Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [PERSON] зверталась до нотаріуса задля отримання консультації з приводу відчуження належного їй будинку, від якого дізналась, що у реєстрі заборон та обтяжень нерухомого майна наявний запис про арешт належного їй житлового будинку за адресою: [ADDRESS] за постановою державного виконавця. Покровський ВДВС їй повідомив листом, що стосовно позивача обліковується запис про обтяження у вигляді арешту № 7538586, накладеного на домоволодіння по [ADDRESS] на підставі постанови державного виконавця про накладення арешту на майно та заборони його відчуження АЕ [NUMBER] від 23 червня 2008 року. При цьому матеріали вказаного завершеного виконавчого провадження були знищені через сплив терміну їх зберігання. Позивач у суді отримала рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30 липня 2007 року про стягнення з неї боргу на користь ВАТ «Криворіжгаз», який був вже сплачений позивачем багато років тому. Враховуючи, що позивач має обтяження у вигляді арешту всього її нерухомого майна, то порушуються її права як власника вказаного майна, тому [PERSON] вимушена звертатися до суду з даним позовом. Таким чином просила суд зняти обтяження у вигляді арешту нерухомого майна та заборони його відчуження, що було зареєстровано 9 липня 2008 року за № 7538586 Другою Криворізькою державною нотаріальною конторою на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ [NUMBER], від 23.06.2008 р. Жовтневого ДВС Криворізького МУЮ, щодо будинку за адресою: [ADDRESS] , належного [PERSON] . Представник відповідача, Волошина Н. А. , подала суду відзив на позов [PERSON] , вказуючи, що накладення та зняття арешту на майно здійснюється органами Держаної виконавчої служби, тому АТ «Криворіжгаз» є неналежним відповідачем у справі, бо АТ «Криворіжгаз» жодних прав позивача не порушував. До того ж знищене виконавче провадження не є підставою для відмови у знятті арешту. Таким чином арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на таке майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, через що справу слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК. Отже, за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності [PERSON] на майно, на яке накладено арешт, тому заява про звільнення майна з-під арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК. На підставі переліченого просила суд у задоволенні позову [PERSON] до АТ «Криворіжгаз» про зняття арешту з майна відмовити. Ухвалою суду від 4 квітня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи. Ані позивачка, [PERSON] , ані представник позивачки, адвокат Кафтасьєва Г. В., не висловили заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представник відповідача, Волошина Н. А. , будучи повідомленою про наявність даного позову [PERSON] до АТ «Криворіжгаз», також не висловила заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Представники третьої особи, Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи повідомленими про наявність даного позову [PERSON] до АТ «Криворіжгаз», своїм правом на подання пояснень третьої особи на позов не скористались. Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суд встановив, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2007 року з [PERSON] на користь ВАТ «Криворіжгаз» було стягнуто заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 7609,84 грн. та судовий збір в сумі 51 грн. й витрати на ІТЗ в сумі 7,50 грн. За постановою державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції від 23 червня 2008 року було накладено арешт із забороною його відчуження в рамках виконавчого провадження АЕ № [NUMBER] в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-4377 на підставі рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 30 липня 2007 року про стягнення на користь ВАТ «Криворіжгаз» з [PERSON] боргу в сумі 7609,84 грн., - на нерухоме майно боржника, [PERSON] , а саме: будинок [ADDRESS] . На підставі вказаної постанови від 23 червня 2008 року за заявою начальника Жовтневого ВДВС Криворізького міського управління юстиції відомості про накладення арешту на нерухоме майно позивачки, будинок [ADDRESS] , були внесені 2-ю Криворізькою державною нотаріальною конторою 9 липня 2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстр № 7538586, що вбачається з інформації з такого реєстру 03.03.2023 року. Наявність у [PERSON] на праві власності нерухомого майна, розташованого по [ADDRESS] , підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 грудня 1996 року, який був нотаріально посвідчений, реєстр № 1895, та право власності на який було за [PERSON] зареєстровано 5 червня 1997 року Криворізьким БТІ. Натомість, відповідно до довідки від 15.03.2023 року АТ «Криворіжгаз» вбачається, що по особовому рахунку, відкритому по [ADDRESS] , у [PERSON] заборгованість станом на 1 березня 2023 року перед відповідачем відсутня. Крім того за інформацією від 3 квітня 2023 року з Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно [PERSON] . Суд також встановив, що за листом від 27.02.2023 року Покровський відділ Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати інформацію щодо виконавчого провадження АЕ № [NUMBER], в рамках якого було накладено арешт на майно позивачки, немає можливості, оскільки термін такого завершеного виконавчого провадження сплив. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ст. 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Отже, судом було встановлено, що наразі у реалізації своїх конституційних прав власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] позбавлена, оскільки відносно неї існує незнятий арешт такого нерухомого майна, накладений на забезпечення виконання її зобов`язання перед АТ «Криворіжгаз». Таким чином суд відкидає посилання представника відповідача щодо неналежності АТ «Криворіжгаз», як відповідача у даній справі. За ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Суд, натомість, вказує, що у ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких встановлені судом обставини у справі не підпадають. Отже, у такому випадку не можна вести мову про бездіяльність Покровського ВДВС у м. Кривому Розі щодо не зняття арешту з нерухоме майна [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Однак, Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовані правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа після завершення виконавчого провадження. Таким чином суд зазначає, що за відсутності відкритого виконавчого провадження відносно [PERSON] з примусового виконання рішення суду від 30 липня 2007 року про стягнення на користь відповідача боргу за спожитий природний газ, яке було завершено й строк зберігання якого сплив, то не є можливим зобов`язувати державного виконавця зняти арешт з майна [PERSON] . Отже, оскільки спір не стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то справу слід розглядати за таких обставин в позовному провадженні, внаслідок чого суд не приймає доводи представника відповідача в тій частині, що справу слід вирішувати за правилами Розділу VII ЦПК. При цьому за змістом ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у такому випадку арешт може бути знятий за рішенням суду. У цьому сенсі суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на нерухоме майно боржника, за умови відсутності у нього боргу перед стягувачем, завершення виконавчого провадження, в рамках якого було накладено такий арешт на нерухоме майно [PERSON] , є у сукупності невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Тому посилання представника відповідача про відсутність спору АТ «Криворіжгаз» щодо права власності [PERSON] на будинок [ADDRESS] самі по собі не свідчать про відсутність спору про право розпорядження позивачкою належним їй будинком. Таким чином за встановлених обставин справи, через відсутність відкритих виконавчих проваджень щодо [PERSON] з примусового виконання рішення суду від 30.07.2007 року на користь АТ «Криворіжгаз», відсутності у позивача боргу перед відповідачем, то арешт, накладений 23 червня 2008 року на належний [PERSON] будинок [ADDRESS] із забороною його відчуження в рамках виконавчого провадження АЕ № [NUMBER], підлягає скасуванню судом. Аналогічний за змістом правовий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 645/6694/15-ц.

Outcome: approved