Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] (далі позивач), в інтересах якого діє представник адвокат Цебрик Любомир Васильович (далі представник позивача) звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (далі відповідач-1), [PERSON] (далі відповідач-2) про стягнення страхового відшкодування та майнової шкоди. Позовні вимоги мотивовано тим, що 08.06.2021 [PERSON] керуючи автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , вчинив ДТП в с. Заріччя, Хустського району, у результаті якої автомобіль позивача BMW 520D д.н.з. [NUMBER] було пошкоджено. Вказана обставина підтверджується постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.07.2021 у справі № 301/1429/21, яка набула законної сили 16.07.2021. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант». 29.06.2021 на замовлення позивача судовий експерт Мигович І.Ю.\~склав висновок №22/2021 автотоварознавчого дослідження, згідно якого ринкова вартість автомобіля BMW 520D д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження становить 282 280,00 грн, вартість відновлювального ремонту 356 642,99 грн. 02.07.2021 позивач надіслав відповідачу-1 повідомлення про ДТП від потерпілого та заяву про страхове відшкодування. 09.07.2021 на замовлення позивача судовий експерт Мигович І.Ю.\~склав висновок №23/2021 автотоварознавчого дослідження, згідно якого утилізаційна вартість автомобіля BMW 520D д.н.з. [NUMBER] 125\~130 грн. Зменшивши розмір позовних вимог позивач остаточно просив стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 32 880,71 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 27 150,00 грн майнової шкоди та 6000,00 грн витрат на підготовку експертних висновків. Ухвалою судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 27.08.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» у відзиві на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 02.07.2021 позивач подав до товариства повідомлення про ДТП. 06.07.2021 було здійснено огляд пошкодженого автомобіля, про що складено відповідний протокол огляду ТЗ. Товариство визначило розмір страхового відшкодування на підставі аварійних сертифікатів, виконаних аварійним комісаром [PERSON] , згідно яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 615\~355,40 грн, ринкова вартість до пошкодження 233 108,85 грн, вартість транспортного засобу після пошкодження 135 989,56 грн. Оскільки витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, тому, з урахуванням статті 30 Закону, позивачу повинна бути відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а саме 233\~108,86 (ринкова вартість ТЗ до ДТП) 135\~989,56 грн (ринкова вартість ТЗ після ДТП) 2 000 грн (франшиза) = 95\~119,29 грн. 16.09.2021 позивачу було сплачено вказану суму страхового відшкодування. Вважає, що надані позивачем висновки експерта є неналежними та недостатніми доказами та не спростовують висновки, що містяться в аварійних сертифікатах щодо розміру завданої йому шкоди. Зазначає, що лише експертиза, проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами, може бути доказом у справі, суттю якої є незгода з розміром страхового відшкодування, який було визначено на підставі аварійних сертифікатів. 06.10.2021 представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог. У відповіді на відзив позивач заперечив, що відповідач-1 протягом 10 робочих днів направив свого представника для огляду авто. Огляд автомобіля було здійснено без повідомлення позивача, який відповідно не відмовлявся від підпису протоколу огляду. Також заперечує, що аварійний комісар [PERSON] мав право проводити оцінку автомобіля позивача. Вказує, що позивач не міг спростувати висновками експерта від 29.06.2021 та 09.07.2021 висновки, що містяться в аварійних сертифікатах від 05.08.2021 та 25.08.2021, оскільки останніх на ті дати ще не було і позивач про них не знав, як і не міг знати про огляд сторонньою особою свого автомобіля. Відповідач-1 своїми аварійними сертифікатами не спростував висновки експерта [PERSON] . Зазначив, що позивачем було надано два висновки експерта складені 29.06.2021 та 09.07.2021, при цьому ТДВ\~СК\~«Альфа-Гарант» надало страхові сертифікати від 05.08.2021 та 25.08.2021, в яких вартість автомобіля до та після ДТП суттєво відрізняється і це впливає на розмір страхового відшкодування, у страхових сертифікатах вартість авто до ДТП занижена, а вартість авто після ДТП завищена. У результаті цього ТДВ\~СК\~«Альфа-Гарант» занизила розмір страхового відшкодування. А тому просив призначити комісійну судову авто-товарознавчу експертизу на вирішення якої поставити питання щодо вартості авто до та після ДТП. 05.11.2021 представником позивача подано звіт №142/21 від 30.10.2021 про аналіз аварійних сертифікатів\~№85-D/90/6 від 05.08.2021 та №65-R/93/2 від 25.08.2021. У поясненнях від 30.11.2021 представник відповідача-1 вважає вказаний звіт неналежним доказом. Ухвалою суду від 23.11.2021 прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог, підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 13.01.2022 позивач [PERSON] та його представник [PERSON] просили зменшені позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, заяві про зменшення позовних вимог та відповіді на відзив. Також у судовому засіданні 26.04.2023 представник позивача просив з урахуванням висновку експерта від 17.03.2023 стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 32 880,71 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 24 400,00 грн майнової шкоди. А також стягнути з відповідачів судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. У судовому засіданні 13.01.2022 [PERSON] не заперечив проти задоволення позову. Представник ТДВ\~СК\~«Альфа-Гарант» у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки до суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до приписів ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2021 о 11:30 год. в с. Заріччя, вул. Шевченка, [PERSON] керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з прилеглої території не надав переваги в русі транспортному засобу BMW 520 D, д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі, під керуванням [PERSON] , та допустив зіткнення з ним, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.07.2021 у справі № 301/1429/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 гривень ( а.с. 12-14 т.1). Право власності позивача на автомобіль BMW 520 D, д.н.з. [NUMBER] , підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу номер [NUMBER] (а.с. 30-31 т.1). Також з матеріалів справи вбачається, що 26.09.2020 між страхувальником [PERSON] та страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» було укладено Договір (поліс) страхового обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/7465499, забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, д.н.з. [NUMBER] . Передбачений полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 130\~000,00 грн, франшиза 2\~000,00 грн (а.с. 16 т.1). Згідно висновків експерта [PERSON] №22/2021 від 29.06.2021 та №23/2021 від 09.07.2021, які виготовлені на замовлення позивача, ринкова вартість автомобіля BMW 520D д.н.з. [NUMBER] на момент пошкодження становить 282 280,00 грн, вартість відновлювального ремонту 356 642,99 грн, утилізаційна вартість автомобіля BMW 520D д.н.з. [NUMBER] 125\~130 грн (а.с. 45-53, 80-89 т.1). За проведені дослідження позивач сплатив експерту по 3 000 грн за кожне, що підтверджується квитанціями №12/21 від 26.06.2021 та №13/2021 від 12.07.2021 (а.с. 79, 118). 02.07.2021 позивач надіслав відповідачу-1 повідомлення про ДТП від потерпілого та заяву про страхове відшкодування (а.с. 18-19, 20 т.1). Згідно протоколу огляду транспортного засобу 06.07.2021 проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, під час якого було встановлено відомості про транспортний засіб, технічний стан, перелік та опис пошкоджень, які були отриманні внаслідок ДТП. Огляд проводив\~Янічко. В протоколі зазначено, що [PERSON] від підпису відмовився (а.с. 180-182 т.1). Відповідно до аварійних сертифікатів\~№85-D/90/6 від 05.08.2021 та №65-R/93/2 від 25.08.2021, складених спеціалістом (аварійним комісаром) Скребцовим С.О., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу BMW 520 д.н. [NUMBER] складає 615\~355,40 грн, ринкова вартість до пошкодження 233 108,85 грн (а.с. 170 т. 1), вартість транспортного засобу після пошкодження 135 989,56 грн (а.с. 179 т. 1). Із Платіжного доручення від 16.09.2021 № 20549 вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 95\~119,29 грн (а.с. 185 т.1). Відповідно до Висновку експерта № СЕ-19/107-23/403-АВ від 17.03.2023 за результатами проведеної комісійної судової авто-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 301/2289/21, виготовленого на виконання ухвали суду від 13.01.2022, ринкова вартість належного позивачу автомобіля BMW 520D» д.н.з. [NUMBER] до ДТП становила 279\~530,00 грн, вартість після ДТП експерту встановити не надалось можливим (а.с.236-247 т.2). У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 30.1. статті 30 ЗУ\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб\~позивача BMW 520D» д.н.з. [NUMBER] в розумінні ст. 30 Закону є фізично знищеним. Відповідно до п. 30.2 статті 30 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи, що ринкова вартість, належного позивачу автомобіля до ДТП складала 279\~530 грн, згідно висновку експерта від 17.03.2023, а вартість утилізації автомобіля BMW 520D д.н.з. [NUMBER] становить 125\~130 грн, згідно висновку експерта Миговича І.Ю. №23/2021 від 09.07.2021, то позивачу належить до відшкодування 154\~400 грн. Відповідачем-1 сплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 95\~119,29 грн, то з урахуванням ліміту відповідальності страховика 130\~000 грн, за вирахуванням 2\~000 грн франшизи з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню 32\~880,71 грн, а з відповідача-2 24\~400 грн. Також з відповідача-2 підлягають стягненню 6 000 грн витрат на підготовку експертних висновків, оскільки такі ним під час розгляду справи визнавались, про що свідчить, зокрема і текст підписаної ним мирової угоди. Визначаючи такий розмір шкоди до стягнення з відповідачів на користь позивача, суд виходить із висновку експерта, призначеного за ухвалою суду, заперечень щодо якого відповідачі не подавали, а також із висновку експерта [PERSON] , проведеного суб`єктом оціночної діяльності, який має сертифікат №587/18, виданий Фондом Державного майна України від 27.07.2018. У вказаному висновку зазначено, що експерт Мигович І.Ю. обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що узгоджується з вимогою ч.5 ст.106 ЦПК України. Разом з тим, аварійні сертифікати\~№85-D/90/6 від 05.08.2021 та №65-R/93/2 від 25.08.2021, складені спеціалістом (аварійним комісаром) Скребцовим С.О., не містить відомостей про ознайомлення оцінювача про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також проведені без відповідного огляду пошкодженого автомобіля, а тому судом при визначенні розміру шкоди до уваги не беруться. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак змінені позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача-1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 328,75 грн та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 369,71 грн; з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,98 грн, витрат на проведення судової експертизи у розмірі 274,39 грн та 6000,00 грн витрат на підготовку експертних висновків. На підставі наведеного та

Outcome: partial