Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

28 березня 2023 року до Тростянецького районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] . Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.12.2021 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн щомісячно, починаючи з 15 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення на виконавчими листами по вказаному рішенню суду здійснювалося до повноліття позивачки, тобто до [INFO] . Позивач зазначає, що після досягнення [PERSON] повноліття її батько [PERSON] не допомагає їй матеріально, нічим не коментуючи свою бездіяльність. На даний час позивачка навчається на першому курсі Навчально-наукового інституту міжнародних відносин Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, у зв`язку з чим потребує допомоги. Вказує, що відповідач є працездатною особою, не має на утриманні інших дітей та батьків похилого віку, та має дохід, оскільки наразі перебуває у Збройних Силах України та отримує гідне грошове забезпечення. Враховуючи викладене позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі частки від доходу щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23-х річного віку. Ухвалою суду від 31 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву про проведення розгляду справи без її участі в якій також вказала, що позов підтримує та наполягає на його задоволенні. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. На переконання суду, здійнити розгляд справи за відсутності позивача можливо, враховуючи, що [PERSON] скористалася своїми процесуальними правами, що повністю узгоджується з вимогами ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 17 квітня 2023 року, 28 квітня 2023 року та на 10 травня 2023 року не з`явився, з невідомих суду причин. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином і в установленому законом порядку повідомлявся, однак до суду повернувся конверт з відміткою працівника відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній" (а.с. 15-17). Про судове засідання призначене на 10.05.2023 відповідач повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23). Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано, клопотань про відкладення розгляду справи чи інших клопотаннь суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 2). З копії рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.12.2021 у справі №147/1168/21 за позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1800,00 грн щомісячно, починаючи з 15 листопада 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6-7). Відповідно до довідки №209 від 24.03.2023 виданої Навчально-науковим інститутом міжнародних відносин Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, встановлено, що [PERSON] є студенткою 1 курсу "МВ". Навчається на денному відділення, закінчує навчання 30.06.2026 (а.с. 3). Правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Тобто, главою 16 передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, при цьому в ст. 201 СК України зазначено норми (перелік статей), які застосовуються до відносин між батьками і повнолітніми дітьми. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови: - що вони можуть надавати матеріальну допомогу; - право на утримання припиняється у разі припинення навчання; - право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу. Вказана норма закону розповсюджує обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та вимагає у зв`язку з цим матеріальної допомоги. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає Стаття 200 СК України передбачає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на користь позивача на її утримання керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Законодавством закріплюється зобов`язання батьків забезпечувати дітей до повноліття, а за деяких обставин - і після досягнення 18 років. Коли батько проживає окремо від дитини, то має брати участь в утриманні шляхом надання грошової, іншої допомоги за домовленістю. Відповідач є працездатним, проживає окремо від повнолітньої доньки, доказів щодо наявності інших дітей на утриманні, а також доказів незадовільного матеріального стану чи стану здоров`я суду не надано, отже відповідач має можливість понести частину витрат на утримання дитини. Враховуючи викладене та зобов`язання обох батьків відповідно до ст. 199 СК України утримувати дитину, яка продовжує навчання і не має самостійного доходу, і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги до 23 - х років, надавши аналіз наявним у справі доказам,

Outcome: approved