Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

11 лютого 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Губиниська селищна рада Новомосковського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 16 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 18. Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року у справі № 183/3790/19 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 183/3787/19, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] станом на 01 лютого 2022 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 5 165,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості проведеного державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Червоноштан О.І. Позивач вказує, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів по теперішній час відповідач [PERSON] розвитком дитини не цікавиться, повністю усунувся від виховання дитини та її матеріального забезпеченням. У зв`язку з тим, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від їх виконання, позивач [PERSON] у позовній заяві просила суд: -позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 16 лютого 2022 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 04 січня 2023 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, згідно заяви просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представники третьої особи - Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує, надав висновок Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 16 вересня 2017 року Виконавчим комітетом Меліоративнівської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 18, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16 вересня 2017 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 166, складений 17 квітня 2018 року Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 квітня 2018 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2019 року у справі № 183/3790/19 шлюб між [PERSON] і [PERSON] було розірвано. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2019 року у справі № 183/3787/19, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Встановлено, що відповідач [PERSON] станом на 25 квітня 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 55 453,12 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості проведеного державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Червоноштан О.І. Заборгованість державним виконавцем нарахована за період з червня 2019 року по квітень 2023 року. За період з червня 2019 року по січень 2020 року та з лютого 2022 року по квітень 2023 року відповідачем не здійснено сплату аліментів на дитину - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її повному утриманню. Встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки [PERSON] , [INFO] , не спілкується з дитиною, не займається її вихованням, не цікавиться станом здоров`я, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Судом також було досліджено заяву відповідача [PERSON] , яку 06 січня 2022 року посвідчено приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Аляб`євою Я.С. за р.№ 81, згідно якої [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того, судом досліджено за яву відповідач [PERSON] , посвідченої 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Бакою О.В. за р.№ 3340, відповідно до якої останній надав згоду щодо усиновлення малолітньої донки [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , з присвоєнням їй прізвища « [PERSON] ». Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не спілкується з нею та не відвідує її, надав нотаріальну згоду на позбавлення його батьківських прав та усиновлення дитини з присвоєнням їй іншого прізвища. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, тобто позивачем [PERSON] , вона має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківства відносно батька дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він є хронічними алкоголіками або наркоманами. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У висновку Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 1449 від 11 липня 2022 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у зв`язку з нотаріальною його відмовою від своїх батьківських обов`язків. Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведений той факт, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, не цікавився долею дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та здоров`ям, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, повністю обірвав з нею зв`язок, відмовився від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані та підтверджені належними доказами, а тому в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , необхідно позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved