Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , встановити факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON] , який помер [INFO] та визнати за нею право на спадщину за законом після смерті брата мотивуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , який до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці відсутні, оскільки у померлого брата не було дітей, тому усі витрати на поховання брата позивач взяла на себе. За життя брат заповіту не залишив. Тривалий час позивач була впевнена, що після смерті брата не залишилось спадщини, але в кінці минулого року їй стало відомо, що в Курівсівській сільській ради рахуються як не витребувані декілька земельних ділянок (земельних паїв), в тому числі і померлого брата [PERSON] . Після чого, [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса, якою була заведена спадкова справа № 175Б/2022 щодо майна померлого [PERSON] , але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до відповіді Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.10.2022 року на адвокатський запит [PERSON] отримав сертифікат серії ОД № 0254588 на право на земельну частку (пай) площею 6,28 умовних кадастрових гектарів КПСП "Новомиколаївське", який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 26.08.1997 року за № 5158, а земельні ділянки за братом не зареєстровані, тобто Державний акт про право власності на земельну ділянку братом за життя не отримувався. У відповіді Держгеокадастру прізвище брата зазначене як " [PERSON] ", що свідчить про його помилкове зазначення в сертифікаті серії ОД № 0254588 на право на земельну частку (пай) площею 6,28 умовних кадастрових гектарів КПСП "Новомиколаївське", який зареєстрований в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 26.08.1997 року за №5158, Оскільки в свідоцтві про смерть брата прізвище зазначене саме як " [PERSON] ". Просить врахувати, що нею пропущений строк прийняття спадщини через не знання про наявність спадкового майна, що стало причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що вважає поважною причиною та просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті баби. Відповідач по справі Курісовська сільська рада Березівського району Одеської області надала до суду заяву про розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] без участі сільської ради, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа Суворовська державна нотаріальна контора у місті Одесі надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка, встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Южненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного територіального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Заявниця [PERSON] , є рідною сестрою померлого [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження позивачки та її брата, копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачки у їх сукупності/ Відповідно до інформації головного управління Держгеокадастру у Одеській області від 03.10.2022 року встановлено, що за інформацією сектору №2 відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держегокадастру в Одеській області згідно Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) від 26.08.1997 року за №5158 за [PERSON] значиться запис щодо отримання сертифікату на право на земельну частку(пай) площею 6,28 умовних кадастрових гектарів КПСП «Новомиколаївське» серії ОД №0254588. При цьому згідно з наявних у структурних підрозділах Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Книг реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, станом на 31.12.2012 земельні ділянки за гр. [PERSON] на території Одеської області не зареєстровані. Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 березня 2022 року [PERSON] помер [INFO] . Згідно до довідки №497 від 06.07.2022 року Курісовської сільської ради Березівського району Одеської області на момент смерті [PERSON] , 1950 р.н., (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 17.03.2022 року), був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та на день його смерті інших зареєстрованих осіб не було. 02 липня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину, їх було відмовлено у зав`язку із пропуском нею шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також у зв`язку із відсутністю у [PERSON] , правовстановлюючих документів на спадкове майно. На виконання ухвали суду про витребування доказів Головним управлінням Держгеокадастру у Одеській області надано до суду копію держаного акту на право колективної власності на землю КПСП «Новомиколаївське» із списком членів. При дослідженого долученого списку членів КПСП «Новомиколаївське» встановлено наявність в ньому під №423 [PERSON] (с.Капітанівка). Розпорядженням Комінтернівської державної адміністрації Одеської області за №442 від 14.05.1997 року затверджено розмір земельної частки (паю) в розмірі 6,28 умовних кадастрових гектарів по КПСП «Новомиколаївське» на території Новомиколаївської сільської ради. Допитана судом у якості свідка [PERSON] у судовому засіданні підтвердила що її дядько [PERSON] працював у КПСП «Новомиколаївське». Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст.89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з наданим роз`ясненням у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді цих справ, в тому числі факту належності правовстановлюючого документа особі, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові, суд зобов`язаний запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить саме йому, і що організація (установа), яка видала цей документ, не має можливості внести в нього виправлення. Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведений факт того, що сертифікат серії ОД № 0254588, який було видано на підставі рішення Комінтернівської райдержадміністрації № 442 від 14.05.1997 року, на ім`я [PERSON] на право на земельну частку (пай) площею 6,28 га, яка знаходиться за адресою: КПСП Новомиколаївське, с. Новомиколаївка, Комінтернівського району Одеської області, належав [PERSON] . Щодо надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини та набуття позивачем спадкових прав на належне спадкодавцю право на земельну частку (пай), суд встановив наступне. Згідно з частиною третьою статті 3\~ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до п.4, 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.02.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до [INFO] , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР ). Відповідно до п.3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року N 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», яка була чинна на час відкриття спадщини, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Згідно ст. 550 ЦК Української РСР строк для прийняття спадщини, встановлений ст.. 549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причину пропуску строку поважними. У постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі № 6-496цс17 (яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом при застосуванні норм права) висловлено правову позицію стосовно того, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У позовній заяві позивач [PERSON] , зазначає, що їй не було відомо про існування спадкової земельної ділянки, будь якої іншої власності у померлого не було, а отже не було і необхідності документально приймати спадщину. Про існування невитребуваної братом земельної ділянки позивач дізналась лише в 2022 року після чого одразу звернулась із заявою про прийняття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач у встановлений строк до нотаріуса з питанням прийняття спадщини не звернувся, оскільки не була обізнана про спадщину, про існування спадкової земельної ділянки їй не повідомлялось, а отже причини можуть бути визнані судом поважними. Як визначено ч.2 ст.548 ЦК Української РСР - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі(на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, що була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку(пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Відповідно до частин першої та другої\~статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК України, тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. За загальним правилом до складу спадщини входять всі права спадкодавця, що не припинились у зв`язку із смертю. Сертифікат на земельну частку не посвідчує права власності на конкретну земельну ділянку а лише підтверджує право отримання земельної ділянки у визначеному розмірі при виході з підприємства. Єдиним документом, що підтверджує право власності на земельну ділянку, є державний акт про право власності на землю. Матеріалами справи встановлено факт отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) спадкодавцем [PERSON] , а отже таке право підлягає спадкуванню на загальних підставах . Відсутність правовстановлюючого документа у спадкоємця не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки саме цей факт і привів заявника до суду. Більш того реалізація спадкового права спадкоємця шляхом нотаріального оформлення при таких обставинах неможлива. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивачі мають можливість захисту свого права та законного інтересу. Отже позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права на земельну частку(пай) підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved