Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Смаль В.В. звернувся до Золочівського районного суду Харківської області з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її неповнолітньої дочки [PERSON] , та призначення її опікуном останньої. В обґрунтування позову вказує, що відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , а остання, в свою чергу онукою самої позивачки [PERSON] , яка постійно проживає разом з нею та її цивільним чоловіком [PERSON] і знаходиться на їхньому повному утриманні. Вони повністю піклуються про неповнолітню онуку [PERSON] , забезпечують її всім необхідним, водять в дошкільний заклад за місцем їх проживання. При цьому, відповідачка по справі, як мати неповнолітньої [PERSON] , проживає окремо, веде антисоціальний образ життя, не цікавиться та не піклується про доньку, не утримує її. В той же час, житлово-побутові умови позивачки [PERSON] дозволяють призначити останню опікуном онуки [PERSON] . Вказані обставини і слугували підставою для звернення з вказаним позовом до суду. Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду В. Князєва від 14.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області. 15.09.2022 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи, головуючим суддею визначено суддю Пашнєва В.Г. 23.09.2022 суддею Пашнєвим В.Г. вказану справу прийнято до свого провадження та розгляд справи призначено до підготовчого судового засідання, яке неодноразово відкладалося. 20.01.2023 розпорядженням керівника апарату Диканського районного суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи у зв`язку з достроковим припиненням відрядження та своїх трудових відносин з Диканським районним судом суддею Пашнєвим В.Г. 20.01.2023 згідно з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Петренко Л.Є. 23.01.2023 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області справу прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого засідання. 20.03.2023 ухвалою Диканського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Смаль В.В. в судове засідання не з`явились, однак, останнім подано до суду клопотання про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутність. Відповідачка [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`являлась. При цьому, остання про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Як вбачається з поштових повідомлень, які знаходяться у матеріалах справи остання належним чином була повідомлено про проведення підготовчих засідань призначених на 20.02.2023 та 20.03.2023. При цьому, відповідачка [PERSON] також належним чином була повідомленою про дату та час судового розгляду, призначеного на 10.04.2023, що вбачається з відповідного поштового повідомлення. Разом з тим, поштовий конверт з судовою повісткою на 04.05.2023 повернутий до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про розгляд справи [PERSON] повідомлена згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений йому строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала. Служба у справах дітей, сімей та молоді Золочівської селищної ради Богодухівського району , в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних, подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника служби. Заперечення проти задоволення позову не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Сама ж відповідачка [PERSON] являється дочкою [PERSON] , що вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с 8). Відповідно до акта обстеження від 11.01.2022 комісією у складі представників Золочівської селищної ради, встановлено, що неповнолітня [PERSON] , проживає разом з позивачкою [PERSON] , яка є її бабусею, по [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстрована також і відповідачка, однак у цьому будинковолодінні не проживає, дитині належної уваги не приділяє. Сам будинок має всі зручності для комфортного проживання. Неповнолітня [PERSON] є вихованкою Феськівського закладу дошкільної освіти, до якого дитину приводять та забирають бабуся [PERSON] - позивачка по справі та дідусь [PERSON] (а.с. 10). Саме позивач [PERSON] брала активну участь у вихованні онуки, постійно відвідувала заклад дошкільної освіти та приймала участь у святкових заходах. Також позивачка [PERSON] піклується про здоров`я своєї неповнолітньої онуки [PERSON] , що підтверджується відповідною довідкою з КНП «Центр первинної медичної допомоги Золочівської селищної ради» (а.с. 11). В січні 2022 року відповідачка [PERSON] пішла з постійного місця проживання до співмешканця та залишила свою малолітню доньку [PERSON] (а.с.35). 17.01.2022 на підставі заяви [PERSON] винесено Наказ служби у справах дітей Золочівської селищної ради Богодухівського району Харківської області про тимчасове влаштування неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування, до родини рідної баби [PERSON] .. З вказаного часу позивачка займається утриманням малолітньої онуки [PERSON] , а [PERSON] , ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків. 02.03.2023 затверджено висновок органу опіку і піклування Золочівської селищної ради про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] та призначення [PERSON] - позивачки по справі, опікуном останньої. (а.с.35-36). Відповідно до складеного висновку органу опіки та піклування Золочівської селищної ради, вказаний орган вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] (а.с.35-36) Вказане підтверджує те, що мати неповнолітньої дитини [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських (материнських) обов`язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, не бере участі у її навчанні, вихованні, не забезпечує матеріально, не цікавиться здоров`ям дитини, що негативно впливає на фізичний та моральний розвиток такої. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Статтями 150, 151 СК України передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, обов`язок забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання займатися вихованням та утриманням своєї неповнолітньої дитини. У зв`язку з бездіяльністю, а саме небажанням матері брати участь у вихованні та забезпечені матеріального благополуччя дитини, створились умови, які шкодять її інтересам. Таким чином, відповідач самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , остання в січня 2022 року поїхала на постійне місце проживання до свого співмешканця в м. Дергачі після чого не цікавиться життям своєї неповнолітньої доньки [PERSON] . З того часу, вихованням дитини займається бабуся [PERSON] . Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батькі, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Приймаючи рішення про позбавлення відповідачки батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачкою батьківськими (материнськими) обов`язками, та враховує всі докази в сукупності. Разом з тим, суд враховує також і ту обставину, що відповідачка [PERSON] незважаючи навіть на введений військовий стан по всій території України, а також те, що населений пункт де проживає її неповнолітня дочка та мати знаходиться в зоні активних бойових дій не цікавилась долею дитини, не піклувалась про неї. Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] стосовно неповнолітньої дочки [PERSON] , оскільки матеріалами справи у повній мірі підтверджено факт того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, не піклується про неї, не проявляє до дочки щонайменшої материнської турботи, зацікавленості у її долі, навіть у військовий стан, що свідчить про те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських (материнських) обов`язків та свідомо не бажає їх виконувати. Вирішуючи вимоги в частині встановлення опіки та призначення опікуна суд виходить з такого. У відповідності до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як встановлено судом [PERSON] самоусунулася від виховання своєї неповнолітньої дочки та виконанням своїх обов`язків. З огляду на це та інші обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що вимоги в частині призначення опікуном неповнолітньої [PERSON] , [INFO] - позивачку по справі [PERSON] , [INFO] , яка є рідною бабусею останньої, доведені, обґрунтовані, підтверджені належними доказами не суперечать висновку органу опіки та піклування, а тому також підлягають задоволенню.

Outcome: approved