PERSON] 11.08.2022 до органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області на електронну адресу надійшов лист від матері дітей щодо розгляду на комісії з питань захисту прав дитини питання про передачу їй на виховання доньок. 16.08.2022 працівниками міської служби у справах дітей обстежено умови проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , де вони проживали з бабусею. проведено профілактичну бесіду щодо відвідування школи, виконання доручень бабусі тощо. 22.08.2022 на електронну адресу [PERSON] направлено відповідь про те, що вона є єдиними законним представником дітей, тому має право забрати їх на виховання та спільне проживання без додаткового рішення. 07.09.2022 до органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області на електронну адресу надійшов лист від [PERSON] з вимогою виготовити її дітям паспорти для виїзду за кордон. Також у цей день до органу опіки та піклування - виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області зателефонувала бабуся дітей та повідомила, що не може впоратись з онуками. Працівнкиами служби було проведено профілактичну бесіду за місцем проживання. 14.09.2022 відповідачу направлено відповідь та роз`яснення щодо порядку оформлення паспортів для виїзду за кордон. 21.10.2022 до органу опіки та піклування зателефонувала бабуся дітей та повідомила, що не може впоратись з онуками, які планують їхати за кордон до матері з чоловіком, якого про це просив вітчим. Працівниками служби було проведено профілактичну бесіду з дітьми. [PERSON] , при цьому, вела себе зухвало, телефонувала матері, яка її консультувала по телефону. Згодом за даною адресою з`явився чоловік, який повідомив, що буде везти дітей за кордон. З матір"ю телефоном проведено бесіду, під час якої остання повідомила, що приїде в Україну до 26.10.2022. Працівниками складено акт про проведення обстеження умов перебування дітей. Дітей влаштовано до дитячого відділення медичного закладу для обстеження стану здоров"я. 30.10.2022 дітей на шість місяців влаштовано до КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей "Сонячний дім», де діти перебувають на даний час. Мати дітей до цього часу в Україну не приїхала, жодних заходів на те, щоб забрати дітей на виховання не вжила, на електронні звернення не відповідає. Працівниками служби вживались заходи для допомоги матері забрати дітей, зокрема, було підготовлено деякі документи, скановані копії яких направлено відповідачу. Діти не заперечують проти позбавлення матері батьківських прав. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 15.12.2022 прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Оскільки відомості про працевлаштування відповідача відсутні, позивач також просить стягнути з неї аліменти на утримання дітей по 1500 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 26.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Ухвалою суду від 09.02.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. До суду надійшли письмові пояснення відповідача від 30.12.2022, у яких вона вказала, що на даний час, у зв`язку із введенням воєнного стану, перебуває за кордоном, не має можливості приїхати в Україну на довгий час, тому звернулася до Органу опіки та піклуваання з проханням виготовити закордонні паспорти дітям та завезти їх до кордону України з Польщею, де вона їх забере. Додатково, на твердження позивача, що вона не приймала участі у вихованні дітей, вказує, що такої можливості їй не давали, дітей намовляли з нею не спілкуватися, хоча вона неодноразово телефонувала дітям та надсилала їм листівки, але відповіді не отримувала, аліменти сплачувала як могла. У продовження своїх пояснень зазначає, що після смерті батька дітей вона, як мати, спілкувалася з дітьми, наполягала, щоб вони слухалися бабусю та ходили до школи, відправляла дітям кошти. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених в позовній заяві підстав, просила його задовольнити. Додатково вказала, що з часу звернення позивача до суду звернень від відповідача не надходило, діти з мамою не спілкуються. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не заявляла. При розгляді цивільної справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим кодексом або домовленістю (договором сторін). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У статті 166 СК України визначено правові наслідки позбавлення батьківських прав. Частиною першою ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Стаття 27 Конвенції про права дитини, прийнята резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989, яка ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, визначає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 3 ст. 166 ЦПК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 25.10.2022 Бердичівським ВДРАЦС у Бердичівському районі, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 25.10.2022 Бердичівським ВДРАЦС у Бердичівському районі, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16.05.2023 Бердичівським МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, 16.05.2019 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 21.11.2019 у справі № 274/5525/18 визначено місце проживання дітей - [PERSON] , яка народилась [INFO] , та [PERSON] , яка народилась [INFO] , з батьком - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] (а. с. 11, 12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). Згідно характеристик на [PERSON] та [PERSON] за період навчання у ліцеї № 10 "Тріумф" м.Бердичева діти мають схильність до навчання. Діти виховуються бабусею, яка підтримує зв`язкою з класним керівником, прислухається до порад і рекомендацій під час навчання дитини, цікавиться навчанням дітей. Мати не приймає участь у вихованні дитини (а.с.13, 14). Згідно повідомлення заступника Бердичівського міського голови О. Петрівської від 22.08.2022 № В-1261 [PERSON] роз`яснено, що оскільки батько дітей [PERSON] помер, вона залишилась єдиним законним представником дітей, тому має право забрати дітей на виховання та спільне проживання без додаткового рішення (а.с.15). Відповідно до листа заступника Бердичівського міського голови О. Петрівської від 14.09.2022 № В-1381 [PERSON] роз`яснено порядок оформлення паспортів неповнолітнім дітям для виїзду за кордон (а.с.16). Згідно акту обстеження умов перебування дітей від 21.10.2022 та акту обстеження умов проживання від 21.10.2022 за адресою: [ADDRESS] , мати проживає за кордоном, умови проживання дітей задовільні, є спальні ліжка, одяг, шкільне приладдя, продукти харчування. Діти поміщені до Бердичівської ЦМЛ для обстеження стану здоров"я (а.с.17, 18). Наказом по міській службі у справах дітей Бердичівського міськвиконкому від 21.10.2022 за № 86 [PERSON] та [PERSON] поставлено на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування (а.с.19). Згідно клопотання т.в.о начальника міської служби у справах дітей [PERSON] на ім`я начальника Служби у справах дітей Житомирської обласної військової адміністрації [PERSON] від 24.10.2022 № 646 службою будуть вживатись заходи щодо повернення неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] матері або надання статусу дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.20). [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що доводиться повідомленням начальника відділу з питань державної реєстрації виконкому Бердичівської міської ради від 25.10.2022 № 3754/07-09 (а.с.21). 31.10.2022 дітей влаштовано до КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім», про що складено відповідні акти (а.с.22, 23). Згідно повідомлення начальника Бердичівського відділу УДМС України в Житомирській області від 27.10.2022 Службі у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області роз`яснено порядок оформлення паспортів для виїзду за кордон (а.с.25). Згідно повідомлення т.в.о. начальника міської служби у справах дітей В.Осіпової від 28.10.2022 служба діє в межах повноважень, якими не передбачено порядок виготовлення закордонних паспортів дітям, які мають статус дітей залишених батьківського піклування. Працівниками служби вжито всіх заходів для допомоги матері забрати своїх дітей, проте вона не повертається в Україну та не звертається до дипломатичної установи України в країні перебування щоб вирішити дану проблему (а.с.30). Згідно повідомлення КУ «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» від 06.12.2022 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позитивно налаштовані щодо позбавлення матері батьківських прав, не виявляють бажання з нею спілкуватися. За час перебування дітей в закладі мати життям та здоров"ям дітей не цікавилась (а.с.33). Згідно повідомлення Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 15.12.2022 за № 11/73121 у відділі перебувало виконавче провадження № 64185378 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. 23.09.2022 виконавче провадження закінчено у зв`язку зі смертю стягувача. Заборгованість [PERSON] на дату смерті стягувача становила 75454 грн (а.с.34). Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 16.12.2022 за № 02.2-06/2017 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У Висновку зазначено, зокрема, що мати перебуває за кордоном та не вживає заходів для того, щоб забрати дітей на виховання, на електронні звернення не відповідає. Працівниками служби вживались заходи для допомоги матері забрати дітей, зокрема, було підготовлено документи, скановані копії яких направлено на адресу матері. Вказана поведінка свідчить про ухилення її від виконання батьківських обов`язків. Також зазначено, що [PERSON] з 2019 року не цікавиться життям доньок, не вжила жодних заходів, щоб повернути дітей після смерті батька (а.с.35-38). Виходячи із змісту вищезазначених вимог закону, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Разом з тим, згідно з висновками, зробленими у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2022 у справі № 520/8264/19, особа, яка свідомо змінює країну проживання, не приймає участі у вихованні дітей, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, внаслідок чого може бути позбавлена батьківських прав. У судовому засіданні 15.03.2023 були допитані свідки. Так свідок[PERSON] , є бабусею дітей, пояснила, що відповідач була її невісткою до 2018 року. Після розлучення з її сином, відповідач вдруге вийшла заміж та забрала дітей. Дітям було погано, вони не знайшли спільної мови в новій родині. Батько забрав старшу доньку до себе, а згодом дізнався, що мати хоче відправити другу доньку в інтернат. Після вказаного батько забрав до себе другу доньку. Рішенням суду визначено місце проживання дітей з батьком. Проживали діти до серпня 2022. У зв`язку із смертю її сина, батька дітей, постало питання про опіку над дітьми. Мати, яка виїхала до Польщі, обіцяла забрати дітей, однак протягом усього часу до сьогоднішнього дня не з`явилася, щоб забрати їх. Діти чекали цього, а коли запитували матір чого їх не забирає, остання відповідала, що не хоче. Двічі чи тричі до неї (бабусі) приїздили органи опіки, бо діти не слухалися її. Дітям часто телефонував чоловік матері. Після одного дзвінка діти повідомили її, що йдуть на вокзал, їх має повезти за кордон якийсь чоловік. Також повідомила, що коли діти проживали з батьком, мати до дітей не приходила, не телефонувала, лише сплачувала 100 грн у місяць. До школи збирали дітей гуртом бабуся, батько, сестра батька. Мати дітей до школи не водила і не забирала. Збори у школі відвідувала вона (бабуся) та батько. Свідок [PERSON] , головний спеціаліст міської служби у справах дітей виконавчого комітету Бердичівської міської ради, повідомила, що у зв`язку з подачею у 2018 позовної заяви про визначення місця проживання дітей з батьком, обстежувала умови проживання дітей. Їй було відомо, що в жовтні 2018 донька [PERSON] телефонувала до батька, щоб той забрав її, тому що мати хоче віддати в інтернат, забрала документи дітей зі школи і мала намір віддати дітей до Радомишльського інтернату. Після цього тато забрав її. Мати дітей не приходила на судовий розгляд справи про визначення місце проживання дітей з батьком. А у лютому 2019 привела молодшу доньку до тата і залишила. Весь цей час батько продовжував сплачувати аліменти на дітей матері, а потім з матері почали стягувати аліменти, які остання не сплачувала. При спілкуванні з дівчатами, коли вони приходили в службу, з`ясувалось, що мати не приходить, не спілкується, не телефонує. Один раз тільки приходила з коляскою і гуляла з ними. Після того як дізнались про смерть тата представники служби виїхали за адресою проживання дітей, і ті, сказали, що будуть проживати з бабусею. Бабуся почала телефонувати в службу , що діти відмовляються ходити в школу. Потім почалися дзвінки бабусі, що діти її не слухаються, і повідомила, що якийсь чоловік хоче перевезти дітей закордон. Повідомила, що мати наразі закордоном , матеріально не допомагає. Свідок [PERSON] , на громадських засадах працює у Центрі реабілітації «Промінчик», повідомив, що у жовтні 2022 до нього звернулась відповідач, щоб той допоміг перевезти дітей закордон. За її дорученням приїхав до дітей, щоб їх побачити. З`ясувалось, що діти не мають документів для виїзду закордон. Бачив, що діти розгублені. Він самостійно їздив до дітей у Житомир, привозив гостинці. Мати з дітьми не спілкується. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] свідомо обрано такі життєві умови, виїзд за межі України, за якими її участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, а відтак особа, яка свідомо змінює країну проживання, несе відповідні ризики порушення нормальних життєвих зв`язків та передбачених законом наслідків невиконання батьківських обов`язків, що в даному випадку і відбулось - малолітні діти фактично залишились без батьківського піклування. При цьому судом враховано, що такі життєві умови були обрані відповідачем після народження дітей, перебуваючи на значній відстані, на території іншої держави, відповідач мала усвідомлювати, що не зможе надавати допомогу у забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що згодом негативно вплине на їх фізичний розвиток як складову виховання; не зможе спілкуватися з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не зможе надавати дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не зможе сприяти засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не зможе виявляти інтересу до внутрішнього світу своїх дітей та створювати умови для отримання ними освіти. Крім того, суд бере до уваги, що відповідач була достовірно обізнана про тяжку життєву ситуацію дітей, викликаною смертю їх батька, з яким проживали діти, однак не вжила заходів на забезпечення догляду за дітьми, які після смерті батька були позбавлені будь-якого батьківського піклування. На переконання суду відповідач не була позбавлена ані права, ані можливості відвідати місце проживання дітей за власною ініціативною, однак цього не зробила, не приїхала до них, у тому числі і на час судового процесу, для налагодження стосунків, піклування і догляду за дітьми. Відсутність побачень з дітьми та навіть спроб їх здійснення, свідчить про відсуніть інтересу до дітей з боку відповідача, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Тобто, суд дійшов висновку про те, що зазначені факти свідчать саме про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що є винною поведінкою, в контексті ст. 164 СК України. Натомість, на переконання суду, ініціювання відповідачем звернень до компетентних органів щодо захисту прав її дітей шляхом виготовлення їм закордонних паспортів, не направлені на реальне виконання матір`ю дітей батьківських обов`язків, а є способом перекласти відповідальність на інших осіб. Дійшовши переконання про те, що відповідач тривалий час не здійснює участі у вихованні дітей, у їх духовному та моральному розвитку, як це передбачено ст. 150 СК України, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не спілкується із дочками, не дивлячись на вжиті судом заходи про виклик відповідача, остання у судове засідання не з`явилась. Суд зважає і на те, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дітей. Доказів, які б спростовували доводи позивача про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачем суду не надано. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів (ч. 3 ст. 166 СК України). Позивач у позовній заяві просить суд стягувати з [PERSON] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по 1 500,00 грн. щомісячно на кожну дитину але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, з моменту подачі заяви до досягнення дітьми повноліття. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання дітей судом не встановлено. Судом було досліджено докази, надані відповідачем, які підтверджують, що мати дітей виїхала за межі території України та не приймає жодної участі в їх житті та вихованні. При визначенні розміру аліментів судом враховано матеріальний стан відповідача, яка є особою працездатного віку, відомості про незадовільний стан здоров`я або інші обставини, які б могли вплинути на можливість відповідача сплачувати аліменти у матеріалах справи відсутні. З огляду на те, що відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, а також те, що судом задоволено вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів також підлягають задоволенню. При цьому, сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). Суд вважає необхідним роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч. 1 ст.169 СК України). V. Розподіл судових витрат На підставі ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Outcome: approved