Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач, на підставі ст.11, 14, 15, 16, 177, 181, 182, 190, 316, 317, 319, 321, 322, 328, 331, 376, 391 ЦК України, звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати за нею право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю переміщення якої неможливе без її знищення (знецінення), що знаходиться по [ADDRESS] (на території торгівельного майданчика біля комунального закладу "Центр культури та дозвілля" Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області), згідно даних технічного паспорта; - зобов`язати Олександрівську селищну раду Кропивницького району Кіровоградської області повторно розглянути заяву від 13.02.2023 №б/н та присвоїти поштову адресу; - судові витрати з відповідача просила не стягувати. Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 10.11.2003 року вона придбала у [PERSON] торгівельний павільйон продовольчих товарів, який розміщений в [ADDRESS] на території торгівельного майданчика біля районного будинку культури Кіровоградської області на підставі паспорту на розміщення малих архітектурних форм. Після придбання зазначеного торгівельного павільйону в різний період часу проводились роботи з метою підтримання його у належному стані. В січні 2023 року з метою реконструкції торгівельного павільйону продовольчих товарів під нежитлову будівлю перукарні нею у товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічне бюро» було замовлено проведення технічного обстеження, за результатами якого експертом встановлено, що відповідно до п.5.3.1 ДСТУ-Н БВ.1.2-18:2016, технічний стан будівельних кнструкцій в цілому класифікується як задовільний (категорія «2»), що дозволяє його подальшу надійну та безпечну експлуатацію. Реконструкція торгівельного павільйону продовольчих товарів під нежитлову будівлю перукарні технічно можлива. Також зазначеним висновком встановлено, згідно з завданням замовника проводилось обстеження будівельних конструкцій та визначення можливості реконструкції торгівельного павільйону продовольчих товарів під нежитлову будівлю перукарні. Термін «будівля» (згідго ЗУ «Про енергетичну ефективність будівель») - різновид наземної споруди, пов`язаної фундаментом із землею (грунтом), що складається з несучих та огороджувальних сполучених (несучо-огороджувальних) конструкцій, які утворюють приміщення, інженерних систем та в якій використовується енергія з метою створення належних умов проживання та/або життєдіяльності людей. Також експертом зазначено, що переміщення будівлі неможливе без її знищення (знецінення). З зазначеного висновку вона дізналася, що торгівельний павільйон набув ознак нерухомого майна, оскільки пов`язаний фундаментом із землею (грунтом), а його переміщення неможливе без його знищення (знецінення). В подальшому у січні 2023 року нею було замовлено технічний паспорт на громадський будинок. Згідно характеристики на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами конструктивні елементи будівлі складають: фуундамент - залізобетонні стовпи, стіни - метал обкладений силікатною цеглою, покрівля - шифер, перекриття - метал, підлога: плитка, лінолеум, водопровід - місцевий, вид опалення: автономне, електричне, площа основи (забудови) (м?) - 20,2 висота (м) - 2,5, об`єм (м?) - 50,5. Оскільки, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в лютому вона звернулася до Державного реєстратора Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 09.02.2023 року №66354722 відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із відсутністю адреси об`єкта нерухомого майна, що унеможливлює встановити місце його розташування. В подальшому з метою присвоєння зазначеному об`єкту нерухомого майна поштової адреси, вона звернулася до Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. Своїм листом від 23.02.2023 за №488/02.2-12 селищна рада відмовила їй у присвоєнні поштової адреси мотивуючи тим, що присвоєння поштової адреси торгівельному павільйону (тимчасовій споруді) на території торгівельного майданчика біля Комуцнального закладу «Центр культури та дозвілля» Олександрівської селищної ради по вул. Коцюбинського в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області неможливе на підставі того, що об`єкт відноситься до переліку об`єктів нерухомого майна, яким не присвоюється адреса, оскільки відповідно до п.1 ч.3 ст.26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасовим спорудам не присвоюється поштова адреса. Також з зазначеного листа вона дізналася, що Олександрівський районний будинок культури перетворено в комінальний заклад «Центр культури та дозвілля» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. Отже, як вбачається з зазначеного листа селищною радою не визнається її право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі по [ADDRESS] , що знаходиться по вул. Коцюбинського на території торгівельного майданчика біля районного будинку культури ( на даний час торгівельного майданчика біля комунального закладу «Центр культури та дозвілля» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області. Також вказала, що 27.05.2004 їй (на той час приватному підприємцю) рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області №234 було надано дозвіл на реконструкцію торгівельного павільйону по [ADDRESS] . 10.10.2006 року рішенням п`ятої сесії Олександрівської селищної ради п`ятого скликання №147 їй (на той час приватному підприємцю) було продовжено термін дії договору оренди земельної ділянки по [ADDRESS] . В подальшому, 18.04.2007 між нею та Олександрівською селищною радою Олександрівського району Кіровоградської області було укладено договір оренди землі №33, який того ж дня був зареєстрований у Олександрівському відділенні Кіровоградської філії Центру Державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №33. Зазначені обставини змусили її звернутися до суду з позовом, який вона просить задовольнити на підставі ст. 41 Конституції України, ст.15, 16, 177, 181, 182, 190, 316, 317, 319, 321, 325, 328, 376, 391, 392, 509 ЦК України, п.5 розділу І, п.п.1 п.6 розділу І, п.п.5 та п.п.6 п.1 розділу ІІ Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, п.40, п.45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків (а.с. 73-75). 20.03.2023 року на виконання ухвали суду від 10.03.2023 року позивачем подано позовну заяву (в редакції з урахуванням ухвали від 10.03.2023) та належним чином завірені копії документів (а.с.78). Ухвалою суду від 22.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 118-119). Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.127). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с.126). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи клопотання представника відповідача про те, що не заперечує проти задоволення вимог позивача, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу без участі сторін, за наслідками чого у підготовчому судовому засіданні винести рішення про задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтовані та не суперечать законодавству, яке регулює відповідні правовідносини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 10.11.2003 року купила у приватного підприємця [PERSON] , згідно Договору купівлі-продажу торговельного павільйону, зареєстрованого в реєстрі за №1633, Торгівельний павільйон продовольчих товарів, який розміщений в [ADDRESS] на території торгівельного майданчика біля районного будинку культури, Кіровоградської області, який належав [PERSON] на підставі паспорту на розміщення малих архітектурних форм, вид. 23.01.2003 року відділом містобудування та архітектури Олександрівської районної державної адміністрації. Торгівельний павільйон площею 12,0 кв.м., розміщений на земельній ділянці площею 19,97 кв.м. (а.с.10, 12, 23, 30, 32, 87, 88, 89). Рішенням виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Олександрівського району Кіровоградської області №234 від 27.05.2004 року надано дозвіл приватному підприємцю [PERSON] на реконструкцію торгівельного павільйону по [ADDRESS] в магазин, згідно технічної документації одержаної в відділі архітектури містобудування та житлово-комунального господарства ОРДА (а.с.33, 60, 90). 2005 року Відділом містобудування та архітектури Олександрівської районної державної адміністрації виготовлено Паспорт на розміщення малих архітектурних форм, а саме: на об`єкт - павільйон по торгівлі продовольчими товарами, що розташований в [ADDRESS] (на території торгівельного майданчику біля РБК) (а.с.34-45, 91-101). Рішенням п`ятої сесії Олександрівської селищної ради п`ятого скликання №147 від 10.10.2006 року продовжено приватному підприємцю [PERSON] термін дії договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 61). 18.04.2007 року між Олександрівською селищною радою та приватним підприємцем [PERSON] укладено договір оренди землі №33, а саме земельної ділянки для ведення комерційної діяльності в [ADDRESS] , площею 19,97 кв.м., який зареєстрований у Олександрівському відділенні Кіровоградської філії Центру державного земельного кадастру, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 18.04.2007 за №33 (а.с.62-68). Відповідно до Технічного висновку про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та визначення можливості реконструкції торговельного павільйону продовольчих товарів під нежитлову будівлю перукарні на території торговельного майданчика біля районного будинку культури в смт. Олександрівка, Олександрівська територіальна громада, Кропивницький район, Кіровоградська область, складеного ТОВ «Експертно-технічне бюро» 04.01.2023 року, на момент обстеження торгівельний павільйон продовольчих товарів на території торговельного майданчика біля районного будинку культури в смт. Олександрівка, Олександрівська територіальна громада, Кропивницький район, Кіровоградська область експлуатувався як перукарня. Загальний технічний стан конструкції фундаментів, зовнішніх несучих стін, перекриття та системи даху, віконних та дверних елементів, елементів підлоги, елементу покрівлі даху, інженерних мереж в цілому - задовільний (категорія 2). Деформації в конструктивних елементах будівлі, що впливали б на загальну міцність та жорткість будівлі не виявлені. В будівлі в цілому будь-яких ознак перенапруження або руйнування конструкцій, а також деформацій грунтів основ, які б виявилися в руйнуванні опірних ділянок, відхилень стін від вертикалі, викривленні горизонтальних ліній фасаду, підвищеному прогині конструкцій не виявлено. По результатам технічного обстеження торговельного павільйону продовольчих товарів на території торговельного майданчика біля районного будинку культури в смт. Олександрівка, Олександрівська територіальна громада, Кропивницький район, Кіровоградська область встановлено, що відповідно до п.5.3.1 ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016, технічний стан будівельних конструкцій в цілому класифікується як задовільний (категорія «2»), що дозволить подальшу надійну та безпечну експлуатацію. Реконструкція торговельного павільйону продовольчих товарів під нежитлову будівлю перукарні за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, на території торговельного майданчика біля родинного будинку культури, технічно можлива. Також екпертом зазначено, що переміщення будівлі неможливе без її знищення (знецінення) (а.