Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

22 лютого 2022 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є постачальником теплової енергії за адресою проживання відповідача: [ADDRESS] . Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача в період з 01.10.2014 року по 30.11.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 12102,97 гривень, плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року - 7,01 гривень, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідача інфляційні втрати - 3276,29 гривень, 3% річних - 1153,69 гривень, всього 16539,96 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2481,00 гривень. Ухвалою суду від 21 березня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 31 травня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід судді Ваврушак Н.М. Відповідач скористався правом надання суду відзиву на позовну заяву та 17 червня 2022 року надав його до суду. Згідно поданого відзиву, відповідач не погоджується в повній мірі з пред`явленими позовними вимогами вважаючи, що не є споживачем послуг позивача, оскільки у спірній квартирі відсутнє газо- та електропостачання та вона не придатна для проживання. Крім того, договірні відносини із АТ «Криворізька теплоцентраль» на отримання послуг відсутні. З приводу періоду нарахування заборгованості заперечує з підстави того, що лише з 27.01.2015 року має право власності на спірне житло, тому просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача. Крім того, 25 квітня 2022 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачу, як власнику житла, за адресою: [ADDRESS] позивачем постачалася теплова енергія. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо здійснення оплати за надані послуги у відповідача в період з 01.11.2013 року по 30.11.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 12513,67 гривень, плата за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 року по 30.11.2021 року - 7,01 гривень, також у зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язків щодо сплати заборгованості просить стягнути з відповідача інфляційні втрати - 4116,47 гривень, 3% річних - 1256,13 гривень, всього 17893,28 гривень. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 2481,00 гривень. Ухвалою суду від 13 жовтня 2022 року цивільні справи № 212/1442/22, 2/212/2132/22 за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення та № 212/2090/22, 2/212/2431/22 за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення об`єднані в одне провадження. Ухвалою суду від 15 листопада 2022 року позовну заяву акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення у сумі 17893,28 гривень залишено без розгляду та продовжити розгляд справи за позовною заявою акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення в сумі 16539,96 гривень з підстави зменшення представником АТ «Криворізька теплоцентраль» розміру позовних вимог. У судовому засіданні 01 грудня 2022 року відповідачем наданий розрахунок заборгованості за надані позивачем послуги з урахуванням строку позовної давності за період з 22.02.2019 року по 30.11.2021 року, що складається з: основного боргу - 5569,09 гривень, інфляційних втрат - 364,87 гривень та 3% річних - 504,18 гривень. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що відповідач є власником житла за спірною адресою, а отже і споживачем послуг, із розміром заборгованості за наданим відповідачем розрахунком не погоджується, тому заборгованість за отримані послуги має бути стягнута з відповідача за весь період. У судовому засіданні відповідач проти позовних вимог заперечив в повному обсязі, вказав, що квартира належить йому на праві власності, але не є споживачем послуг за спірний період, просив суд застосувати строк позовної давності та врахувати наданий ним розрахунок заборгованості. Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом за матеріалами справи встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, надає населенню міста Кривого Рогу теплову енергію для потреб опалення, у тому числі за місцем проживання відповідача. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.02.2022 квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 21.01.2015. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS] , яке перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» та на що відкритий особовий рахунок № [NUMBER] за послуги централізованого опалення. АТ «Криворізька теплоцентраль» в опалювальний сезон поставлялася теплова енергія відповідно до тарифів на теплову енергію, установлених діючим законодавством. Позивачем, виконувалися обов`язки, постійно поставлялася відповідачу теплова енергія у вигляді централізованого опалення, а відповідач оплату за отримані послуги в повному обсязі не здійснювала, в результаті чого виникла заборгованість за період з 01.10.2014 року по 30.11.2021 року в розмірі 12102,97 гривень. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67,68,162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року в справі №6-2951цс15. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005року №630 (із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлений ст. 19 Закону України «Про теплопостачання». Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 жовтня 2014 року по 31 листопада 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за послуги з централізованого опалення заборгованість станом на 01 листопада 2021 року складає 12102 гривень 97 копійок, сума заборгованості по платі за абонентське обслуговування за період 01.11.2021- 30.11.2021 - 7 гривень 01 копійка. (а. с. 11-12) Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. В той же час, суд приймає до уваги, що [PERSON] просив суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин. Так, відповідно до вимог ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України, якою встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Отже, до позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення заборгованості з [PERSON] , згідно зі ст. 257 ЦК України, встановлено позовну давність тривалістю у три роки. Вимогами ч.ч.4, 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Так, АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулись з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення 22 лютого 2022 року, а тому трьохрічний строк відраховується за три роки до пред`явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 22 лютого 2019 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 5569,09 гривень та плата за абонентське обслуговування за період з 01 листопада 2021 року по 30 листопада 2021 року у розмірі 7,01 гривень. Згідно із частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Так, суд зазначає, що перевіривши наданий відповідачем розрахунок суми заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних, приходить до висновку про його обґрунтованість. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по оплаті за централізоване опалення у розмірі 5569,09 гривень, сума заборгованості по платі за абонентське обслуговування у розмірі 7,01 гривень, інфляційні втрати у розмірі 364,87 гривень та 3% річних у розмірі 504,18 гривень, всього 6445,15 гривень. Враховуючи, що цивільне судочинство згідно з ч. ч.1-3 ст. 12 ЦПК України, здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, беручи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача суми боргу в межах строку позовної давності. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 гривень. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 890,68 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial