Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-01 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що звідповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2011 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року шлюб між ними розірвано. Спору відносно батьківства дітей між ними немає. Діти проживають з нею і перебувають на її утриманні. Єдиним джерелом її доходів є виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам в розмірі 2000 грн. Оскільки відповідач не надає належної матеріальної допомоги на забезпечення дітей, вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Він є фізично здоровим, працездатним та працевлаштованим, іншим особам аліменти не виплачує, тому має змогу надавати кошти на утримання малолітніх дітей, що є його обов`язком. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,у твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 05.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Позивачка, згідно поданої заяви, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2018 року (а.с. 4). У свідоцтві про народження дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , сторони вказані батьками(а.с. 5, 6). Згідно довідки №63 від 25.01.2023, виданої виконкомом Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області, [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Її сім`я складається з наступних осіб: сина - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно. Вказаний розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку та потреб дітей. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1073 гривні 60 копійок судового збору в дохід держави.

Outcome: approved