Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 15.03.2023 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення з відповідача [PERSON] аліментів та стягувати на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Крім того просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь витрати понесені в ході розгляду справи на правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем [PERSON] у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . 06.11.2020 рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано, малолітніх дітей залишено проживати з нею. Зазначає, що згідно судового наказу від 10.07.2020, виданого Коломийським міськрайонним судом, стягуються з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вказує на те, що на сьогоднішній день відповідач взагалі не сплачує аліменти, визначені судовим наказом, а тому станом на 01.02.2023 заборгованість становить 59941,25 гривень. Оскільки відповідач взагалі не цікавиться життям дітей, добровільно допомоги на утримання не надає, не бере участі у додаткових витратах, їй важко самій повністю фінансово забезпечувати фізичний, моральний, духовний, культурний розвиток дітей, розвток їх творчих та пізнавальних здібностей, уподобань та обдарувань. Також після введення на території Україні воєнного стану у зв`язку з певними обмеженнями витрати на дітей зросли, а її матеріальний стан значно погіршився. Потреби на дітей суттєво зростають, постійно збільшуються витрати на харчування та забезпечення речами першої необхідності. На її думку стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дають йому можливість сплачувати аліменти, а тому на її думку, потрібно змінити спосіб стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та стягувати з відповідача на її користь аліменти у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування заявлених вимог посилається на норми ст. ст. 141, 180-182 СК України. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подавав, заяв та клопотань у зв`язку з розглядом справи не подавав. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 20.04.2023. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.04.2023 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону у період з 01.01.2021 по квітень 2023 року відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представник позивача подала суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань у зв?язку з судовим розглядом не подавав. Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] . За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19.08.2014 Загайпільською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Назірна, Коломийський район, Івано-Франківська область. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.05.2016 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в с. Нарізна, Коломийський район, Івано-Франківська область. Батьками дітей вказані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.11.2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 20.07.2013 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №274 розірвано. Неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матір`ю [PERSON] . Згідно судового наказу, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 10.07.2020 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів розпочато з 22.06.2020 та має проводитись до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за 2020-2023 роки по справі [PERSON] по АСВП №62732098, виданого головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) станом на 01.02.2023 заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] становить 59941, 25 гривень, тоді як щомісячно нарахована сума до сплати станом на січень 2023 року становила 3028 гривень на двох дітей. Відповідно до витягу з Бази даних інформації щодо перетинання державного кордону України, наданого Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 24.04.2023, [PERSON] востаннє виїхав за межі України 07.09.2021. ІV. Оцінка Суду. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991\~та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7\~СК України при\~вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Згідно ст. ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором\~того\~з\~батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан\~здоров`я\~та\~матеріальне\~становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність\~на\~праві\~власності,\~володіння\~та/або\~користування\~у\~платника\~аліментів майна\~та майнових\~прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на\~результати\~інтелектуальної\~діяльності,\~корпоративних\~прав; 3-2)\~доведені\~стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого\~або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 цього кодексу\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі\~зміни матеріального\~або сімейного\~стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.\~23\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~№3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище\~платника аліментів,\~дозволяє йому\~утримувати дитину,\~він може\~збільшити розмір\~аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Отже, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним, а тому у зв?язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов?язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру\~аліментів може\~мати під\~собою й\~зміну способу\~їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв?язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов?язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з вищезазначеною правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05.02.2014 №6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30.06.2020, у справі №343/945/19, провадження №61-2057св20, від 12.01.2022 у справі №545/3115/19, провадження № 61-18145св20, 23.05.2022 у справі №52/26176/18, провадження №61-16697св21, 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження №61-51сво18) від 04.07.2018 у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як зазначено вище, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Разом із цим, кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що позивач фактично ставить питання щодо збільшення розміру аліментів, які підлягають стягненню на її користь на утримання малолітніх дітей. Так станом на день звернення до суду державним виконавцем нараховувались аліменти у розмірі 3028 гривень на двох дітей, тоді як позивач ставить питання про збільшення суми стягуваних аліментів на двох дітей до 6000 гривень. З огляду на викладене, в розрізі наведених судом норм Сімейного кодексу України та практики Верховного Суду, на позивача покладається обов`язок довести, що обставини, які передували визначенню розміру аліментів змінились, матеріальний стан відповідача покращився (врахуванню підлягає і та обставина, що відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів) і він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Крім того позивач мала б довести обсягом належних доказів ту обставину, що її матеріальний стан погіршився, а витрати на дітей суттєво збільшились. Та обставина, що відповідач перебуває за межами України, про що свідчить відповідь Державної прикордонної служби України, жодним чином не є беззаперечним доказом того, що відповідач має стабільний дохід, який у свою чергу дозволяв би забезпечити заявлену потребу позивача щодо розміру можливих аліментів. Обставини, що наводить позивач, фактично є суб?єктивним ставленням (за відсутності об`єктивних даних) до матеріального стану відповідача як такого, що міг би стати передумовою для задоволення заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону, а тому на думку суду, не є істотними та достатніми для зміни способу стягнення аліментів визначеного судовим наказом Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.07.2020. Таким чином, [PERSON] не довела належними, допустимими та достатніми доказами наявності зміни матеріального становища [PERSON] , погіршення або поліпшення здоров?я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітніх дітей, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру (п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»). З урахуванням викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, тоді як витрати з оплати судового збору мають бути віднесені на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed