Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить: - стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти, на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, в розмірі 17\~400 грн., з подальшою індексацією, з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини; - стягнути з відповідача [PERSON] на її користь понесені нею витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина весь час проживає з нею, а відповідач вже більше року живе та працює у Польщі. Його заробіток в місяць складає від 58\~170 грн до 66\~480 грн. Від участі у вихованні дочки відповідач самоусунувся, він не піклується про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не надає на утримання дитини жодної матеріальної допомоги. На прохання самої дитини надати їй кошти для оплати додаткових занять або ж для купівлі одягу, їжі, відповідач відмовляє. Вона на даний час працює на посаді продавця в магазині непродовольчих товарів та отримує заробітну плату в розмірі 6\~700 грн. Вказаної суми їй не вистачає для забезпечення розвитку дитину, розвитку її творчих та пізнавальних здібностей, уподобань дитини, розвитку її обдарувань. У зв`язку із зростанням цін, її матеріальне становище погіршилось. Зазначає, що дитина навчається в ліцеї, що щорічно призводить до необхідності придбання шкільного приладдя, канцелярських товарів, розвиваючої та навчальної літератури. Також дитина відвідує позашкільний заклад освіти « [INFO] », додаткові заняття з англійської мови, хімії, фізики та інших предметів. Оскільки дочка є здібною та творчою дитиною, відповідно вона потребує ще більшого розвитку та бажає навчатись у інших позашкільних закладах освіти, однак їй на це не вистачає коштів, а відповідач жодної допомоги не надає. Таким чином, враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але добровільно матеріальної допомоги не надає, вона змушена звертатись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представниця адвокатка Креховецька Н.М. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про місце, дату і час розгляду справи, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за місцем проживання (а.с. 65) та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті судової влади (а.с. 69-70). Від останнього відзиву на позов, клопотань не надходило. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 15.03.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання 12.04.2023 було відкладено у зв`язку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача [PERSON] про розгляд справи. Судове засідання призначене 02.05.2023 було відкладено у зв`язку із поданою заявою позивачки [PERSON] із проханням про відкладення судового засідання. Відповідач [PERSON] відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач, хоча і був належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, а тому протокольною формою ухвали від 09.05.2023 суд постановив провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: сторони по справі перебувають у шлюбі, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] виданого 19.08.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Міжгірського районного управління юстиції Закарпатської області (а.с. 15). Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 16.09.2009 виконавчим комітетом Оболонської сільської ради Долинського району Івано Франківської області (а.с. 13), у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] . Згідно із довідкою директора Долинського ліцею «Інтелект» Чміля М.В. від 10.02.2023 № 3 (а.с. 16), [PERSON] , [INFO] , навчається у 8-Б класі Долинського ліцею «Інтелект» Долинської міської ради Івано Франківської області. Безкоштовним гарячим харчуванням не забезпечена. Позивачка на підтвердження того, що вона несе витрати на лікування дочки, оплачує її додаткові заняття, навчання в позашкільному закладі надає відповідні квитанції (а.с. 17-44). Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні малолітньої дочки. ІV. Оцінка суду: Заслухавши пояснення позивачки та її представниці, дослідивши наявні у справі докази і встановивши фактичні обставини справи, суд приходить висновку про часткове задоволення позову виходячи із таких підстав. Згідно із ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За правилами, передбаченими ст. 180-184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того, одружені вони, чи їх шлюб розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення ст. 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той же час, поняття «мінімум» визначає крайню межу, а ч. 2 ст. 182 СК України зобов`язує встановити розмір аліментів необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В даному контексті суд пов`язує поняття гармонійного розвитку із процесом виховання дитини, як всебічно та гармонійно розвиненої особистості - члена суспільства у демократичній державі, якою проголошена Україна. Такий процес можливий лише при повній взаємодії всіх ланок суспільства: сім`ї, навчально-виховних закладів, громадських формувань, спеціальних інституцій держави. І лише комплексний підхід може принести очікувані результати. Він передбачає забезпечення єдності вимог у системі всебічного гармонійного виховання, а також єдності й узгодженості форм, засобів і методів впливу на особистість та включає завдання морального, розумового й фізичного виховання. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів. При цьому для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що, зокрема: платник аліментів одержує заробіток (дохід) повністю або частково в іноземній валюті; або має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.11.2020 у справі № 523/2927/18. Суд вважає\~доведеними доводи\~позивачки про\~те,\~що малолітня\~дочка [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~проживає разом\~з нею\~та перебуває\~на її\~повному утриманні.\~Відповідач повинен\~брати участь\~в забезпеченні\~дочки всім\~необхідним,\~однак не\~робить цього,\~тому вона\~просить стягувати\~з нього\~аліменти,\~які забезпечать\~регулярне щомісячне\~утримання дитини,\~визначивши їх\~у твердій грошовій сумі. Проте, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 17\~400 грн щомісячно, нею не обґрунтовано вказаний розмір та не надано доказів, які б підтверджували що саме така сума (з урахуванням рівності батьків в утриманні дітей) необхідна для належного утримання дочки. Не надано позивачкою і доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти саме в такому розмірі. Зазначаючи про те, що він працює в Польщі та має значний дохід, позивачка до матеріалів справи не долучає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження даної обставини. Критично суд ставиться і до доводів позивачки в частині того, що нею щомісячно витрачаються значні кошти на додаткові заняття дочки, кошти на її лікування, оскільки у разі понесення таких витрат, вона не позбавлена права звернутись до суду із позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, зважає на недоведеність позивачкою факту працевлаштування відповідача, у зв`язку з чим завищений розмір аліментів може стати для нього надмірним тягарем, необґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів та приходить переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10\~000 грн. Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат: беручи до уваги положення ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1 073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Стосовно понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що основні положення про витрати на професійну правничу допомогу містяться у ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). В попердньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат (а.с. 46) позивачка зазначила суму в розмірі 7\~200 грн. Однак, в судовому засіданні позивачка та її представниця просили стягнути з відповідача лише 3\~000 грн. Так, позивачка на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу надала такі документи: - договір про надання правової допомоги № 8 від 08.03.2023, який укладений між адвокатом Креховецькою Н.М. та Петрище Т.Т. (а.с. 48-50); - додаток 1 до договору про надання правової допомоги (а.с. 51), в якому зазначена вартість послуг адвокатки; - ордер серії АТ № 1038369 від 08.03.2023 на надання правничої (правової) допомоги [PERSON] адвокаткою Креховецькою Н.М. (а.с. 52); - квитанції, відповідно до яких [PERSON] сплатила адвокату Креховецькій Н.М. 3 000 грн. Беручи до уваги те, що суд прийшов висновку про задоволення позову, відповідач заперечень щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу не заявив, а тому вказана сума є обґрунтованою та доказово підтвердженою, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3 000 грн понесених нею витрат за надання професійної правничої допомоги. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 141, 430 ЦПК України, ст. 258, 259, 264, 265, 268, 273, 280-289, 430 ЦПК України, суд

Outcome: partial