Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

16 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов мотивований тим, що 19 липня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. Спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення справ в сім`ї. Сторони з січня 2022 року проживають окремо, фактичні шлюбні відносини сторін припинено. Враховуючи викладене позивач просить шлюб між ними розірвати та визначити місце проживання сина [PERSON] разом із нею. Ухвалою від 21 лютого 2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та залучено до участі у справі в якості третьої особи орган опіки і піклування Хмільницької міської ради Вінницької області. Ухвалою суду від 01 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Учасники судового розгляду у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Відповідач надав до суду заяву, відповідно до якої проти розірвання шлюбу не заперечував. Представник органу опіки та піклування Хмільницької міської ради Вінницької області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 19 липня 2019 року сторони уклали шлюб (а.с. 5), від якого [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с. 6). Позивач та її син [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7, 8, 19). Позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Хмільницької міської ради і одержує допомогу при народження дитини з 01 грудня 2020 року по [INFO] (а.с. 20). Із висновку виконкому Хмільницької міської ради від 13 квітня 2023 року слідує, що виконком Хмільницької міської ради, як орган опіки та піклування дійшов до висновку про доцільність визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] від 04 квітня 2023 року слідує, що [PERSON] 6 років не проживає за місцем реєстрації по [ADDRESS] та з січня 2022 року по теперішній час знаходиться в Чехії (а.с. 71). Вказане також підтверджується довідкою Турбівської селищної ради № 378 від 04 квітня 2023 року (а.с. 72). Беручи до уваги обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам сторін, оскільки сторони тривалий час разом не проживають, мотивованого відзиву, клопотань про надання строку на примирення до суду не подавали, позиція позивача щодо бажання розірвати шлюб категорична, тому шлюб підлягає розірванню на підставі ст. ст. 104, 105, 111 СК України. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 СК України. Згідно із ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. На суспільство та органи публічної влади має бути покладений обов`язок щодо здійснення особливого піклування про дітей, які не мають сім`ї, та про дітей, які не мають достатніх засобів існування. Бажано, щоб багатодітним сім`ям надавалася державна або інша допомога на утримання дітей. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом із матір`ю, яка має можливість утримувати сина, забезпечувати його належним доглядом та сприяти його духовному та фізичному розвитку, висновок виконавчого комітету Хмільницької міської ради про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 110, 112, 113, 114, 115 СК України,

Outcome: approved