Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

31 березня 2023 року до суду надійшла позовна заява[PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 15.06.2019 року в Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 269) між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Претензій щодо визначення місця проживання дитини та участі в її вихованні сторони не мають. Шлюбні відносини між сторонами припинено. Позивач та відповідач не проживають разом один рік. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги, різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї. Тому позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.06.2019 року в Олександрівському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом № 269. Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.18-19). Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача - адвокат Мельник О.С. подав клопотання про розгляд справи без їх участі та прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від відповідача [PERSON] надійшла телефонограма про розгляд справи в його відсутність, позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що 15 червня 2019 року Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що було зроблено актовий запис № 269 (а.с.9). Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8-зворот). Спір про місце проживання дитини та спосіб участі в її вихованні відсутній. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки рік тому та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, що становить 1073,60 гривень.

Outcome: approved