Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-07 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом [PERSON] в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , в особі її законного представника матері, [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту батьківства. Позивач просить суд встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.03.2021 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] проживала з [PERSON] однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 2000 року до 2008 року по [ADDRESS] . Під час спільного проживання [PERSON] з [PERSON] у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . [PERSON] на час народження дитини не виявив бажання подати заяву про визнання себе батьком [PERSON] , то при реєстрації народження [PERSON] здійснено запис №820 про батька у книзі Реєстрації народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно із рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2011 ухваленим за позовом [PERSON] до [PERSON] , на користь [PERSON] було присуджено стягнення аліментів на утримання дитини - [PERSON] . Згідно із вищевказаним рішенням суду, судом було встановлено, що [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю з весни 2004. Також, згідно із вказаним рішення суду, судом було встановлено, що в період спільного проживання [PERSON] з [PERSON] у них народилася дочка - [PERSON] . Факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] від 06.11.2019 про надання ним дозволу [PERSON] на вивіз його дочки [PERSON] для відпочинку до Єгипту. Факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] підтверджується наявність відкритого щодо [PERSON] виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина, щодо якої у Першій Київській Державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №1286/2020. 08.12.2020 позивачем в інтересах [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] . У нотаріальній конторі заяву подану в інтересах [PERSON] було прийнято та відкрито спадкову справу та нотаріусом доведено до відома, що [PERSON] не зможе прийняти спадщину після померлого [PERSON] , оскільки у свідоцтві про народження батьком замість [PERSON] вказаний [PERSON] , внаслідок чого, з метою безперешкодного прийняття [PERSON] спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] позивач вимушена звернутися до суду для встановлення факту батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] та визнання права власності на частку у спадковому майні. Встановлення факту батьківства [PERSON] по відношенню до [PERSON] , необхідне для прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] та внесення змін до актового запису про батька [PERSON] . Від відповідача-2 до суду надійшов відзив в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що свідоцтво про народження [PERSON] виключає батьківство [PERSON] . Померлий [PERSON] був добродушною людиною, деякий час проживав з позивачем та її дитиною, а також не знав про відсутність підстав стягнення з нього аліментів на дитину, батьком якої він не був. [PERSON] не входить до кола спадкоємців та позивач звернулась до суду в інтересах дитини виключно з метою отримання спадщини та матеріального збагачення. Позивачем не надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу встановлення факту батьківства [PERSON] відносно [PERSON] . Звертає увагу, що позивачем не надано у якості доказу експертизи ДНК, або молекулярно-генетичну експертизу. Позивач подала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що [PERSON] свідомо визнав позов про стягнення з нього аліментів, що підтверджується матеріалами справи №2-8020/11. Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався. Третя особа пояснень суду не надала. В судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023, позивач та її представники позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. В судовому засіданні, яке відбулось 08.05.2023, представник відповідача-2 заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в позові, посилаючись на обставини викладені у відзиві. В судове засідання, яке відбулось 08.05.2023, відповідач-1 не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. В судове засідання, яке відбулось 08.05.2023, третя особа не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши учасників судового провадження, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, [INFO] народилася [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ м. Києва 26.05.2007 видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно із рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.11.2011 справа №2-8020/11, ухваленим за позовом [PERSON] , з [PERSON] . [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , було присуджено до стягнення аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно із вищевказаним рішенням суду, судом було встановлено, що [PERSON] проживала із [PERSON] однією сім`єю з весни 2004. Також, згідно із вказаним рішення суду, судом було встановлено, що в період спільного проживання [PERSON] з [PERSON] у них народилася дочка - [PERSON] . [INFO] . Згідно із вищевказаним рішенням суду, судом також було встановлено, що відповідач [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , чим фактично визнав факт свого батьківства щодо [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви від 06.11.2019 [PERSON] надав дозвіл [PERSON] на вивіз його дочки [PERSON] для відпочинку до Єгипту. Як вбачається із відкритого щодо [PERSON] виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , що засвідчує постанова державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві про закінчення виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на утримання [PERSON] аліментів та направлення виконавчого листа для його примусового виконання по територіальності за місцем проживання боржника. Згідно із актом ОСББ «Будівельна компанія «Фасад Констакшн» від 19.11.2020 за результатами опитування сусідів за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] жили однією сім`єю як чоловік та жінка вісім років з 2000 по 2008. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилась спадщина, щодо якої у Першій Київській Державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 1286/2020. 12.12.2022 року було укладено Договір № 044GA/336, предметом якого є: визначення біологічного спорідненості (2 учасника: [PERSON] , [PERSON] ). Постачальник послуг: лабораторія Endeavor DNA, США (або інша лабораторія - партнер). 26.01.2023 року, відповідач-1 (мати [PERSON] ) та [PERSON] (донька [PERSON] ) отримали Звіт ДНК тесту на спорідненість від лабораторії Endeavor DNA, США, у якому зазначено: Ймовірність спорідненості: 99,767782 % Таким чином, суд дійшов висновку, що Звіт ДНК тесту на спорідненість показав, що [PERSON] (мати [PERSON] - відповідач-1) та [PERSON] (донька [PERSON] - позивач) мають ймовірність споріднення: 99,767782 %. У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 310/3095/17 (провадження № 61-7887св19) Верховний Суд констатував, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч. 1.ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Відповідно до змісту ч. 1, ч. 2 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зраз ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства. а також. наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 5 Сімейного кодексу України, держава створює людині у мови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава бере під свого охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року, № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно норм вказаної статті, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою як одного з батьків так і самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини та відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. В третьому абзаці п. 13 постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини, зокрема для вступу у спадщину. Доводи відповідача про необізнаність померлого у законодавстві та визнання ним свого батьківства відносно [PERSON] спростовуються копіями матеріалів цивільної справи №2-8020/11 та рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 07.07.2011 року справа №2-8020/11, яке вступило в законну силу. Посилання відповідача, що свідоцтво про народження [PERSON] виключає факт батьківства [PERSON] є юридично неспроможним, з огляду на те, що при реєстрації народження [PERSON] здійснено запис №820 про батька у книзі Реєстрації народження відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, оскільки факт батьківства підтверджується іншими доказами у справі у їх сукупності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними і допустимими доказами факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , у зв`язку із чим,позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved