Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в розмірі 41307,83 грн. та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.02.2021 року сталася ДТП за участю водія [PERSON] , у зазначеній відповідача визнано винним рішенням суду. Позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 41037,83 грн, а відтак просить стягнути вказану суму. Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позову, вказавши про те, що її автомобіль на дату ДТП був застрахований у страховій компанії ПрАТ СК "ПЗУ Україна", яка взяла на себе зобов`язання відшкодувати потерпілій стороні збитки, що завдані внаслідок дорожньо - транспортної пригоди. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК Українисуд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 01.10.2020 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ТОВ «Інфокс» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 340.1559009.911, предметом якого є страхування транспортних засобів, зокрема Volkswagen Transporter, номерний знак [NUMBER] . Вказаний застрахований транспортний засіб передано в оренду ТОВ «Компанія «Стрім». Згідно договору оренди транспортних засобів від 01.09.2020 року, укладеного між ТОВ «Інфокс» та ТОВ «Компанія «Стрім». 08.02.2021 року на а/д Київ - Харків - Довжанський (145 км) відбулася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Transporter, номерний знак [NUMBER] , та автомобіля Peugeot 207, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.03.2021 року справа № 544/224/21 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП. Відповідно до акту огляду транспортного засобу від 09.02.2021 року та 17.02.2021 року, рахунку № [NUMBER] від 18.02.2021 року вартість відновлювального ремонту вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 118133,46 грн. ПрАТ "СК "Альфа Страхування" складено страховий акт № 0239.206.21.03 на суму 94506,77 грн., згідно якого здійснено виплату на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням № 10268 від 10.03.2021 року. Також, на підставі страхового акту № 0239.206.21.03-1 здійснено доплату на користь страхувальника у розмірі 23626,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 38248 від 10.09.2021 року. Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано водія автомобіля Peugeot 207, номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , а її цивільно - правова відповідальність застрахована згідно поліса ЕР201396256 в ПрАТ "ПЗУ Україна" позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Згідно поліса ЕР201396256 ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 грн., натомість ПрАТ "ПЗУ Україна" виплатило позивачу лише 76825,63 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача, а тому останній звернувся з даним позовом до [PERSON] . За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. У даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду. З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань: деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП). При цьому слід відрізняти поняття зобов`язання, як правовідношення (договірне або позадоговірне), від обов`язків, які мають сторони такого зобов`язання. Згідно пункту 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. На підтвердження наведеної правової позиції свідчить те, що стаття 27 Закону України "Про страхування" та стаття 993 ЦК України передбачає перехід права вимоги до страховика, де перехід фактично означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика. Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією. При цьому помилковим є ототожнення права вимоги, визначене статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 ЦК України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес. На відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Зважаючи на зміст наведених норм ЦК України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою. В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні. Так, суброгація регулюється статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України, а регрес - статтею 1191 ЦК України. При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика. Наведених висновків дійшла Велика Палата у постанові від 04.07.2018 у справі № 910/2603/17. Водночас, у даній справі, право суброгації щодо недоплачених коштів у розмірі 41307,83 грн. не виникло, оскільки ПрАТ СК "ПЗУ Україна" виплатило не всю суму заявлену ПрАТ "СК "Альфа страхування" за складеними страховими актами на суму 118133,46 грн., яку було сплачено на підставі заяви страхувальника, що підтверджується платіжними дорученнями. З яких підстав здійснено виплату не у повному розмірі, матеріали справи даних не містять, при тому, що за договором страхування ліміт суми страхового відшкодування складає 130 000 грн. Будь-які розрахунки ПрАТ СК "ПЗУ Україна" з яких можна було б дійти висновків про підстави зменшення виплати у матеріалах справи відсутні. За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ "СК "Альфа страхування". У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed