Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх дітей, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Вказувала, що вони з позивачем не дійшли згоди щодо розміру аліментів на дітей. Зазначала, що відповідач працездатний не має на утриманні батьків похилого віку чи інших дітей. Представник відповідача адвокат Мяготіна О.Д. надала відзив на позовну заяву, в якому просила суд встановити розмір аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, посилаючись на те, що відповідач утримує своїх неповнолітніх дітей та не відмовляється від їх утримання, однак у зв`язку із тим, що він є військовослужбовцем, приймає участь у бойових діях проти військ рф, отримав поранення та має пройти довге та дороговартісне лікування, тому просить суд стягувати з нього аліменти у вищезазначеному розмірі. Представник позивача адвокат Петренко А.С. надала відповідь на відзив, в якому підтримала заявлені в позові вимоги. Вказала, що обставини на які посилається відповідач у відзиві, не обгрунтовані, тому вважає, що позивач може сплачувати аліменти в розмірі які просить позивач. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували посилаючись на обставини викладені у відзиві. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 21 червня 2022 року (справа № 527/586/22) на підтвердження чого надана копія рішення суду (а.с. 15). Згідно наданих копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які, як зазначено у позові, проживають з позивачем (а.с. 10, 11). [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних силах України, що підтверджується копією посвідчення офіцера серії [NUMBER] , виданим 29 вересня 2020 року. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 та ст. 183 СК України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Статтею 182\~СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~«Про практику\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, працює, інших осіб на утриманні не має. Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дітей, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень ст. 84\~Сімейного кодексу\~України є підстава для стягнення аліментів. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, який не є інвалідом чи пенсіонером, на даний час проходить військову службу, відсутність відомостей про доходи станом на день розгляду справи та про наявність у нього інших осіб, на яких він сплачує аліменти, що свідчить про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, матеріальне становище позивача та дітей, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає неможливим. При винесені рішення, суд враховує рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, а також виходячи з положень ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991, яка визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а також, те що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст.141\~ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави.

Outcome: approved