Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 08.08.2015 року. Від вказаного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що їх сімейне життя погіршилося, з червня 2020 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактично припинили сімейні відносини. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] 08.03.2023\~відкрито провадження\~у справі. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена. До суду надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила суд проводити розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, згідно вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися на адресу суду. Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 08.08.2015 [PERSON] та [PERSON] вступили у шлюб (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку, [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно із ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Частинами 3, 4 ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як встановлено судом, сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, не примирилися, а тому суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення, а тому вважає за необхідне шлюб розірвати Виходячи з положень ст. ст. 110, 112 СК України, а також того, що особа має право вільно вирішувати питання щодо розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із наявної у матеріалах справи квитанції №0.0.2885971176.1 від 03.03.2023, позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду в розмірі 1073,60 грн (а.с.9). Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1073,60 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved