Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У січні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09 листопада 2013 року [PERSON] і за текстом іменується - позивач) уклала шлюб з [PERSON] (за текстом іменується - Відповідач), який вони зареєстрували у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2404, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у подружжя є двоє спільних дітей: - син - [PERSON] , [INFO] , - донька - [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві вказано, що на протязі останніх 4 років сімейні стосунки між подружжям поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між позивачкою та відповідачем шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. За відсутності взаєморозуміння між позивачкою та відповідачем неможливе підтримання нормальної атмосфери в сім`ї, виключається можливість побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Позивачка вказує, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, в тому числі нормальному психічному розвитку сина та доньки, формуванню в їх «картині світу» образу сім`ї, де ними здобувається перший соціальний досвід. Адже сім`я - це певний морально-психологічний клімат, що для дитини відіграє роль школи стосунків, де дитина отримує основні знання про добро та зло, про порядність, ставлення до матеріальних і духовних цінностей. Ведення між позивачкою та відповідачем спільного господарства (в тому числі зі спільним бюджетом та спільним побутом) припинено з 01 березня 2022 року. У зв`язку із викладеним позивач просить суд позовну заяву задовольнити та розірвати шлюб, строку для припинення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.01.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.04.2023 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Кравинської Юлії Вікторівни про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу. Позивач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду 19.04.2023 року представником позивача - адвокатом Кравинською Юлією Вікторівною до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивач, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Окрім того, представник позивача просить суд стягнути судові витрати у розмірі 6300,00 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що сторона позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Так, згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, що 09 листопада 2013 року між [PERSON] і укладено шлюб з [PERSON] , було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2404, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін є малолітні діти: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] ; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] . Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та інтересам їх дитини. З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Позивач у позовній заяві не виявила бажання змінити прізвища на дошлюбне після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Крім того, позивачем, також подано до суду заяву щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, зокрема на професійну правову допомогу у розмірі 6300,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу надано до суду копії наступних документів: Договору №10/01/2023 про надання правової допомоги 10.01.2023, Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги № 10/01/2023 від 10.01.2023, а саме: протоколу погодження обсягу, вартості, умов оплати послуг правничої допомоги, платіжна інструкція № @PL058745 від 18.04.2023. Так, між [PERSON] та Адвокатом Кравинською Юлією Вікторівною (адвокатська діяльність здійснюється на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №10341/10 від 08.11.2021 р., виданого на підставі рішення Ради адвокатів Київської області №94 від 05.11.2021 року) було укладено Договір про надання правової допомоги №10/01/2023 від «10».01.2023 року (надалі - Договір), згідно умов якого, КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ зобов`язується надати КЛІЄНТУ правову допомогу, обсяг та вартість якої визначається Протоколом (Протоколами) погодження, що після підписання Сторонами є невід`ємними додатками до цього Договору, та яка полягає у складанні документів, представництві та захисті інтересів Клієнта, виконанні усіх інших передбачених законодавством України дій з питання: розірвання шлюбу в судовому порядку між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (п. 1.1. Договору). Згідно п. 2.7. Договору надання Адвокатом Клієнту послуг, в тому числі етапу послуг, оформлюється підписанням Сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг. А відповідно до п. 2.8 Договору надання Адвокатом Клієнту послуг може підтверджуватися фактичним надходженням до суду документів, складених з питання п. 1.1 Договору та/або представництвом інтересів Клієнта в суді чи виконанням інших дій. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує CCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідачем не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6300,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved