Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами позики в загальній сумі 4000 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 15 березня 2022 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 30000 гривень в борг. Вказану суму він зобов`язався повернути за три місяці, тобто до 15 червня 2022 року, про що власноруч написав дві розписки про отримання 20000 гривень та 10000 гривень. Крім того, 23 березня 2022 року відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 10000 гривень, обіцяючи також повернути ці кошти за три місяці, тобто до 23 червня 2022 року. На підтвердження цього договору відповідач також написав відповідну розписку про отримання вказаної суми грошових коштів. Не зважаючи на те, що строк повернення суми позик, передбачених розписками, закінчився, відповідач станом на час звернення до суду борг так і не повернув, на зв`язок не виходить. У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмову заяву, в якій позов підтримав повністю, просить суд розглядати справу без його участі, не заперечує щодо розгляду справи у випадку неявки відповідача, якщо він належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, як і не надав заяви про розгляд справи без його участі, відзив не подавав. Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Із наданих суду розписок, датованих 15 червня 2022 року та 23 червня 2022 року вбачається, що [PERSON] отримав в борг у [PERSON] грошові кошти в розмірі 40000 гривень і зобов`язався повернути їх за три місяці. Так, 15 червня 2023 року отримані кошти в розмірі 20000 гривень та 10000 гривень, а 23 червня 2022 року в розмірі 10000 гривень. Аналізуючи зміст вказаних розписок, суд приходить до висновку, що між сторонами склалися правовідносини з договору позики, відповідно до яких позивач передав відповідачеві грошові кошти в загальній сумі 40000 гривень, а відповідач у свою чергу зобов`язався повернути зазначені умовні одиниці до певного строку, однак не зробив цього. Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~ Зобов`язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, і повинні ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, що передбачено ст. 3 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. При цьому, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення вимоги про це. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. Наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявними у позивача оригіналами розписок, написаними [PERSON] , які підтверджують як факт отримання боржником коштів за договором позики, так і зобов`язання повернути ці кошти\~ [PERSON] до певного строку. Тому вимога про стягнення грошових коштів основного боргу в розмірі 40000 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення суд у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України вирішує питання про розподіл судових витрат і приймаючи до уваги те, що позов задоволений, вважає судовий збір стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved