Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

У березні 2023 року до провадження Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшла зазначена заява, за якою заявник [PERSON] просив суд встановити той факт, що [PERSON] , є рідним братом, а він, [PERSON] , є рідним племінником [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявник зазначив, що [INFO] померла його рідна бабуся [PERSON] . [PERSON] мала двох синів. 29 вересня 1959 року [PERSON] , яка на той час мала дошлюбне прізвище [PERSON] , у місті Братськ-6 смт. Осинівка Іркутської області (Російська федерація) народила сина [PERSON] - його батька. [INFO] [PERSON] у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] у місті Дніпродзержинську [PERSON] народила сина [PERSON] - його рідного дядька. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 20 грудня 1993 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори С.А. Бузоверя за реєстровим № 3/4965, в рівних частках належала 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] . Право власності [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано 14 січня 1994 р. в Дніпродзержинському БТІ в реєстровій книзі за реєстровим № 7240. [PERSON] успадкував 1/8 частину вищевказаного житлового будинку після смерті матері [PERSON] на підставі її заповіту, посвідченого 20.01.2008 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Тарарець Т.К., та фактично прийняв спадщину, бо був зареєстрований та фактично проживав разом із [PERSON] у будинку [ADDRESS] на час відкриття її спадщини, але спадщину матері не оформив. [PERSON] не залишив заповіту. Він не мав спадкоємців першої черги за законом (батьків, дружини, дітей). Спадкоємцем [PERSON] за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України є його брат по матері і його батько [PERSON] , якого він притягнув до участі у справі у якості заінтересованої особи. [PERSON] у відповідності до ст.1273 ч. 1 ЦК України відмовився від спадщини на його користь, а він як спадкоємець 5-ї черги за законом вчасно подав до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 20.06.2022 року Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 69392063 (номер у нотаріуса - 594/2022) після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Главчевої Л.В. від 10.02.2023 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з ненаданням ним документів, що підтверджують його родинні стосунки із [PERSON] . На підтвердження родинних стосунків із спадкодавцем [PERSON] він надав нотаріусу свідоцтво про народження, видане 28.11.1080 р. Дніпродзержинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, з якого вбачається, що його батьком є [PERSON] ; свідоцтво про одруження, видане 10.10.1968 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, що [INFO] [PERSON] у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »; свідоцтво про народження [PERSON] , видане 04.01.1969 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, його матір`ю була [PERSON] . Але він не зміг надати нотаріусу свідоцтво про народження його батька [PERSON] , в якому зазначено, що його матір`ю була [PERSON] , оскільки це свідоцтво втрачено батьком під час евакуації з окупованої частини Херсонської області. На звернення з приводу надання відомостей щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , з інформацією про його матір начальник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське листом від 10.01.2023 р. за № 09/20.24-31 повідомила, за даними Державного Реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , відсутній, оскільки місцем народження є Російська Федерація, Іркутська область, м. Братьк-6, ст. Осинівка. Реєстр не містить відомості про акти цивільного стану, до були зареєстровані компетентними органами іноземних держав. Заявнику роз`яснено право встановлення факту родинних відносин між фізичними особами судом в порядку окремого провадження та додатково повідомлено, що відповідно до даних Державного Реєстру актів цивільного стану громадян зареєстровані: актовий запис про шлюб № 488 від 10.10.1968 р. на [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис про народження № 32 від 11.01.1969 г. на [PERSON] , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Отже, він не може одержати чи відновити в органах реєстрації актів цивільного стану документи, які посвідчують, що [PERSON] зареєстрована матір`ю його батька [PERSON] (зокрема, актовий запис про народження [PERSON] чи дублікат свідоцтва про його народження), відповідно він не може в позасудовому порядку встановити факт родинних відносин між рідними братами [PERSON] , [PERSON] , та між ним і рідним дядьком [PERSON] для оформлення спадщини. За таких обставин він змушений в судовому порядку доводити факт родинних відносин між братами [PERSON] , [PERSON] та між ним і своїм рідним дядьком [PERSON] . Ухвалою судді від 15 березня 2023 року справу було призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявник свою заяву підтримав та просив суд її задовольнити у повному обсязі. Заінтересована особа Перша Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надали заяву від представника про розгляд справи у їх відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Судом встановлено, що [INFO] померла рідна бабуся заявника [PERSON] . [PERSON] . [PERSON] мала двох синів. 29 вересня 1959 року [PERSON] , яка на той час мала дошлюбне прізвище [PERSON] , у місті Братськ-6 ст. Осинівка Іркутської області (Російська федерація) народила сина [PERSON] , який є батьком заявника. [INFO] [PERSON] у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] у місті Дніпродзержинську [PERSON] народила сина [PERSON] - рідного дядька заявника [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, виданого 20 грудня 1993 року державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори С.А. Бузоверя за реєстровим № 3/4965, в рівних частках належала 1/4 частина житлового будинку [ADDRESS] . Право власності [PERSON] , [PERSON] було зареєстровано 14 січня 1994 р. в Дніпродзержинському БТІ в реєстровій книзі за реєстровим № 7240. [PERSON] успадкував 1/8 частину вищевказаного житлового будинку після смерті матері [PERSON] на підставі її заповіту, посвідченого 20.01.2008 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Тарарець Т.К., та фактично прийняв спадщину, бо був зареєстрований та фактично проживав разом із [PERSON] у будинку [ADDRESS] на час відкриття її спадщини, але спадщину після смерті матері не оформив. [PERSON] не залишив заповіту. Він не мав спадкоємців першої черги за законом (батьків, дружини, дітей). Спадкоємцем [PERSON] за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України є його брат по матері і батько заявника по даній справі - [PERSON] , який є заінтересованою особою по даній справі. [PERSON] у відповідності до ст.1273 ч. 1 ЦК України відмовився від спадщини на користь заявника, а він як спадкоємець 5-ї черги за законом вчасно подав до Першої Кам`янської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 20.06.2022 року Першою Кам`янською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа № 69392063 (номер у нотаріуса - 594/2022) після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори Главчевої Л.В. від 10.02.2023 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з ненаданням ним документів, що підтверджують його родинні стосунки із [PERSON] . На підтвердження родинних стосунків із спадкодавцем [PERSON] заявник надав нотаріусу свідоцтво про народження, видане 28.11.1080 р. Дніпродзержинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану, з якого вбачається, що його батьком є [PERSON] ; свідоцтво про одруження, видане 10.10.1968 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, що [INFO] [PERSON] у м. Дніпродзержинську уклала шлюб з [PERSON] та змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] »; свідоцтво про народження [PERSON] , видане 04.01.1969 р. Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, з якого вбачається, його матір`ю була [PERSON] . Але він не зміг надати нотаріусу свідоцтво про народження його батька [PERSON] , в якому зазначено, що його матір`ю була [PERSON] , оскільки це свідоцтво втрачено батьком під час евакуації з окупованої частини Херсонської області. На звернення з приводу надання відомостей щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , з інформацією про його матір начальник Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське листом від 10.01.2023 р. за № 09/20.24-31 повідомила, за даними Державного Реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про народження [PERSON] , [INFO] , відсутній, оскільки місцем народження є Російська Федерація, Іркутська область, м. Братьк-6, ст. Осинівка. Реєстр не містить відомості про акти цивільного стану, до були зареєстровані компетентними органами іноземних держав. Заявнику роз`яснено право встановлення факту родинних відносин між фізичними особами судом в порядку окремого провадження та додатково повідомлено, що відповідно до даних Державного Реєстру актів цивільного стану громадян зареєстровані: актовий запис про шлюб № 488 від 10.10.1968 р. на [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис про народження № 32 від 11.01.1969 г. на [PERSON] , зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Отже, заявник фактично не може одержати чи відновити в органах реєстрації актів цивільного стану документи, які посвідчують, що [PERSON] зареєстрована матір`ю його батька [PERSON] (зокрема, актовий запис про народження [PERSON] чи дублікат свідоцтва про його народження), відповідно він не може в позасудовому порядку встановити факт родинних відносин між рідними братами [PERSON] , [PERSON] , та між ним і рідним дядьком [PERSON] для оформлення спадщини. Суд вважає, що факт родинних відносин між [PERSON] , те що він є рідним братом, а заявник [PERSON] , є рідним племінником [PERSON] , який помер [INFO] , знайшов своє підтвердження наданими до матеріалів справи доказами. Так, зазначений вище факт родинних відносин підтверджено наданими заявником доказами по справі - копією свідоцтва про народження, з якого вбачається, що його батьком є [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб, укладений 10.10.1968 р. між [PERSON] та [PERSON] із зміною прізвища дружини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; копією свідоцтва про народження [PERSON] , з якого вбачається, що його матір`ю була [PERSON] ; копіями свідоцтв про смерть [PERSON] , [PERSON] (оригінали зазначених свідоцтв знаходяться у заявника), листом начальника Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське В. Медяник від 10.01.2023 р. за № 09/20.24-31Є з інформацією про наявні актові записи; копіями сімейних фотокарток, на яких заявник зображений разом з батьком [PERSON] , дядьком [PERSON] , бабусею [PERSON] , до яких для порівняння зовнішності долучено копію паспорту [PERSON] ; двома чернетками автобіографій, написаних [PERSON] власноручно 01.02.2000 р., 22.06.2012 р., в яких він зазначає склад сім`ї - мати [PERSON] і брата [PERSON] ; листівкою із поштовим штемпелем від 06.03.2000 року, якою його батько [PERSON] поздоровляє мати із святом 8 березня, направленою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , поясненнями свідків по даній справі - [PERSON] та [PERSON] ,які в судовому засіданні підтвердили факт родинних відносин між [PERSON] , [PERSON] та померлим [PERSON] . Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства. Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне між собою. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. У ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Водночас, Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року вказує на те, що сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме: тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки; якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Надаючи оцінку доказам, суд, на підставі внутрішнього переконання, вважає їх достовірними, оскільки їх свідчення узгоджуються між собою та за взаємним зв`язком із вищевказаними письмовими доказами. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини.

Outcome: approved