с.13-28). 23.01.2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Експертно-технічне бюро» виготовлено Технічний паспорт на громадський будинок (нежитлова будівля перукарні за адресою: Кіровоградська область, Кропивницький район, Олександрівська територіальна громада, смт. Олександрівка (станом на 01.01.2021) [ADDRESS] (реконструкція торговельного павільйону продовольчих товарів) (а.с.46-59). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно №66354722 від 09.02.2023 відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки в поданих документах відсутня адреса об`єкта нерухомого майа, що унеможливлює встановити місце розташування об`єкта нерухомого майна (а.с.69). Листом від 23.02.2023 №488/02.2-12 Олекандрівська селищна рада повідомила позивача [PERSON] про те, що присвоєння поштової адреси торгівельному павільйону (тимчасовій споруді) на території торгівельного майданчика біля КЗ «Центр культури та дозвілля» Олександрівської селищної ради по вул. Коцюбинського в смт. Олександрівка Кропивницького району Кіровоградської області неможливе на підставі того, що об`єкт відноситься до переліку об`єктів нерухомого майна, яким не присвоюється адреса (а.с.70). Згідно звіту про оцінку, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] 16.03.2023 року, ринкова вартість нежитлової будівлі загальною площею 16,1 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , складає 50800 грн. (а.с.102-117). Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006, № 63566/00Л). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання прав а. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018. У цьому контексті необхідно зазначити, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1, 2, 4, 5 ст.319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч.1 ст.320 ЦК України , власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1, 2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.322 ЦК України , власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до ст.177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ч.1 ст.181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. З викладеного вбачається, що нерухоме майно нерозривно пов`язане із земельною ділянкою на якій воно знаходиться і переміщення такого майна неможливе без його знецінення, а відтак використання нежитлового приміщення, яке належить власнику, неможливе без відповідної земельної ділянки. При цьому право користування земельною ділянкою виникає одночасно з реєстрацією права власності на нерухомість, яка на ній знаходиться. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, яка є публічною, здійснюється відповідним органом . Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ч.2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч.1, 3, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до ст.391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Крім того, відповідно до ч.5, 16 ст.26? Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса (крім реквізиту, визначеного п.10 ч.4 цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради. Присвоєння адреси самочинно збудованим об`єктам, на які визнано право власності за рішенням суду, та об`єктам, визначеним пунктом 9 розділу V "Прикінцеві положення" цього Закону, здійснюється відповідно до частин четвертої, п`ятої, сьомої - десятої статті 26-5 цього Закону після прийняття в експлуатацію таких об`єктів. Отже, судом встановлено, що торгівельний павільйон продовольчих товарів за адресою: [ADDRESS] на території торгівельного майданчика біля районного будинку культури Кіровоградської області (на даний час - КЗ «Центр культури та дозвілля» Олександрівської селищної ради), який реконструйовано позивачкою, є об`єктом самочинного будівництва. Технічний стан самочинно збудованої позивачкою вищевказаної нежитлової будівлі за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій в цілому класифікується як задовільний (категорія «2»), що дозволяє її подальшу надійну та безпечну експлуатацію. Також, переміщення будівлі неможливе без її знищення (знецінення). Крім того, суд звертає увагу на те, що права та інтереси інших осіб не порушуються, відповідачем - селищною радою, визнано позов у повному обсязі, тобто як власником земельної ділянки не заперечується визнання права власності на вказане майно. На теперішній час, за вказаних обставин єдиним способом захисту особистих майнових прав для позивача є спосіб визнання права власності на нерухоме майно. Водночас відмова у задоволенні позову, за наявності встановлених судом обставин, була б непропорційним втручанням у право особи на мирне володіння майном. Також, для державної реєстрації самочинно збудованого об`єкту необхідно присвоїти адресу. Враховуючи встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності та беручи до уваги те, що позивачка захистити своє порушене право в інший спосіб, крім як звернутися до суду з даним позовом, не може, відповідач не заперечує проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Судові витрати, за клопотанням позивачки, віднести за її рахунок.

Outcome: approved