Jurisdiction: civil
Date: 2023-04-25 00:00:00

у січні 2023 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23 квітня 2021 року між позичальником, яким є [PERSON] (надалі - Позичальник, Боржник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит», (надалі - Кредитодавець/ТОВ «Слон кредит»/Товариство) був укладений Договір про надання споживчого кредиту №587613 (надалі - Договір кредиту), відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 18 750,00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 23 квітня 2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору кредиту. 26 листопад 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту №587613 від 23 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та позичальником, яким є [PERSON] . Таким чином ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ТОВ «Слон кредит» втратив такі права. Позивач зазначає, що за період користування кредитними коштами Позичальником здійснені часткові платежі на погашення Кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак заборгованість за Кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами Позичальником не сплачується, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 06 грудня 2022 року становить 38 658,29 грн, з яких: нараховані 3% річних - 109,48 грн; втрати від інфляції - 523,66 грн; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 14 799,59 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 10 266,8 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту - 12 958,76 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем свого зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 18 січня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справ, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якому підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечив проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Ураховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленої про дату, час та місце судового засідання відповідача, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. 23 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та [PERSON] укладений Договір про надання споживчого кредиту №587613 (надалі - Договір, Договір кредиту), відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 18 750,00 грн в строк до 23 квітня 2024 року. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних. Відповідно до п. 3.1. Договору кредиту нарахування процентів за Договором здійснюється в; межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором. За пунктом 2.1 Договору, кошти кредиту у розмірі 15000,00 надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки, наданими Споживачем; у розмірі 3750,00 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів. Пунктом 3.2. Договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році /а.с.06-09, 10-11, 12-13, 14/. 23 квітня 2021 року Товариством, на виконання Договору перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00 грн /а.с.18/. 26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №26-11/2021 /а.с.21-29/, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких викладено у відповідному реєстрі до Договору факторингу /а.с.31-34/. 29 листопада 2021 року позивачем на рахунок Товариства перераховано грошові кошти за Договором факторингу в рахунок оплати лота /а.с.30/. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №26-11/2021 від 26 листопада 2021 року, ТОВ «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 25\~066,39 грн, з яких: 18\~482,98 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6\~583,41 грн - сума заборгованості за процентами /а.с.35/. Сума заборгованості, її складові, підтверджується наданим позивачем Розрахунком заборгованості станом на 06 грудня 2022 року за укладеним договором, яка становить 38 658,29 грн, з яких: нараховані 3% річних - 109,48 грн; втрати від інфляції - 523,66 грн; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 14 799,59 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 10 266,8 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно з Договором кредиту - 12 958,76 грн /а.с.20/. Станом на день розгляду справи сторонами не надано доказів часткового чи повного виконання відповідачем зобов`язань за договором, доказів нарахування саме позивачем відсотків, інших штрафних санкцій за договором позики. Отже, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Вирішуючи спір, суд ураховує наступні положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як установлено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. На час розгляду справи судом сторонами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості відповідачем за договором позики та про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором у зазначеному у позові розмірі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні можу бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, позивач набув внаслідок укладення договору факторингу право вимоги від первісного кредитора, - суд убачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. Крім того, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9 000 грн. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У даному випадку відповідач не заявляла про неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Між тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 07 жовтня 2022 року №07-10/2022 /а.с.50-53/, прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» /а.с.54-56/, платіжне доручення від 10 листопада 2022 року №343550030 на суму 56 000 грн /а.с.57/, заявку на надання юридичної допомоги від 01 листопада 2022 року №287 /а.с.74/, а також витяг з акту №3 про надання юридичної допомоги від 07 листопада 2022 року з описом наданих послуг та їх вартості /а.с.75/. Так, згідно з заявкою на надання юридичної допомоги та витягу з Акту №3 про надання юридичної допомоги від 07 листопада 2022 року загальна сума витрат на правову допомогу, понесених позивачем складає 9\~000,00 грн. Ураховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 9 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved