Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

Позивач через свого представника адвоката Шевченко Ю.Г. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання майнових прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 жовтня 2015 року між Відповідачем та Позивачем укладено цивільно-правові договори, посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В. 31 жовтня 2015 року за реєстровим №852 та №853 (далі-Договори). Відповідно до пункту 1.2 Договорів Відповідач зобов`язується передати у власність Позивача будь-яким, передбаченим діючим законодавством способом нерухоме майно, а позивач зобов`язується прийняти у власність нерухоме майно, а саме квартиру та кладове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] , [ADDRESS] (далі Квартира та кладове приміщення) та оплатити вартість Квартири та кладового приміщення, які згідно з пунктом 3.1 Договорів складали 562\~500, 00 грн та 56\~100, 00 грн. відповідно. Стверджує, що позивачем в повному обсязі та у визначені Договором строки виконані свої зобов`язання стосовно оплати вартості квартири та кладового приміщення. Згідно з пунктом 2.3 Договору орієнтовний строк прийняття об`єктів будівництва в експлуатацію - ІV квартал 2017 року. Відтак, як вбачається, Позивачем виконано своє зобов`язання в повному обсязі, проте у власність Відповідачем Позивачу Квартиру та кладове приміщення не передано, жодних дій, спрямованих на передачу у власність будь-яким передбаченим діючим законодавством способом позивачу Квартири та кладового приміщення, відповідачем не вжито. Так, відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області, наданої листом від 15 вересня 2022 року № 1509/3 на адвокатський запит [PERSON] від 06 вересня 2022 року № 072/22, інформація щодо прийняття в експлуатацію багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] відсутня. Замовник будівництва або його представники не зверталися до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва, саме - багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] до експлуатації. Зазначає, що будинок до цього часу не збудований, будь-які будівельні роботи не ведуться, що свідчить про відсутність зі сторони Відповідача будь-яких дій, спрямованих на належне виконання ним умов Договорів. Позивач вважає, що зазначені дії Відповідача є такими, що порушують право Позивача, визначене та гарантоване статтею 47 Конституції України відповідно до якої кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Так, у зв`язку з укладенням Договорів у Відповідача виникло майнове право на отримання коштів від Позивача, а у Позивача виникло майнове право на Квартиру та кладове приміщення, яке в подальшому призведе до оформлення права власності на вже збудовані об`єкти нерухомості Квартиру та кладове приміщення, які зараз фізично відсутні з огляду на невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договорами. Визнання за Позивачем майнового права на Квартиру та кладове приміщення дасть йому можливість чітко ідентифікувати їх, адже невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договорами по будівництву багатоквартирного будинку та передачі Квартири та кладового приміщення у власність Позивачу може тривати невизначений час, тому Позивач має зменшити ризик того, що Квартира та кладове приміщення може перейти у власність іншій особі у разі закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку, в який він інвестував свої кошти. Таким способом має бути визнання за Позивачем майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва (об`єкт інвестування) Квартиру та кладове приміщення. Відтак, оскільки Позивачем виконано умови Договорів в повному обсязі, у свою чергу Відповідачем не виконано зобов`язання щодо закінчення будівництва багатоквартирного будинку та введення його в експлуатацію, в якому наявна Квартира та кладове приміщення, які після цього мають стати власністю Позивача, наявні правові підстави визнати за Позивачем майнове право на Квартиру та кладове приміщення. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд визнати за [PERSON] \~майнові права на об`єкти будівництва квартиру [ADDRESS] ) та кладове приміщення [ADDRESS] , що знаходиться на 9 поверсі в квартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] \~). Стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6186 грн. 00 коп. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником позивача адвокатом Шевченко Ю.Г. подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, у визначений судом строк відзиву на позов чи будь-яких інших заяв не подав. У зв`язку із чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та згідно вимог статей 280, 281 ЦПК України провести заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 жовтня 2015 року між Відповідачем, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Власюк Т.М. 16.06.2015 року та зареєстрованої в Реєстрі нотаріальних дій за № 301, діяв [PERSON] та Позивачем, укладено цивільно-правові Договори, посвідчені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Ничипоренком О.В., зареєстровані в Реєстрі нотаріальних дій за № 852 та № 853. Відповідно до пункту 1.2 Договорів Відповідач в майбутньому зобов`язується передати у власність Позивача будь-яким, передбаченим діючим законодавством способом нерухоме майно, а позивач зобов`язується прийняти у власність нерухоме майно - квартиру, що знаходиться в [ADDRESS] ), [ADDRESS] ) та кладове приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] ), [ADDRESS] ) та оплатити гарантійний внесок, що не перевищує загальну вартість квартири та кладового приміщення в порядку та на умовах, визначених цими Договорами. Будівництво багатоквартирного житлового будинку здійснюється Відповідачем на підставі: Договору оренди земельної ділянки №1/06-15 від 15.06.2015 року; Договору оренди земельної ділянки №2/06-15 від 15.06.2015 року; Договору Генерального підряду №18/06-15 від 18.06.2015 року; Декларації «Про початок виконання будівельних робіт» зареєстрованої ДДАБІ у Київській області з №КС 083152730926 від 30.09.2015 року. У відповідності до п.2.1. Договорів права на Квартиру являють собою права на будівництво та отримання у власність Квартири із наступними попередніми характеристиками: найменування: Квартира, Будівельний номер: 55, Поверх: 9, Будинок:2-К, 2-З, Проектна загальна площа: 62,5, Кількість кімнат: 2, а права на приміщення являють собою права на будівництво та отримання у власність приміщення із наступними попередніми характеристиками: найменування: Кладове приміщення, Будівельний номер: 36, Поверх: 9, Будинок: 2-К, 2-З, Проектна загальна площа: 5,1. Згідно з пунктом 3.1 Договорів загальна сума (вартість) квартири на день укладення Договору складає 562\~500,00 (п`ятсот шістдесят дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок в т.ч. з ПДВ, а загальна сума (вартість) Нерухомого майна - Приміщення, на день укладення Договору складає 56 100,00 (п`ятдесят шість тисяч сто) гривень 00 копійок гривень в т.ч. з ПДВ. Згідно з пунктом 2.3 Договір орієнтовний строк прийняття об`єктів будівництва в експлуатацію - ІV квартал 2017 року. Відповідно до п. 3.3. Договорів, кошти, визначені в п 3.1. Договорів [PERSON] зобов`язана внести, як гарантійний внесок в рахунок придбання в майбутньому Квартири та Кладового приміщення на поточний рахунок [PERSON] або у готівковій формі шляхом передачі грошових коштів з обов`язковим підписанням Актів приймання-передачі грошових коштів у наступному порядку: Відповідно до п.3.3.1. Договорів, сума гарантійного внеску в рахунок придбання Квартири в розмірі 221 500 (двісті двадцять одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок та в рахунок придбання Кладового приміщення в розмірі 28\~050 (двадцять вісім тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок вноситься Позивачем до моменту підписання цих Договорів. Згідно з п 3.3.2. Договорів, сума гарантійного внеску в рахунок придбання Квартири в розмірі 59 700 (п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот) гривень 00 копійок повинна бути сплачена [PERSON] до 09.11.2015 року (включно), а сума гарантійного внеску в рахунок придбання Кладового приміщення в розмірі 28\~050 (двадцять вісім тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок повинна бути сплачена [PERSON] починаючи з 30.11.2015 року до 31.10.2016 року (включно) рівними частинами щомісячно з 20 по 30 число поточного місяця, сумами не менше ніж 2337 (дві тисячі триста тридцять сім) гривень 50 копійок. Відповідно до п.3.3.3. Договору, зареєстрованому в реєстрі за №852, сума гарантійного внеску в рахунок придбання квартири в розмірі 281\~250 (двісті вісімдесят одна тисяча двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок повинна бути сплачена [PERSON] починаючи з 30.11.2015 року до 31.10.2017 року (включно) рівними частинами щомісячно з 20 по 30 число поточного місяця, сумами не менш ніж 11\~718 (одинадцять тисяч сімсот вісімнадцять) гривень 75 копійок. Відповідно до п.3.3.3. Договору, зареєстрованому в реєстрі за №853, гарантійний внесок (вартість Приміщення), що зазначена в п.3.1. цього Договору на момент підписання Сторонами Акту приймання-передачі приміщення повинна бути сплачена Позивачем в повному обсязі. Як вбачається з Актів приймання-передачі коштів на виконання в майбутньому умов Договорів, складених в період з 06.11.2015 року по 21.10.2017 року щодо квартири, та з 31.10.2015 року щодо 29.10.2016 року щодо кладового приміщення, загальна сума коштів, переданих [PERSON] представнику Відповідача, який діяв від його імені на підставі довіреності, щодо придбання Позивачем квартири в будинку за адресою: [ADDRESS] , складає 562\~500 (п`ятсот шістдесят дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. Разом з цим, загальна сума коштів переданих [PERSON] представнику Відповідача, який діяв від його імені на підставі довіреності, щодо придбання Позивачем Кладового приміщення № 36, що знаходиться на 9 поверсі в будинку за адресою : [ADDRESS] ), складає 56 100 (п`ятдесят тисяч сто) гривень 00 копійок. Отже, Позивачем в повному обсязі та у визначені Договором строки виконано своє грошове зобов`язання. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] з 01.03.2017 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім цього [PERSON] 01.03.2017 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради Київської області, наданої листом від 15 вересня 2022 року №1509/3 на адвокатський запит [PERSON] від 06 вересня 2022 року № 072/22, відповідно до відомостей з Єдиної Державної електронної системи у сфері будівництва інформація про прийняття до експлуатації багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Замовник будівництва [PERSON] або його представники не зверталися до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю з приводу введення об`єкта будівництва до експлуатації, саме - багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Відтак, як вбачається [PERSON] виконано свої зобов`язання в повному обсязі, проте у власність [PERSON] квартиру та кладове приміщення позивачу не передано, жодних дій, спрямованих на укладення договору купівлі-продажу квартири та кладового приміщення відповідачем не вжито. Зазначені дії [PERSON] є такими, що порушують право [PERSON] , визначене та гарантоване статтею 47 Конституції України відповідно до якої кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду Так, у зв`язку з укладенням вказаних вище Договорів у [PERSON] виникло майнове право на отримання гарантійного внеску від [PERSON] , а у позивача виникло майнове право на квартиру та кладове приміщення, яке в подальшому має призвести до оформлення права власності на вже збудований об`єкт нерухомості квартиру та кладове приміщення, які зараз фізично відсутні з огляду на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами. Визнання за [PERSON] майнового права на квартиру та кладове приміщення дасть їй можливість чітко ідентифікувати їх, адже невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договорами по будівництву багатоквартирного будинку та передачі квартири та кладжового приміщення у власність позивачу може тривати невизначений час, тому позивач має зменшити ризик того, що квартира та нежитлове приміщення може перейти у власність іншій особі у разі закінчення будівництва багатоквартирного житлового будинку, в який вона інвестувала свої кошти. Таким способом має бути визнання за позивачем майнових прав на об`єкти незавершеного будівництва (об`єкт інвестування) квартиру та кладове приміщення. Відтак, оскільки [PERSON] виконано умови Договорів в повному обсязі, у свою чергу [PERSON] не виконано зобов`язання щодо закінчення будівництва багатоквартирного будинку та введення його в експлуатацію, у якому наявна квартира та кладове приміщення, які після цього мають стати власністю позивача, наявні правові підстави визнати за [PERSON] майнове право на квартиру та кладове приміщення. Згідно з частиною 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту закінчення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Таким чином, виходячи з положень цієї статті, інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (стаття 509 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також визначено необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно зі статтею 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до статті 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Згідно зі статтею 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до частини першої статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно зі статтею 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Аналізуючи вказані норми права, можна дійти висновку, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. Разом з тим не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин. Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року N 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»). У теорії цивілістики під майновими правами розуміється: 1) у широкому значенні речового права суб`єктивне цивільне право як таке, що стосується майнових цінностей і має грошову оцінку, наприклад, право власності на похідні права, зобов`язальні права (права з договорів, що укладаються з приводу передання майна у власність або користування), майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права, тощо; 2) у вузькому значенні - як суб`єктивне право, яке здатне бути самостійним об`єктом обороту; тобто у разі передання майнового права набувач отримує його як можливість претендування на майно або вчинення власних дій відносно майна. Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві: певні інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном» (пункт 98 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви у справі «Броньовські проти Польщі», заява № 31443/96; пункт 22 рішення ЄСПЛ від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», заява № 10972/05; пункт 74 рішення ЄСПЛ «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини» від 02 березня 2005 року, заяви № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути, у тому числі, «легітимні очікування» та «майнові права» (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1991 року у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії», заява N 12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84). Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі «Федоренко проти України» (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства», заява № 44277/98). В іншій справі «Н.К.М. проти Угорщини» (NKM v. Hungary, скарга № 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що «правомірні очікування» підлягають захисту як власне майно і майнові права. Верховний Суд України у постанові від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 визначив майнове право як «право очікування», яке є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому. Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 24 червня 2015 року у справі\~ №6-318цс15, від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1920цс15,від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, від 02 грудня 2015 року у справах № 6-1502цс15 та № 6-1732цс15, від 10 лютого 2016 року у справі№ 6-2124цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-290цс16, від 23 березня2016 року у справі № 6-289цс16, від 30 березня 2016 року у справах № 6-3129цс15 та № 6-265цс16, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 25 травня2016 року у справі № 6-503цс16, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16. З огляду на вказане, громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано. Стаття 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність на Україні» вказує, що майнові права - це будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі й ті, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження та користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність", інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) та/або досягається соціальний та екологічний ефект. Такими цінностями може бути рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону суб`єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності - можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності в Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України. Відповідно до ч. 5\~ст. 7 Закону України "Про інвестиційну діяльність"\~інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. У статті 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» вказано, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально - побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). У разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків учасником будівництва, ефективним способом захисту порушених прав останнього є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Відповідні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц, провадження\~№ 14-39цс19), від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц, провадження № 14-606цс18, Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 638/12414/17, провадження № 61-21546св19. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі\~\~№ 359/5719/17,\~\~провадження № 14-8 цс 21 зазначено, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийнято в експлуатацію у встановленому порядку. В іншому випадку інвестор не зможе визнати право власності на квартиру до введення будинку в експлуатацію. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою (пункти 93 - 95). З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за договором, повністю оплативши вартість об`єктів (як вкладу за договором), тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів необхідних для набуття майнових прав квартири та кладового приміщення. Із змісту договору випливає, що його предмет становить надання послуг щодо вкладання залучених коштів в будівництво житла та оформлення права власності на це майно в інтересах замовника. Невиконання відповідачем зобов`язань за договорами призвело до порушення прав позивача, саме: через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування (будівництва) в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу, у останнього відсутня можливість реєструвати право власності на ці об`єкти у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 ст. 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ч. 1 ст. 190 ЦК України вказується, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно з\~ст.\~47\~Конституції України\~кожен має\~право на\~житло.\~Держава створює\~умови,\~за яких\~кожний громадянин\~матиме змогу\~побудувати житло,\~придбати його\~у власність\~або взяти\~в оренду. Громадянам,\~які потребують\~соціального захисту,\~житло надається\~державою та\~органами місцевого\~самоврядування безоплатно\~або за\~доступну для\~них плату\~відповідно до\~закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Одним зі способів захисту порушених прав, ст. 16 ЦК України - передбачено визнання права. При цьому, станом на час розгляду справи, відповідачем не виконано умов договору, будь-яких заперечень з приводу виконання умов договору зі сторони позивача не надано, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2\~ст. 4 Закону України "Про судовий збір "\~за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно квитанції №169400489 від 20.10.2022 та квитанції № 5755-5886-1225-8723 від 10.07.2022 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6186 грн. 00 коп.. На підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним за подання позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 6186 грн. 00. На підставі ст. ст. 7, 8, 12, 81, 89, 141, 258, 259, 261, 263-265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд-

Outcome: approved