Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-04 00:00:00

21 липня 2022 року позивач [PERSON] , діючи через свого представника- адвоката Мутаф В.А. звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Одеської міської ради, та просив : -на період військового стану в Україні визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом із батьком у Республіці Румунія; -надати тимчасовий дозвіл на виїзд за кордон, а саме з території України до Румунії і повернення назад до України малолітньому [PERSON] без дозволу та супроводу матері у супроводі батька [PERSON] з моменту набрання рішенням суду законної сили до закінчення дії військового стану в Україні; -надати [PERSON] дозвіл на оформлення без згоди матері [PERSON] документів для тимчасового виїзду малолітнього сина [PERSON] за межі України до закінчення дії воєнного стану в Україні. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що під час шлюбу з відповідачкою у них народився син. Оскільки спільне проживання не склалося, то шлюб між подружжям було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач сумлінно виконував свої обов`язки щодо виховання та утримання сина, зокрема сплачував аліменти у розмірі 8000 грн. щомісячно, брав участь у додаткових витратах, та у житті дитини. З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України позивач з мотивів безпеки орендував для відповідачки з сином та її матері житловий будинок з підвалом. Однак після стабілізації лінії фронту відповідачка та її матір знову вирішили забрати дитину та повернутися на старе місце проживання. Позивач, не погоджуючись з таким рішенням, запропонував відповідачці задля їхньої безпеки на час війни переїхати до Румунії, де позивач працює і зможе створити їм нормальні умови для проживання, на що отримав відмову. У зв`язку з чим між сторонами виник спір про визначення місця проживання дитини. Оскільки безпека дитини має для нього вирішальне значення, тому він вважає за необхідне на період воєнного стану визначити місце проживання сина з ним. Для цього він 28 червня 2022 року орендував віллу №3 у Румунії за адресою: [ADDRESS] , де має намір проживати з дитиною на період війни. Позивач також наголошує, що під час війни ніхто не може гарантувати безпеки життя та здоров`я, єдина можливість відвести цю загрозу - це перетин кордону. Крім того, постійні сирени повітряної тривоги негативно впливають на психіку дитини, а позивач має фінансову можливість максимально убезпечити життя та здоров`я свого сина шляхом зміни місця проживання та переїзду до ЄС. Однак поведінка відповідачки не відповідає інтересам дитини, вона ставить власні інтереси вище інтересів дитини, не йдучи на компроміс. Незважаючи на помірно-стабільну ситуацію на фронті, загроза у місті Одесі є високою. Тому позивач вважає, що дитина якнайшвидше має покинути території України. Позивач на час проживання дитини з ним гарантує забезпечити його якісною освітою, якісною медициною та покрити усі витрати на прибуття до Румунії та повернення до України, тому пропонує відповідачці укласти мирову угоду і у добровільному порядку привести сина до місця проживання позивача. 03 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 22 вересня 2022 року представник відповідачки [PERSON] - адвокат Мамчур О.А. надала суду відзив на позов, відповідно до якого відповідачка позовні вимоги не визнає, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, оскільки обставини, викладені у позові, не відповідають дійсності. Так, позивач не надав суду доказів того, що він звертався до відповідачки з проханням дати дозвіл на виїзд дитини за кордон та її відмови. Що ж стосується надання згоди на оформлення сину паспорта для виїзду за кордон, то діючим законодавством згода іншого із батьків не потрібна, оскільки достатня лише заява-анкета одного із батьків, тому вимоги у цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню. Позивач також не надав суду відомостей про його офіційне місце роботи та довідку про доходи, чим не підтвердив свою змогу утримувати дитину протягом тривалого періоду на території іншої держави. Виходячи із того, що аліменти були сплачені лише за січень і лютий, а з березня і по час подачі відзиву фінансової допомоги від нього не надходило, тому у відповідачки виникають сумніви щодо його платоспроможності. Позивач також не зазначив конкретної адреси місця проживання з дитиною у Румунії, періоду поїздки та доказів на підтвердження повернення дитини в Україну, адже надання дозволу на необмежений виїзд дитини за кордон на період воєнного стану без дозволу одного із батьків законодавством не передбачено та суперечить положенням Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст.ст. 141, 153, 157 СК України, які передбачають конкретний одноразовий виїзд з визначенням початку і закінчення та точного місця перебування за кордоном. Крім того, перебування дитини за кордоном протягом необмеженого терміну буде перешкоджати відповідачці приймати участь у житті сина, спілкуватися з ним та виконувати свої материнські обов`язки. На підставі вищевикладеного, а також з урахуванням того, що м. Одеса та Одеська область станом на 23 липня 2022 року не входить до територій з проведенням воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), тому у задоволенні позову просили відмовити. Одночасно адвокат Мамчур О.А. подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа Суворовська районна адміністрація в особі органу опіки та піклування, в якому просила визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з матір`ю. Позовні вимоги по зустрічному позову були обґрунтовані тим, що після розлучення з відповідачем їх син залишився проживати з позивачкою та її матір`ю [PERSON] у будинку, який належить останній на праві власності за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання сина до теперішнього часу не зареєстровано, оскільки відповідач, як батько дитини не з`являвся тривалий час до Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради для надання згоди для реєстрації місця проживання малолітньої дитини, посилаючись на те, що вони зареєструють дитину у власній квартирі. З позовом про стягнення аліментів на утримання сина вона не зверталася, оскільки відповідач одноособово прийняв рішення про розмір аліментів та перерахував добровільно у лютому 2022 року за січень та лютий у розмірі 8000 грн. за два тижня до засідання Суворовського районного суду м. Одеси у справі про розірвання шлюбу. Після прийняття рішення про розірвання шлюбу з 01 лютого 2022 року і по сьогоднішній день ніякої матеріальної допомоги від відповідача на утримання сина вона не отримувала, у зв`язку з чим має намір звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Після нападу російської федерації на Україну відповідач переїхав зі своєю матір`ю проживати до позивачки у будинок з метою безпеки. За час спільного проживання замість того, щоб заспокоювати жінок та сина, він навпаки наводив паніку, приніс додому автомат, ніби то для захисту, наполягав аби були закладені вікна мішками з піском, усе це супроводжувалося скандалами, дитина була налякана. Наприкінці березня 2022 року відповідач орендував будинок з підвалом по [ADDRESS] і запропонував позивачці віддати йому сина, в іншому випадку погрожував забрати сина силою чи вивезти кудись без її згоди. Вона змушена була погодитися пожити з ним у даному будинку до 1 квітня 2022 року, проживали в різних кімнатах, дитина була разом з нею, продукти купували по черзі кожен за свої гроші. Під час спільного проживання відповідач часто вчиняв сварки, ображав її, тримав у спальні під ліжком або в ліжку автомат, його поведінка була агресивною, неадекватною. 17 червня 2022 року після чергового скандалу позивачка з сином повернулася до матері. Через деякий час відповідач пішов у рейс навіть не попрощавшись із сином, де він зараз позивачці не відомо. Аліменти не сплачує, посилаючись на те, що йому несвоєчасно платять зарплату. Оскільки відповідач декілька разів погрожував, що забере сина, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Вважає, що в інтересах сина потрібно визначити місце проживання з нею, а не з батьком. Позивачка працює старшим викладачем кафедри англійської мови в судновій енергетиці науково навчального інституту інженерії НУ «Одеської Морської Академії», її робочий графік надає змогу відводити дитину до Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» №66 комбінованого типу Одеської міської ради, займатися із ним вечорами, гуляти. Додатково дитина займається у Мистецькій школі №4 м. Одеси в художньому відділі та відвідує логопеда з червня місяця 2022 року по теперішній час. Позивачка за зустрічним позовом має стабільний самостійний дохід та може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини задовольнити гармонійний розвиток його особистості. Крім того, у вихованні дитини допомагає її мати. Вони з сином проживають у комфортабельному житловому будинку з сучасним ремонтом та обладнанням. Вона не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Шкідливих звичок не має, за місцем роботи характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалася, на психіатричному чи наркологічному обліку не перебуває. Батько сина постійно працює на суднах далекого плавання, з дня народження дитини і по час звернення до суду відповідач був відсутнім 32 місяці, тобто дитина постійно проживала з нею, і вона займалася його вихованням. За таких умов передача дитини на виховання батька буде суперечити інтересам дитини, син буде позбавлений звичного оточення та спілкування з матір`ю, яка знає усі його звички і особливості, також передача дитини батькові, який рідко проводив час з сином, негативно позначиться на його емоційному та психічному стані і навіть може призвести до стресу. 01 березня 2023 року закінчено підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] у судове засідання не з`явився, оскільки наразі перебуває за межами України, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що своїм позовом він не намагається забрати сина у матері, а хоче захистити його і забезпечити мирне небо над головою, а після закінчення бойових дій не буде перешкоджати у поверненні його в Україну. Він намагався вирішити дане питання з [PERSON] у добровільному порядку, але на його прохання і вмовляння вона відмовила, тому змушений звернутися до суду. Ознайомившись з позовною заявою [PERSON] , зазначив, що він ніколи не нехтував своїми батьківськими обов`язками, питання про реєстрацію дитини вважав вирішеним, оскільки мати заявила, що син буде зареєстрований за місцем її проживання, бо так потрібно для дитсадка. Він завжди матеріально підтримував і відповідачку, і сина, сумісно проводили відпочинок, так іноді між ними траплялися конфлікти. Дійсно за ним зареєстрована зброя і [PERSON] відомо, що вона зберігалася належним чином, як і було відомо місце його теперішнього перебування і роботи. [PERSON] також зазначив, що тимчасово він зупинив свою морську діяльність аби мати можливість повноцінно піклуватися про сина. На даний час в Румунії він працює на посаді головного менеджера, робочий час складає 8 годин, 5 днів на тиждень, є можливість виконувати посадові обов`язки дистанційно, крім того місце роботи у безпосередній близькості від місця проживання. забезпечений робочим транспортом, який може використовувати для власних потреб, та житлом з усіма зручностями, неподалік якого є школа і садочок з групами для українських дітей. Він зареєстрував місце проживання у міграційній службі у Румунії, має медичну страховку та право перебувати на території Румунії тривалий термін. [PERSON] також заначив, що [PERSON] , маючи педагогічну освіту, не дбає про навчання сина, він самостійно грається або переглядає мультики. Представник позивача [PERSON] - адвокат Мутафа В.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та заперечував проти зустрічних позовних вимог. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти первісного позову [PERSON] та підтримала зустрічний позов і обгрунтування. Крім того, вона зазначила, що вона як матір в разі виникнення загрози життю зможе виїхати разом з сином в безпечне місце. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Мамчур О.А. також підтримала зустрічний позов та в задоволенні первісного позову просила відмовити. Окремо зазначила, що переживання позивача та побоювання через війну не відповідають дійсним обставинам, оскільки він неодноразово брав сина перед виїздом за кордон і гуляв з ним по місту і на березі моря, де була небезпека і саме на початку війни, коли були активні ракетні атаки по місту. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Одеської міської ради у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи є заява про те, що Службою здійснюється підготовка проєкту висновку з порушеного питання. Представник третьої особи - Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування також не з`явився в судове засідання, надали суду клопотання про приєднання до матеріалів справи висновку щодо вирішення спору, а також просили слухати справу у їх відсутності та прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, свідка [PERSON] , суд дійшов висновку, що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічна позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 29 квітня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 475. У шлюбі від спільного проживання у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 542 від 01 серпня 2017 року, складений Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області). Стосунки між подружжям не склалися, сім`я розпалася, тому рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина почала проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом від 25 серпня 2022 року, складеним сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та засвідченим начальником дільниці № 1 КП «ЖКС «Пересипський» Олійником М.С. З позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] до суду не зверталася. Батько дитини у добровільному порядку сплачує аліменти у розмірі по 8000 грн. Так, відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень, аліменти сплачувалися 15 лютого 2022 року - за січень, 21 лютого 2022 року - за лютий, 20 вересня 2022 року - аліменти за липень, 23 вересня 2022 року - за серпень, 07 жовтня 2022 року - за вересень, 07 листопада 2022 року - за жовтень, 07 листопада 2022 року - за листопад, 23 грудня 2022 року - за грудень. Також 23 грудня 2022 року [PERSON] перерахував [PERSON] 2000 грн. сину на подарунок. Малолітній [PERSON] відвідує старшу групу №3 Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» № 66 комбінованого типу Одеської міської ради. За довідкою дошкільного закладу хлопчика приводить і забирає додому мама, іноді бабуся. Мати приймає активну участь у вихованні та розвитку дитини, постійно цікавиться у вихователів успіхами сина в кінці дня. [PERSON] також навчається у комунальному закладі початкової спеціалізованої освіти «Мистецька школа № 4 м. Одеси» Одеської міської ради на художньому відділі. Мати дитини - [PERSON] працює старшим викладачем кафедри англійської мови в судновій енергетиці науково навчального інституту інженерії НУ «Одеської Морської Академії», наданої Національним університетом «Одеська Морська Академія». Відповідно до наданої характеристики за час роботи проявила себе як уважний, організований та відповідальний працівник. Відповідно до довідок КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 19 вересня 2022 року № 001616 та КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 19 вересня 2022 року, [PERSON] на обліку у даних закладах не значиться. [PERSON] на території України станом на 19 серпня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР- 000249406). Батько дитини - [PERSON] працює моряком, відповідно до посвідчення моряка перебував у рейсах з 11 лютого по 15 жовтня 2019 року; з 28 листопада 2019 року по 28 липня 2020 року; з 20 лютого по 30 грудня 2021 року. З 21 липня 2022 року відповідач відправився у рейс. З 28 грудня 2022 року [PERSON] отримав дозвіл на проживання у Румунії для бенефіціарів тимчасового захисту. 09 січня 2023 року [PERSON] уклав індивідуальний трудовий договір з юридичною особою ТОВ «Центр передачі технологій Константа». За умовами якого прийнято на посаду помічника менеджера з випробовувальним терміном 90 календарних днів із 8-годинним на день, 40-годинним на тиждень робочим графіком з місячною зарплатою 3000 лей. У Румунії [PERSON] винайняв квартиру площею 60 кв.м. в [ADDRESS] строком з 09 січня 2023 року по 09 січня 2024 року. Висновком органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] встановлено, що малолітній проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровано двоє мешканців: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 14 листопада 2022 року до органу реєстрації Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради, в реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , відмовлено, так як [PERSON] не подав або подав не в повному обсязі необхідні документи або відомості. За даними Департаменту відсутня будь-яка інформація про реєстрацію місця проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , на території міста Одеси. За характеристиками сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] характеризується з позитивного боку, малолітній син проживає з нею у бабусі від народження, сина виховує в любові, бере активну участь у його вихованні, дитина завжди доглянута. Допитана в суді свідок [PERSON] повідомила, що позивач не пропонував виїхати за кордон. Вони не знали навіть, що він спланував виїхати, взяв сина погуляти і нічого йому не сказав. А вже вони пізніше дізналися про його виїзд. Вона допомогає з доглядом за онуком. Під час знаходження в Україні вже на час військового стану позивач безперешкодно гуляв по місту з дитиною . Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради 10 січня 2022 року здійснено вихід за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в ході якого з`ясовано, що матір`ю створені належні умови для проживання та всебічного розвитку малолітнього [PERSON] , [INFO] , сам [PERSON] , розповів, що проживає з матір`ю та бабусею, яких дуже любить, а з батьком спілкується по телефону, батько запрошує його до себе в гості. За результатами проведеної телефонної бесіди з [PERSON] та наданих ним документів, органом опіки та піклування було з`ясовано про подачу позовної заяви про визначення місця проживання дитини з ним на період воєнного стану. Оскільки батько [PERSON] перебуває поза межами України, то проведення відповідної роботи з родиною [PERSON] не є можливим. У зв`язку з цим на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради склав висновок від 14 березня 2023 року, відповідно до якого вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об`єктивності у суду не має. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом із батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Відповідно до ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. №789-XII,ч.7 ст.7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У пункті 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, проголошено правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до вимог ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За нормами ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до вимог ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Нормами ч.1 ст.13 ЦПК закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вимога позивачки за зустрічним позовом є обґрунтованою, є законні підстави для визначення місця проживання сина разом із матір`ю, оскільки нею створені всі умови для його проживання, розвитку і виховання та гармонійного розвитку його особистості в умовах любові. Тоді як відповідачем не надано доказів, які б вказували на забезпечення дитини належних умов для проживання. Більш того, суд звертає увагу на те, що знаходження позивача за кордоном має тимчасовий характер. Посилання позивача на те, що вимоги і підстави позову зумовлені військовим станом в Україні не є обгрунтованими, і не є вирішальними для визначення місця проживання з батьком, при цьому, суд враховує, що на території м.Одеси та Одеської області не ведуться активні бойові дії.

Outcome: approved