Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-14 00:00:00

У лютому 2023 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява [PERSON] в особі представника адвоката Іваниці Олени Олександрівни, заінтересовані особи: Кушугумська селищна рада Запорізького району Запорізької області, [PERSON] , про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заява вмотивована тим, що [PERSON] , закінчивши будівництво житлового будинку в [ADDRESS] , отримала Свідоцтво № [NUMBER] на право власності на житловий будинок від 10 квітня 2002 року, видане Кушугумською селищною радою на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . У подальшому, 10 квітня 2002 року Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризація було вчинено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі (на звороті свідоцтва) про реєстрацію права власності на житловий будинок по [ADDRESS] , та записано в реєстрову книгу №14 за реєстровим номером №2679 10 квітня 2002 року. Оскільки [PERSON] є особою похилого віку, 27.12.2022 року нею вирішено оформити заповіт та заповісти свій житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , який належить їй на праві власності, та земельну ділянку, площею 0,1432 га, кадастровий номер 2322155600:05:001:0316, на якій розташований житловий будинок своєму внукові [PERSON] . Приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Щербиною Г.Ю. 27.12.2022 року було посвідчено заповіт. Під час складання заповіту, [PERSON] та приватний нотаріус виявили, що в Свідоцтві № [NUMBER] на право власності ка житловий будинок від 10.04.2002 року, виданого Кушугумською селищною радою на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , в імені та по батькові допущені помилки, замість « [PERSON] " зазначено « [PERSON] ». У реєстраційному написі також допущено помилку (описку) у імені та по батькові [PERSON] , зазначивши « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Отже, для подальшого розпорядження своїм житловим будинком заявник звернулась до суду для встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу, а саме Свідоцтва № [NUMBER] на право власності на житловий будинок від 10.04.2002, виданого Кушугумською селищною радою на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13.02.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами окремого провадження. Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення засідання повідомлені належним чином, від представника заявника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі. (а.с. 45-46). Заінтересована особа [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, жодних заяв до суду не надав. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові докази, суд встановив наступне. З даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Запорізьким РВ УМВС України в Запорізькій області, судом встановлено, що заявник значиться як [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Радимно Ярославського району Краковської області. (а.с. 5) Відповідно до довідки наданої Державною податковою адміністрацією Запорізького району Запорізької області, заявник значиться, як [PERSON] , зареєстрована у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків 06.03.2001 за РНОКПП [NUMBER] (а.с.6). Згідно із свідоцтвом № [NUMBER] на право власності на житловий будинок від 10.04.2002, вбачається, що житловий будинок в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності, свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Кушугумської селищної ради від 09.07.1998 №73/2. (а.с.7) Відповідно до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі вбачається, що заявника заначено як [PERSON] . (зворот а.с. 7). 17.01.2023 [PERSON] звернулась до голови Кушугумської селищної ради Сосуновського В.С. із заявою про виправлення помилки в свідоцтві № [NUMBER] на право власності від 10.04.2002, виданого Кушугумською селищною радою на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , а саме в імені та по батькові, вказавши « [PERSON] », замість « [PERSON] », а також внести зміни в рішення виконкому №73/2 від 09.07.1998. (а.с.8) Відповіддю голови Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області №01-30/185 від 30.01.2023, [PERSON] повідомлено про неможливість виправлення помилки у свідоцтві про державну реєстрацію права власності позасудовим способом (а.с.9). Відповідно до Домової книги для реєстрації громадян, що проживають за адресою [ADDRESS] , встановлено що зареєстровані за цією адресою [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10-11). Згідно із заповітом від 27.12.2022 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Щербиною Г.Ю., вбачається, що його складено [PERSON] , [INFO] (а.с.12) Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71035056 від 27.12.2022 при реєстрації заповіту заповідачем вказано [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №916087, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1432 га, що розташована за адресою [ADDRESS] , власником вказаної земльної ділянки зазначено - [PERSON] (а.с.14). Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 21.08.1996, заявника зазначено як [PERSON] . (а.с.15). 18.01.2023 представник заявника звернулась до ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації із заявою про внесення виправлень до реєстраційного напису на правовстановлюючому документі (на звороті свідоцтва) про реєстрацію права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . (а.с.16). Згідно із листом ТОВ «ЗМБТІ» від 19.01.2023 №77 вбачається, що задовольнити заяву про внесення виправлень не виявилось можливим, оскільки у ТОВ «ЗМБТІ» відсутні вказані повноваження (а.с. 17). У домовій книзі на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власника зазначено як: " [PERSON] " (а.с.18-22). Наявність розбіжностей у написанні даних заявника у свідоцтві № [NUMBER] на право власності на житловий будинок та паспорті громадянина України позбавляє її можливості реалізувати свої права для подальшого розпорядженням своїм житловим будинком, в зв`язку з чим остання звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України). Згідно із приписами ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, матеріалами справи підтверджено, що оскільки встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, а внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Враховуючи вищенаведене, а також те, що встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у відповідності до якого у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові якої, що зазначені у документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, а тому заява підлягає задоволенню. Також суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved