Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтував тим, що 21.05.2021 між сторонами у письмовій формі укладений договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача у позику кошти у сумі 5000 доларів США, які зобов`язався повернути у термін до листопада 2021 року. Указані обставини, на думку позивача, підтверджуються наявністю письмової розписки, особисто складеної та підписаної відповідачем, форма та зміст якої відповідають вимогам закону, встановленим до договору позики. Проте відповідач зобов`язання за договором позики не виконав та позичені кошти позивачеві не повернув. Неодноразові вимоги позивача щодо повернення цих коштів відповідач ігнорує. За таких підстав відповідно до вимог ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 21.05.2021 у сумі 5000 доларів США та три проценти річних від простроченої суми позики за період з 01.11.2021 до 02.03.2023 у сумі 200,14 долари США. 09.03.2023 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 05.04.2022, наданий учасникам справи строк для подання заяв по суті справи. 05.04.2023 у судовому засіданні встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивач зазначив, що відповідачем у справі є [PERSON] . Указані обставини стали підставою для зазначення в ухвалі про відкриття провадження у справі прізвища відповідача як « [PERSON] » та подальшого виклику вказаної особи у судове засідання. Разом з тим представник позивача адвокат Борова Л.В. пояснила, що вірним прізвищем відповідача є « [PERSON] », що підтверджується документами, доданими до позовної заяви, а зазначення у позовній заяві невірного прізвища відповідача стало наслідком технічної помилки. З урахуванням викладених обставин представник позивача заявила усне клопотання про уточнення анкетних даних відповідача у справі та просила вважати вірним прізвище відповідача « [PERSON] ». Усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено задовольнити клопотання представника позивача про зміну прізвища відповідача та замінити відповідача у даній цивільній справі з [PERSON] на [PERSON] . Судове засідання відкладено на 01.05.2023 з метою здійснення виклику відповідача [PERSON] . У судовому засіданні 01.05.2023 представник позивача адвокат Борова Л.В. позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. У судове засідання 01.05.2023 позивач [PERSON] не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника. У судове засідання 01.05.2023 відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Заяв чи клопотань на день розгляду справи від відповідача не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Підставами виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням договору позики, та регулюються главою 71 ЦК України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики\~укладається у\~письмовій формі,\~якщо його\~сума не\~менш як\~у десять\~разів перевищує\~встановлений законом\~розмір неоподатковуваного\~мінімуму доходів\~громадян,\~а у\~випадках,\~коли позикодавцем\~є юридична\~особа,\~-\~незалежно від\~суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд встановив, що 21.05.2021 [PERSON] особисто написав боргову розписку, у якій зазначив, що отримав від [PERSON] позику в сумі 5000 доларів США, яку зобов`язався повернути до листопада 2021 року. Також у розписці зазначено, що розписка складена [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] . Такі обставини підтверджуються копією розписки від 21.05.2021 (а.с. 7) та її оригіналом, наявним у позивача та оглянутим у судовому засіданні. Відтак суд вважає доведеними обставини щодо укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики від 21.05.2021, за умовами якого позикодавець [PERSON] передав у власність позичальникові [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у термін до листопада 2021 року. Також доведеним є факт виконання позивачем свого зобов`язання за цим договором позики та передача позивачем і отримання відповідачем коштів у сумі 5000 доларів США. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Відтак у разі незазначення у договорі позики порядку повернення коштів, повернення їх у будь-якому порядку, визначеному даною нормою, слід вважати належним виконанням зобов`язання за договором позики. Також статтею 545 ЦК України\~визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник\~видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Разом з тим відповідач свої зобов`язання за договором позики від 21.05.2021 не виконав та суму позики позивачеві не повернув. Указане підтверджується наявністю оригінала боргової розписки у позивача. Відповідач докази на спростування указаних обставин суду не надав. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відтак суд встановив порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 21.05.2021 у сумі 5000 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Так, під час укладення сторонами договору позики від 21.05.2021 розмір відсотків за прострочення зобов`язання встановлений не був, а тому застосуванню підлягають положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми. Згідно із\~наданими позивачем\~розрахунками сума\~цих відсотків за період з 01.11.2021 до 02.03.2023 становить 200,14 доларів США (5000 доларів США х 3 % х 487 днів прострочення / 365 / 100 = 200,14 доларів США). Разом з тим зі змісту договору позики від 21.05.2021 вбачається, що позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві суму грошових коштів у термін до листопада 2021 року, тобто останнім днем повернення позики є 01.11.2021, відтак першим днем прострочення виконання грошового зобов`язання слід вважати 02.11.2021. З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що стягненню з відповідача підлягають 3 % річних від простроченої суми лише за період з 02.11.2021 до 02.03.2023. Сума цих\~відсотків становить 199,73 долари США (5000 доларів США х 3 % х 486 днів прострочення / 365 / 100 = 199,73 доларів США). За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2002 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.2883389134.1 від 01.03.2023 (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи ціну позову 5200,14 доларів США та курс гривні до курсу долара США станом на день пред`явлення позову до суду 36,57 гривень за 1 долар США, сума судового збору за розгляд цієї справи становить 1901,69 грн. З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1901,69 грн.

Outcome: partial