Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

Представник позивача [PERSON] у березні 2023 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 28.03.2006 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав Анкету-заяву, в якій підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на сайті позивача, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому у договорі шляхом відкриття кредитного рахунку та установлення початкового кредитного ліміту. Натомість позивач вважає, що [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Станом на 29.01.2023 за розрахунком позивача утворилась заборгованість у розмірі 37024,57 грн., яка складається з наступного: 30490,83 грн. заборгованість за кредитом; 6533,74 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, представник позивача просить суд стягнути із відповідача на його користь 37024,57 грн. заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг від 28.03.2006 та судовий збір в сумі 2684,00 грн. Ухвалою суду від 08.03.2023 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 07.04.2023 року судове засідання було відкладено через неявку відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.76). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із таких мотивів. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої статі 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За приписами статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом установлено, що 28.03.2006 року [PERSON] підписав Заяву, в якій визначено такі умови кредитування: валюта - гривня; сума кредитного ліміту - 2000 грн.; базова відсоткова ставка 3 % в місяць з розрахунку 360 днів на рік; строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки; порядок погашення заборгованості: щомісячний платіж в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення боргу по Кредитному ліміту може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і шляхом списання коштів Банком з дебетової картки (а.с. 28). Відповідач отримав кредитні картки, остання: № [NUMBER] з терміном дії до 12/23 року (а.с.27). Початковий кредитний ліміт був установлений у сумі 2000,00 грн., який збільшувався і з 14.12.2021 року становив 31000,00 грн. (а.с.26). Аналіз виписки про рух коштів по кредитній картці, виданої [PERSON] свідчить про те, що останній з 04.05.2006 користувався кредитними коштами шляхом зняття готівки у банкоматі, оплати послуг, товарів у магазинах, поповнення рахунку мобільного телефону, які частково повертав (а.с.49-75). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним\~(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. З досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що позивачем доведено існування між ним та відповідачем кредитних правовідносин на умовах, які наведено у Заяві від 28.03.2006, факт користування [PERSON] кредитними коштами протягом кількох років, наявності заборгованості за кредитом. Підписаний відповідачем Паспорт споживчого кредитування не є складовою договору про споживчий кредит і не може бути доказом фіксації волі сторін договору та його змісту, а тому указаний документ суд відхиляє як неналежний доказ заявлених позовних вимог. Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з\~повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідач не надав доказів виконання обов`язку зі сплати зобов`язань в сумі 37024,57 грн., яка складається з 30490,83 грн. заборгованість за тілом кредита; 6533,74 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Відповідачем не спростовано належними доказами розрахунок заборгованості, визначеної позивачем. Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2684,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved