Jurisdiction: civil
Date: 2023-05-09 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «Споживчий центр» про визнання договору недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що між нею та ТОВ «Споживчий центр» укладено договір, відповідно до якого нею було отримано позику шляхом обрання форми укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. Договір вона не отримувала, а тому реквізитів договору у неї немає. Зазначає, що договорів вона не підписувала. Відповідач не повідомив їй письмово всю інформацію щодо умов договору та ввів її в оману при отримані кредитних послуг. Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції електронній формі, що не відповідає положенням абзацу 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, договір про надання позики, укладений між нею та відповідачем є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Також, в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту. Працівниками відповідача не було надано їй розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом. У зв`язку з цим, реально нарахований відсоток за користування кредитними коштами став значно більшим ніж зазначений працівниками фінансової установи у розрахунку платежів. Крім того, розмір нарахованих відсотків за кредитним договором значно перевищує розмір заборгованості за кредитом. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір позики, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] . Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 14 грудня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю. З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що між сторонами було укладено кредитний договір № 01.04.2020-010001728 від 01 квітня 2020 року. Зазначений кредитний договір укладений на строк до одного місяця, а тому він не відноситься до споживчого кредитування. Договір підписаний двома підписами, а саме одноразовим ідентифікатором та аналогом власноручного підпису позивача. 05 жовтня 2019 року сторони уклали письмову згоду (кредитний договір № 05.10.2019-100002503), у якій містились зразки відповідного аналога їх власноручних підписів. Сторони домовились, що зазначені аналоги власноручних підписів є частиною даної письмової згоди сторін. Сторони дійшли згоди, що всі документи, підписані/засвідчені вищевказаними аналогами власноручного підпису, в тому числі електронні, вважаються підписаними сторонами власноруч та не можуть бути визнані недійсним через їх форму. Сторони погодились, що вказані аналоги власноручного підпису можуть використовуватися для підписання звернень про укладення кредитних договорів, акцептів кредитних договорів, інших документів, які будуть підписуватись сторонами у майбутньому. Зазначений кредитний договір № 05.10.2019-100002503 укладений у паперовій письмовій формі, підписаний власноручними підписами сторін, факт його дійсності та укладення позивачем не заперечується. Саме зазначений аналог власноручного підпису позивач використала при укладенні кредитного договору № 01.04.2020-010001728 від 01 квітня 2020 року. Крім того, при вході в особистий кабінет позичальника при укладенні договору позивачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Споживчий центр» № 1040 від 19 травня 2021 року. Зазначений фінансовий номер телефону [NUMBER] позивач вказала у кредитному договорі № 05.10.2019-100002503. На цей фінансовий номер телефону був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор «1D839», яким був підписаний кредитний договір № 01.04.2020-010001728. Позичальник за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого йому на його номер телефону, визначений ним як фінансовий, належним чином ідентифікувався в інформаційній системі кредитора - особистому кабінеті, де й підписав договір. Всі істотні умови електронного кредитного договору містяться у заявці та оферті, якою позивач ознайомилась та до якої відповідач забезпечив безперешкодний доступ. Крім того, оспорюваний кредитний договір є восьмим договором, укладеним з позивачем, а тому остання обізнана з його умовами. Також, підписуючи кредитний договір, позивач підтвердила, що вона уклала цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно х вільним волевиявленням. Таким чином, позивачем не зазначено та не підтверджено жодної обставини щодо недійсності кредитного договору. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 квітня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір № 01.04.2020-010001728, оформлений заявкою, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти). Відповідно до заявки від 01 квітня 2020 року сума кредиту становить 6000 гривень; строк користування кредитом за умовою «Короткий кредит»: 14 календарних днів з дати отримання, за умовою «Довгий кредит»: 28 календарних днів з дати отримання; проценти за умовою «Короткий кредит»: 1680 гривень, що становить 28 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процента ставка), проценти за умовою «Довгий кредит»: 3360 гривень, що становить 56 % в процентному значенні (фіксована незмінювана процента ставка); графік платежів за умовою «Короткий кредит»: сума кредиту 6000 гривень та проценти 1680 гривень сплачуються до 15 квітня 2020 року включно, графік платежів за умовою «Довгий кредит»: сума кредиту 6000 гривень та проценти 3360 гривень сплачуються до 29 квітня 2020 року включно. Позивач посилається на те, що відповідачем не повідомлено їй письмово всю інформацію щодо умов договору та ввів її в оману при отримані кредитних послуг. Прийняття пропозиції від відповідача укласти електронний договір здійснено шляхом зазначення у відповідному чекбоксі галочки на сторінці сервісу з надання онлайн позик відповідачем та введення одноразового ідентифікатора без заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття пропозиції електронній формі, що не відповідає положенням абзацу 3 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. 05 жовтня 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір № 05.10.2019-100002503, у якому містились зразки відповідного аналога власноручних підписів сторін. Відповідно до пунктів 11.1., 11.2. кредитного договору № 05.10.2019-100002503 сторони домовились, що зазначені аналоги власноручних підписів є частиною даної письмової згоди сторін. Сторони дійшли згоди, що всі документи, підписані/засвідчені вищевказаними аналогами власноручного підпису, в тому числі електронні, вважаються підписаними сторонами власноруч та не можуть бути визнані недійсним через їх форму. Сторони погодились, що вказані аналоги власноручного підпису можуть використовуватися для підписання звернень про укладення кредитних договорів, акцептів кредитних договорів, інших документів, які будуть підписуватись сторонами у майбутньому. З відзиву на позов вбачається, що зазначений кредитний договір № 05.10.2019-100002503 укладений у паперовій письмовій формі, підписаний власноручними підписами сторін, факт його дійсності та укладення позивачем не заперечується. Саме вказаний аналог власноручного підпису позивач використала при укладенні кредитного договору № 01.04.2020-010001728 від 01 квітня 2020 року. При вході в особистий кабінет позичальника при укладенні договору позивачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Споживчий центр» № 1040 від 19 травня 2021 року. Зазначений фінансовий номер телефону [NUMBER] позивач вказала у кредитному договорі № 05.10.2019-100002503. На цей фінансовий номер телефону був відправлений та доставлений одноразовий ідентифікатор «1D839», яким був підписаний кредитний договір № 01.04.2020-010001728. Позичальник за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого їй на її номер телефону, визначений нею як фінансовий, належним чином ідентифікувався в інформаційній системі кредитора - особистому кабінеті, де позивач й підписала договір. Вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Споживчий центр» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Підписуючи заявку від 01 квітня 2020 року, позивач підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 01.04.2020-010001728 від 01 квітня 2020 року, з якими попередньо уважно ознайомилась. Вбачається, що із запропонованими умовами позивач ознайомилась та погодилась з ними. За таких обставин, суд вважає, що кредитний договір було укладено та підписано в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України, ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Таким чином, підстав для визнання недійсним договору позики не вбачається. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed