Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-11 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що [PERSON] батько позивача, який помер [INFO] , [PERSON] дядько позивача, який помер [INFO] та [PERSON] відповідач по справі, були рідними братами та сестрами. Зазначає, що у [PERSON] не було родичів, які б могли успадкувати його майно за першою чергою, тому він за правом представлення за своїм батьком, який помер до відкриття спадщини за [PERSON] , є спадкоємцем другої черги після смерті дядька. Вважаючи, що з урахуванням постанови КМУ від 28.02.2022 року №164, згідно якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється, але не більше як на чотири місяці, він подає відповідну заяву у встановлений законодавством строк, державним нотаріусом йому роз`яснено, що він може отримати свідоцтво про право на спадщину, тільки у разі надання згоди на це іншого спадкоємця [PERSON] , так як ним пропущено шестимісячний строк для подання такої заяви та роз`яснено про можливість в судовому порядку продовжити строк для прийняття спадщини. Щодо причин пропуску позивачем вищевказаного строку, його представник зазначила, що він не був обізнаний про те, що має право на спадкування за правом представлення і на момент смерті дядька та тривалий час після цього позивач перебував на заробітках в м. Київ. Тому просить суд визначити [PERSON] додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідачкою [PERSON] подано відзив у якому вона просила у задоволенні позову відмовити, так як на її думку, причини зазначені представником позивача не є поважними (а.с. 23-24). У поданій письмовій відповіді на відзив, представник позивача просила позов задовольнити, зазначила, що державний нотаріус не повідомила її довірителя про відкриття спадщини, і останній вважав, що він відноситься до п`ятої черги спадкоємців, і як тільки він дізнався він є спадкоємцем за майном дядька за представленням, подав заяву на прийняття спадщини. У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідачка та її представник щодо задоволення позову заперечили. Представник відповідачки зазначив, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Відповідачка зазначила, що позивач на заробітки в м. Київ не виїжджав. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.1977 року, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.08.2010 року [PERSON] помер [INFO] у віці 61 рік, актовий запис № 50 (а.с. 9). Як убачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2022 року [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис № 132 (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.1977 року, батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша ст. 1270 ЦК України). Положення статті 1272 ЦК України передбачають право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини звернутися з позовом для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту статті 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Пунктом 3 Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. За приписами ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Цивільні відносини можуть регулюватись актами Президента України у випадках, встановлених\~Конституцією України. Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України. Якщо постанова Кабінету Міністрів України суперечить положенням цього Кодексу або іншому закону, застосовуються відповідні положення цього Кодексу або іншого закону. Згідно ст. 93 Конституції України право законодавчої ініціативи у Верховній Раді України належить Президентові України, народним депутатам України та Кабінету Міністрів України. За правовим висновком викладеним у постанові КЦС ВС від 25.01.2023 року (справа №676/47/21), тлумачення вказаних норм, з урахуванням виміру ієрархії актів цивільного законодавства по вертикалі, свідчить, що: - правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України; - строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); - законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини; - пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню. У пункті 24 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові КЦС ВС від 05 грудня 2018 року у справі 717/1796/16-ц зазначено, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Проте, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємця, складні умови праці, які пов`язані із тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України, відбування покарання, з чим пов`язана неможливість прибуття для прийняття спадщини тощо. Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 76-80 вищезгаданого Кодексу визначені основні положення про докази, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи те, що Цивільний кодекс України має вищу юридичну силу ніж акти Кабінету Міністрів України, юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, на переконання суду не може бути належною підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тривале перебування позивача на заробітках в м. Київ не підтверджено належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed