Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять: визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] помер їх батько - [PERSON] . З метою оформлення спадщини, вони звернулися до Сьомої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, де й заведено спадкову справу № 205/2016. 31 березня 2018 року видано свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль GREATWALLPEGASUS (по 1/2 частині кожному з позивачів). Крім автомобіля за їхнім батьком була зареєтрована на праві власності 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Однак постановами державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори від 16 лютого 2021 року та від 16 кітня 2021 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину 1/2 частини квартири [ADDRESS] , оскільки ними не надано правовстановлюючих документів на квартиру. Крім того зазначають, що адвокат звертався з адвокатським запитом до Київського державного нотаріального архіву, в якому просив надати дублікат договору купівлі-продажу спірної квартири, проте його не отримав. З огляду на викладене, приймаючи спадщину після смерті батька, вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, однак не мають можливості отримати свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тому звернулися до суду за захистом своїх порушених прав та просять позов задовольнити в повному обсязі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 травня 2021 року вищевказану позовну заву було залишено без руху. На виконання зазначеної ухвали 29 червня 2021 року позивачем надано до суду докази сплати судового збору, а також докази на підтвердження обставин, викладених у позові. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2021 року відкрито загальне позовне провадження за вищевказаним позовом та призначено підготовче судове засідання, а також витребувано з Сьомої київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 205/2016 після смерті [PERSON] , 1961 року народження, який помер [INFO] . 10 листопада 2021 року до суду надійшли витребувані документи. Ухвалою суду від 16 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 27 жовтня 2022 року ухвалою суду клопотання представника позивача [PERSON] про повернення на стадію підготовчого судового засідання задоволено. Здійснено повернення до стадії підготовчого провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Сьома Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири. Витребувано з Київського державного нотаріального архіву міста Києва копію договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного 03 серпня 2001 року та зареєстрованого за № 5631. 17 лютого 2023 року до суду надійшов витребуваний договір купівлі-продажу. Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачів в судовому засіданні підтримав позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у заяві, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертами, які повернулися на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», про поважність причин неявки суд не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. В матеріалах справи міститься заява представника Сьомої київської державної нотаріальної контори про розгляд справи у його відсутність. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третьої особи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що позивачі є синами померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 листопада 1986 року та свідоцтвом про народження від 02 грудня 1982 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 листопада 2015 року. З інформаційної довідки Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації від 10 березня 2017 року № 8977 вбачається, що [PERSON] на праві власності належить 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03 серпня 2001 року. 22 квітня 2016 року позивачі звернулися до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] 16 лютого 2021 державним нотаріусом Конончук Т. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва [PERSON] про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру. 16 квітня 2021 державним нотаріусом Конончук Т. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва [PERSON] про право на спадщину за законом на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] , оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на зазначену квартиру. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи № 205/2016 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , судом установлено, що ним заповіту складено не було. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З копії спадкової справи після смерті [PERSON] вбачається, що заяву про прийняття спадщини після його смерті подали позивачі [PERSON] та [PERSON] . Інші спадкоємці відсутні. В той же час судом було встановлено, що батько позивачів - [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] , з 08 грудня 2000 року, який було розірвано на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2007 року, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу від 15 листопада 2007 року № 1000. Згідно з договором купівлі-продажу спірної квартири від 03 серпня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петровою С. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 5631, квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] , в інтересах якої діяла її мати [PERSON] , в рівних частках. Крім того, встановлено, що [PERSON] постійно мешкав та був зареєстрований на день смерті за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] - колишня дружина та відповідач у справі, [PERSON] - дочка дружини, що підтверджується довідкою від 16 квітня 2016 року № 1625 Житлово-експлуатаційної дільниці № 903 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». З вищевикладеного судом установлено, що 1/2 частина спірної квартири була придбана померлим [PERSON] у 2001 року, тобто за період шлюбу з відповідачем. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною першою статті 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними, яка не потребує доказування та встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує допоки не спростована. Презумпція спільності майна подружжя поширюється, у тому числі й на те майно, яке було нажите у період шлюбу, але оформлене і зареєстровано на ім`я одного з подружжя. Крім того, після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що презумпція спільності права власності подружжя на спірну квартиру позивачами не спростовувалась, рівність часток у такому праві презюмується, суд дійшов висновку, що об`єктом спадкування є не 1/2 частина квартири, а лише частка у розмірі 1/4, яка належала спадкодавцю у цій квартирі. Отже, оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] є синами спадкодавця [PERSON] , то вони мають право на спадкування за законом у першу чергу. Відповідно до частин першої-третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тож, з вищенаведеного вбачається, що позивачі прийняли спадщину на нерухоме майно, а саме по 1/8 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Як вже встановлено судом з наданої до суду копії спадкової справи № 205/2016 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , позивачі 22 квітня 2016 року звернулися до Сьомої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом винесено постанови від 16 лютого 2021 року та від 16 квітня 2021 року про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи на спірну квартиру. Таким чином, судом установлено наявність перешкод для оформлення спадкових прав позивачів у нотаріальному порядку. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач наведені позивачами обставини не спростувала, доказів наявності перешкод для визнання права власності позивачів на спадкове майно не надала. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачі є синами спадкодавця, 1/4 частка спірної квартири належить відповідачу як частка в спільному майні подружжя, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і їх часткове задоволення, та визнання права власності за кожним з позивачів на 1/8 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів сума судового збору, пропорційно задоволеної частини позовних вимог, що була сплачена позивачами при зверненні до суду з указаним позовом. Відтак, сума судового збору від задоволеної частини вимог становить по 1 575 грн на кожного позивача. З огляду на викладене,

Outcome: partial